Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем, просить суд після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 18 лютого 2006 року зареєстрували шлюб з відповідачем у Виконавчому комітеті Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » та взяла прізвище чоловіка - « [PERSON] ». У шлюбі, а саме [INFO] , у них народився син [PERSON] , на даний час син досяг повноліття. Позивач зазначає, що з 2015 року разом не проживають по тій причині, що внаслідок розбіжностей у поглядах на життя та різниці в характерах продовження шлюбних стосунків неможливе. Подружжя не веде спільного господарства і не мають спільного бюджету. За таких обставин, позивач вважає, що сім?я розпалася остаточно, миритися та відновлювати подружні стосунки не бажають. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, у позовній заяві просить розгляд справи провести у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує, наполягає на задоволені позову. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлявся, надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно із ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам цивільного законодавства, відповідає інтересам сторін по справі та не суперечить правам та інтересам інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 лютого 2006 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області, актовий запис №2, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] / виданим повторно /а.с.6/. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, тобто сім`я існує формально. Клопотань про надання строку на примирення не надходило. Відомостей, які б спростовували твердження позивача, до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.\~21\~Сімейного кодексу\~України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Зі змісту ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України\~вбачається, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із ч. 3\~ст.\~105\~Сімейного кодексу\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписами ч. 2\~ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст.\~113\~Сімейного Кодексу\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. Враховуючи, що шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені, сторони на розірванні шлюбу наполягали, суд вважає, що сім`я розпалася остаточно і її збереження неможливе. Позивач бажає після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », суд вважає за необхідне залишити їй це прізвище. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~142\~ЦПК України та ч. 3 ст.\~7\~Закону України\~«Про судовий\~збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією №4938-2948-6368-6545 від 27.06.2025 про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.\~141, ч. 1 ст.\~142 ЦПК України,\~та беручи до уваги визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету суми сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору), а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого судового збору в розмірі 605,60 грн. (50 відсотків від загального розміру судового збору).

Outcome: approved