Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати шлюб з останнім, зареєстрований 12 лютого 2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Щорського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 8. Позов обґрунтованим тим, що сторони перебувають в шлюбі з 12.02.2010 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя подружжя не склалося через конфлікти на фоні зловживання спиртними напоями відповідачем, що призвело до втрати взаємної поваги один до одного та припинення шлюбних стосунків. Сторони мешкають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач стверджує, що збереження сім`ї неможливе та суперечить його інтересам, а тому просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з`явилася, у позові просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи присутня заява, в якій справу просить розглянути без його участі, позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 12 лютого 2010 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Щорського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 8,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серії\~ [NUMBER] \~ від\~12.02.2010 року. Згідно свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] [PERSON] \~та [PERSON] \~ є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у сторін не склалося. Статтею 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Частиною 2 ст. 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне: Згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Частинами 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша\~статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано документ, який детально описував надану адвокатом професійну правову допомогу: акт приймання-передачі правових послуг (виконаних робіт) з детальним описом розміром витрат на правову допомогу, що складає 1500,00 грн. а також належний фінансовий документ: квитанцію до прибуткового касового ордера №33/25 від 13.06.2025 р., який підтверджує оплату нею наданих послуг з правової допомоги. Враховуючи наведене, а саме те, що позивачем документально підтверджено понесені витрати на правову допомогу, а також те, що відповідач не надав заперечень проти суми цих витрат, суд приходить до висновку, що витрати позивача на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн. підлягають стягненню за рахунок відповідача. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 968,80 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду через систему «Електронний суд».

Outcome: approved