Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить (після усунення недоліків по справі)зобов`язати ПрАТ "Рівнеобленерго" негайно відновити енергопостачання його помешкання за власний рахунок, або за рахунок ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"; зобов`язати ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" скасувати будь-які претензії (в тому числі 4 867,76 грн. боргу та інші фінансові претензії) щодо [PERSON] та направити звернення до ПрАТ "Рівнеобленерго" з вимогою поновлення розподілу електричної енергії до помешкання [PERSON] ; стягнути з ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на користь [PERSON] неустойку в розмірі 95 000 грн. за невизнання статусу та порушення прав людини відповідно до умов основного договору 995-004; стягнути з ПрАТ "Рівнеобленерго" на користь [PERSON] неустойку в розмірі 95 000 грн. за невизнання статусу та порушення прав людини відповідно до умов основного договору 995-004. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що 19 грудня 2024 року до житлового будинку [ADDRESS] , який йому належить на праві власності, було припинено подачу життєзабезпечувального ресурсу у вигляді електричної енергії, шляхом від`єднання від ліній електропередачі працівниками ПрАТ "Рівнеобленерго", за зверненням до них ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія". Вважає дії по припиненню подачі електроенергії до його будинку незаконними, такими, що порушують його права, як людини та суперечить Конституції України. Просить позовні вимоги задоволити повністю. У відзиві на позов від 06.03.2025 представник ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" Безсмертний С.О. зазначає, що позовна заява є необрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення. У відзиві на позов від 07.03.2025 представник ПрАТ "Рівнеобленерго" Кочарян В.В. заперечує проти позову у повному обсязі. У відповіді на відзиви від 13.03.2025 позивач зазначає, що відповідачі повинні користуватися Конституцією України та міжнародними договорами, які мають вищу юридичну силу відповідно до принципу верховенства права. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 21 лютого 2025 року (головуючий суддя Левчук О.В.) прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 76) Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 березня 2025 року цивільну справу № 569/1073/25 передано за підсудністю до Млинівського районного суду Рівненської області. (а.с. 159-161) Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 05 травня 2025 року цивільну справу № 569/1073/25 повернуто до Рівненського міського суду Рівненської області, як помилково направлену. (а.с. 167) Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 червня 2025 року заяву судді Левчука О.В. про самовідвід по цивільній справі № 569/1073/25 за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго", Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" про зобов`язання вчинити певні дії було задоволено та передано до канцелярії Рівненського міського суду Рівненської області для повторного розподілу між суддями в порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України. (а.с. 192-195) За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 569/1073/25 розподілено судді Кучиній Н.Г. (а.с. 197) Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 03 червня 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 198-199) Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 16 липня 2025 року підготовче провадження у справі було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с. 232) Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] є побутовим споживачем, як власник житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 92-93) Для постачання електричної енергії на об`єкт побутового споживача за вказаною адресою та проведення розрахунків за спожиту електричну енергію, на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Підставою для відкриття рахунку стали документи, визначені п.п. 3.3.5 п. 3.3. розділу ІІІ ПРРЕЕ, в тому числі і договір дарування житлового будинку від 26.07.2013, право власності на який зареєстроване за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26.07.2013.(а.с.90-91, 92) Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) № 1268 від 26.10.2018 р. та на підставі виданої ліцензії (постанова НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 р.), постачальником універсальної послуги з постачання електричної енергії побутовим та малим не побутовим споживачам на території Рівненської області з 01 січня 2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» (ТОВ «РОЕК»). Взаємовідносини між споживачами електричної енергії (фізичними особами, фізичними особами - підприємцями та юридичними особами, у тому числі тими, що фінансуються за рахунок коштів державного та/або місцевих бюджетів) з електропостачальниками, операторами систем розподілу та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії регулюються, Цивільним кодексом України, Законом України «Про ринок електричної енергії»(надалі Закону), Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 р. № 312 (далі ПРРЕЕ), та іншими нормативно-правовими актами України та договорами. Згідно статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» електрична енергія - енергія, що виробляється на об`єктах електроенергетики і є товаром, призначеним для купівлі-продажу. За змістом ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Частиною ч. 4 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що договір про постачання універсальних послуг є публічним договором приєднання та розробляється постачальником універсальної послуги на підставі типового договору, форма якого затверджується Регулятором. Постачальник універсальних послуг розміщує договір постачання універсальних послуг на своєму офіційному веб-сайті. Статтею 5 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги це, зокрема послуги з постачання та розподілу електричної енергії. Типовий договір постачання електричної енергії, що затверджено на виконання вимог статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», є публічним. Так, публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікований на офіційному сайті ТОВ «РОЕК» www.energozbut.rv.ua. Згідно абз. 13 п. 1.1.2. ПРРЕЕ, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - домовленість між постачальником універсальних послуг та побутовим або малим непобутовим споживачем, або іншим споживачем, який відповідно до законодавства має право на отримання універсальних послуг, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу постачальником універсальних послуг за цінами постачальника універсальних послуг. Постачання електричної енергії - продаж електричної енергії споживачу відповідно до умов договору (абз. 51 п. 1.1.2 ПРРЕЕ). Абзацом 5 п.13 розділу XVII Закону України «Про ринок електричної енергії», встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. Тобто, законодавством передбачено можливість постачання електричної енергії побутовому споживачу без фактичного підписання відповідного договору останнім. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі у застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права викладених у постановах Верховного Суду. Згідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 14.02.2018 у справі № 639/10591/14-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц, постанові Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16, постанові Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 641/2630/16-ц. Крім того, аналогічна правова позиція у подібній справі, наведена в постанові Рівненського апеляційного суду від 07.02.2023 у справі № 559/2594/22, де окрім вищевказаного, також зазначено, що фактом приєднання побутового споживача до умов Договору (акцептування договору) можуть бути дії, які засвідчують бажання укласти цей договір, зокрема, здійснення споживання послуги на об`єкті нерухомості, що знаходиться за вказаною адресою, про що свідчить зміна показників лічильника в сторону збільшення, що документально підтверджено фінансовим станом абонента. Отже, фактом приєднання споживача до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщеного на офіційному сайті веб-сайті ТОВ «РОЕК»: http://www.energozbut.rv.ua (надалі - Договір), є фактичне споживання боржником відповідних обсягів електричної енергії, оплата рахунків та відкриття особового рахунку (відповідно до Закону та Правил роздрібного ринку). Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що фактичне споживання споживачем [PERSON] обсягів електричної енергії на об`єкті нерухомості, який йому належить на праві власності ( будинок [ADDRESS] ), свідчить про факт приєднання до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. У зв`язку наявністю у позивача простроченої заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 4 867,76 грн (чотири тисячі вісімсот шістдесят сім грн 76 коп), ТОВ РОЕК було направлено попередження про можливе припинення постачання електричної енергії за умови несплати заборгованості № 100502 від 25.11.2024 року. (а.с. 28) Відповідно до п. 7.5. розділу IV ПРРЕЕ, попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення, при наявності заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником, є обовязковою умовою. Попередження було отримане позивачем 06.12.2024, що підтверджується інформацією, з офіційного сайту Укрпошти https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html за номером відправлення адресата [PERSON] зі списку відправлень від 26.11.2024 Л16. (а.с. 95 - 98) Згідно ст. 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п. 5.5.5. ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно п. 5.10. Договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем. Несплата боржником в повному обсязі за спожиту електричну енергію, яка поставлена ТОВ РОЕК є порушення умов Договору, вимог Правил роздрібного ринку, ст. 509, 526, 530 ЦК України. З огляду на те, що позивачем в установлений термін не були усунуті порушення (не оплачена заборгованість за спожиту електричну енергію) ТОВ «РОЕК» були вжиті заходи для припинення послуги з постачання електричної енергії. За таких обставин, дії ТОВ «РОЕК» спрямовані на вжиття заходів щодо припинення електропостачання позивачу за адресою: [ADDRESS] , (особовий рахунок № [NUMBER] ) є такими, що відповідають нормам чинного законодавства. Щодо підстав\~припинення електроживлення\~об`єкта\~по [ADDRESS] ,\~судом встановлено, що з 01.01.2019 ПрАТ «Рівнеобленерго» припинило здійснювати постачання електроенергії, та почало виконувати функції оператора системи розподілу на підставі постанови НКРЕКП від 13.11.2018 № 1413 «Про видачу ПРАТ «Рівнеобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом». 19.12.2024 абонент [PERSON] , точка обліку [ADDRESS] , був відключений оператором системи ПрАТ «Рівнеобленерго» на виконання звернення електропостачальника ТОВ «РОЕК» від 02.12.2024 № 0636/13. (а.с. 114-136) В зазначеному зверненні електропостачальника (сторінки 1, 9) вказано: підстава відключення - «заборгованість з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником», ЕІС код «62Z2185753452527», о/р « [NUMBER] », ПІБ « [PERSON] », дата вимкнення: «19.12.2024». Відповідно до приписів п. 11.5.12 Кодексу систем розподілу, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 310, електропостачальник має право звернутися до ОСР щодо припинення електроживлення Користувача (споживача електричної енергії), з яким електропостачальником укладено договір про постачання електричної енергії. ОСР не має права вимагати від електропостачальника обґрунтування причини (підстави) припинення електроживлення, якщо вона відповідає випадкам, визначеним Правилами роздрібного ринку електричної енергії. ОСР не розглядає заперечення щодо припинення електроживлення або звернення щодо неправомірності дій електропостачальника від споживачів електричної енергії. ОСР повинен припинити електроживлення споживача електричної енергії протягом 10 робочих днів з дати отримання звернення від електропостачальника. Таким чином, дії працівників ПрАТ «Рівнеобленерго» щодо припинення електроживлення об`єкта позивача за адресою: [ADDRESS] на виконання звернення електропостачальника відповідають вимогам п. 11.5.12 Кодексу систем розподілу, отже, є правомірними. Також позивач просить зобов`язати відповідачів відновити енергопостачання. Суд, дослідивши надані докази, приходить до висновку, що вказані вимоги не підлягають до задоволення з огляду на таке. Відповідно до підпункту 2 пункту 7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (далі по тексту - ПРРЕЕ), припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником. Як зазначено вище, електропостачання житлового будинку [ADDRESS] , який належить [PERSON] припинено за ініціативою електропостачальника ТОВ «РОЕК», у зв`язку з заборгованістю з оплати за спожиту електричну енергію, відповідно до умов договору з електропостачальником, що відповідає підпункту 2 пункту 7.5 ПРРЕЕ. Відповідно до пункту 7.12 ПРРЕЕ відновлення електроживлення електроустановок споживача, електроживлення яких було припинено з підстав, зазначених у пунктах 7.5 та/або 7.6 ПРРЕЕ, здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу протягом 3 робочих днів у містах та 5 робочих днів у сільській місцевості після отримання від ініціатора відключення інформації про усунення споживачем порушень, що підтверджується відповідним документом учасника ринку, на вимогу якого здійснювалося припинення електроживлення. Про усунення причин відключення ініціатор такого відключення повідомляє оператора системи в день отримання такої інформації. Відповідно до вимог пункту 11.5.12 Кодексу системи розподілу після усунення причин (підстав) припинення електроживлення споживача електричної енергії електропостачальник надає оператору системи розподілу звернення щодо відновлення електроживлення такого споживача електричної енергії. Оператор системи розподілу повинен відновити електроживлення протягом 5 роб. днів з дати отримання звернення електропостачальника щодо відновлення електроживлення. Станом на день розгляду справи, суду не надано належних та допустимих доказів, що на адресу ПрАТ «Рівнеобленерго» надходили звернення електропостачальника ТОВ «РОЕК» щодо відновлення електроживлення об`єкта , а саме житлового будинку [ADDRESS] , після його відключення 19.12.2024. Отже, в оператора системи ПрАТ «Рівнеобленерго» немає правових, визначених законодавством підстав, для відновлення електропостачання абоненту [PERSON] . Крім того, позивач просить суд скасувати фінансові вимоги та стягнути неустойку в розмірі 95 000 грн з кожного відповідача. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач посилається на норми Конституції України, Цивільного кодексу, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Бюджетного кодексу України. Посилання на Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Бюджетний кодекс України, зокрема на норми, які регулюють фінансування видатків місцевого бюджету на оплату житлово-комунальних послуг, не приймаються судом до уваги, оскільки ними регулюються питання оплати комунальних послуг (в т.ч. за спожиту електричну енергію) власне бюджетними установами (в т.ч. і органами місцевого самоврядування), закупівля яких здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про публічні закупівлі». Рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року № 5-р/2019, у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини першої статті 1, пункту 2 частини першої статті 4, частини першої, абзаців першого, другого частини другої статті 5, абзаців другого, третього, четвертого, п`ятого, тридцять дев`ятого, сорокового частини третьої, частини шостої статті 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»., на яке позивач посилається як на таке, що встановлює факт незаконності утворення та діяльності НКРЕКП, не може слугувати підставою для обґрунтування позовних вимог та ставити під сумнів правомочність та підставність застосування затверджених нею нормативно -правових актів. Зазначеним Рішенням було визнано неконституційними лише окремі норми Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540-VIII. Цим Рішенням Конституційний Суд України: визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), абзац п`ятий частини третьої статті 8 Закону України „Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29 вересня 2016 року № 1540VIII; визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), частину першу статті 1, пункт 2 частини першої статті 4, частину першу, абзаци перший, другий частини другої статті 5, абзаци другий, третій, четвертий, тридцять дев`ятий, сороковий частини третьої, частину шосту статті 8 цього Закону. У Рішенні КСУ констатував, що утворення постійно діючого незалежного державного колегіального органу, який за функціональним призначенням, сферою діяльності, повноваженнями має ознаки центрального органу виконавчої влади, але не підпорядковується Кабінету Міністрів України і не належить до системи органів виконавчої влади, не узгоджується з Конституцією України. Зважаючи на те, що визнання неконституційними окремих положень Закону матиме правовим наслідком істотні прогалини у законодавстві стосовно порядку організації діяльності Комісії, що може унеможливити її функціонування та виконання нею завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, КСУ визнав за потрібне відтермінувати втрату чинності відповідними положеннями Закону для приведення чинного законодавства у цій частині у відповідність до вимог Конституції України. У Рішенні Суду зазначається, що частина перша статті 1, пункт 2 частини першої статті 4, частина перша, абзаци перший, другий частини другої статті 5, абзаци другий, третій, четвертий, тридцять дев`ятий, сороковий частини третьої, частина шоста статті 8 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з 31 грудня 2019 року. Відтак, Рішення суду стосується виключно положень статей 1, 4 і 5, які визначають статус НКРЕКП як повністю незалежного органу, а також статті 8, яка визначає процедуру призначення та звільнення з посад членів НКРЕКП. З огляду на викладене, суд вважає, що рішення суду не ставить під сумнів відповідність Конституції інших статей Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» від 22 вересня 2016 року № 1540VIII, що визначають повноваження, правовий статус членів та порядок організації роботи НКРЕКП, а також не скасовує встановлені регулятором тарифів на житлово-комунальні послуги з 27.08.2014. Проте, з метою уникнення існування прогалини у законодавстві стосовно порядку організації діяльності Комісії, що, в свою чергу, могло б унеможливити її функціонування та виконання нею завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, Конституційний Суд України визнав за необхідне відтермінувати втрату чинності цими положеннями для приведення законодавства у відповідність із вимогами Конституції України. 29 грудня 2019 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення конституційних принципів у сферах енергетики та комунальних послуг»,\~опублікований у «Голосі України» 28 грудня 2019 року, яким внесені зміни, зокрема, в частині її правового статусу, особливостей призначення та припинення повноважень членів Регулятора, вказані зміни забезпечили конституційні принципи у сферах енергетики та комунальних послуг. Що стосується позовних вимог про стягнення неустойки в розмірі 95 000 грн (дев`яносто пять тисяч грн), то слід зазначити, що згідно з ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України у випадку, якщо позов підлягає грошовій оцінці позовна заява також повинна містити зазначення ціни позову та обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються. Такого розрахунку позивачем зроблено не було. За нормами Глави 49 Цивільного кодексу України неустойка є способом забезпечення виконання зобов`язань, та може бути стягнута або в силу закону (розмір та підстави стягнення якої визначаються актами законодавства) або в силу виконання умов договору (розмір та підстави стягнення якої визначаються договірними сторонами в самому договорі). Згідно з ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Аналіз вищезазначених нормативно-правових актів, які регулюють питання надання послуг з постачання електричної енергії, а також публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого на офіційному сайті ТОВ «РОЕК» www.energozbut.rv.ua свідчить про відсутність у позивача правових підстав на стягнення будь-якого виду штрафних санкцій в межах існуючих правовідносин. Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1,6\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на встановлені у ході судового розгляду обставини та норми права, які їх регулюють, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed