Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС») звернувся з позовом до [PERSON] та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2038499076 від 21.12.2021 у розмірі 34 645,70 грн., а також понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.12.2021 між Акціонерне товариство «ОТП БАНК» (далі АТ «ОТП БАНК») та відповідачем був укладений Кредитний договір № 2038499076, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 38 489,00 грн. строком на 14 місяців на споживчі цілі з відсотковою ставкою 0,01% річних, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених договором повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Станом на 21.06.2024 за кредитним договором загальна сума заборгованості за кредитом становить 30 789,62 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості. 21.06.2024 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 21/06/24, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за Кредитним договором № 2038499076 від 21.12.2021. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану загальну суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 9 200,00 грн. Згідно з пунктом 3 рішення Вищої ради правосуддя від 19.12.2024 №3707/0/15-24 «Про зміну територіальної підсудності судових справ Дружківського міського суду Донецької області, Артемівського міськрайонного суду Донецької області» змінено з 06.01.2025 територіальну підсудність судових справ Дружківського міського суду Донецької області шляхом її передачі до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою суду від 04.04.2025 зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати суду інформацію щодо наявності чи відсутності в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб даних, як про внутрішньо переміщену особу, та, у разі наявності таких даних, надати суду інформацію про зареєстроване місцезнаходження (перебування) фізичної особи: [PERSON] . Ухвалою суду від 01.05.2025 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені в порядку, передбаченому статтею 128 ЦПК України. Представник позивача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» Плачинда К.О. відповідно до заяви просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не подав. Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків. За правилами статей 2, 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Факт укладення 21.12.2021 Кредитного договору № 2038499076між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] підтверджується копією договору, до якого долучено Паспорт споживчого кредиту, Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, згідно з якими АТ «ОТП БАНК» надало відповідачу кредит у сумі 38 489,00 грн. на строк 14 місяців, за користування яким позичальник сплачує 0,01% річних (а.с. 5-13 - копія кредитного договору додатками). Доказів на спростування факту укладення Кредитного договору, Паспорту кредиту та Анкети-заяви відповідачем не надано. Підписавши Кредитний договір та супутні до нього документи, відповідач погодився з його умовами та правилами надання банківських послуг від АТ «ОТП БАНК». Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). Зазначений кредитний договір є чинним та підлягає виконанню сторонами. Також судом встановлено, що 21.06.2024 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 21/06/24, на підставі якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за Кредитним договором № 2038499076 від 21.12.2021, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та [PERSON] (а.с. 14-19 - копія договору, а.с. 20, 21 - копія витягу з реєстру, а.с. 22 - копії актів, а.с. 23 - копія платіжної інструкції). За змістом пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до частини 1 статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, право вимоги за Кредитним договором № 2038499076 від 21.12.2021, укладеним [PERSON] з первісним кредитором, перейшло до АТ «ОТП БАНК». Як передбачено частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Частиною 1 статті 1081 ЦК України визначено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Боржник належним чином зобов`язання по поверненню кредитних коштів та відсотків не виконав, у результаті чого виникла заборгованість за Кредитним договором № 2038499076 від 21.12.2021, право вимоги за яким, на підставі Договору факторингу № 21/06/24 від 21.06.2024, перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС». Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним кредитним договором станом на 21.06.2024 становить 34 645,70 грн., з яких: 30 789,62 грн. - заборгованість за кредитом, 7,16 грн. - заборгованість за відсотками, 3 848,92 грн. - заборгованість за комісією (а.с. 26). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. При розгляді справи, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом перевірено розрахунок розміру заборгованості за кредиту, відсотками та комісією, наданий позивачем, та з`ясовано, що він визначений у відповідності з умовами Кредитного договору № 2038499076 від 21.12.2021, а тому позичальник має зобов`язання повернути отримані кредитні кошти у загальному розмірі 34 645,70 грн. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Щодо вимоги про розподіл судових витрат. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 9 200,00 грн. підтверджуються: Договором № 03-07/24 від 03.07.2024 про надання правничої допомоги, укладеного ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» з адвокатом Литвиненко О.І.; свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я Литвиненко О.І.; актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 15.07.2024; платіжною інструкцією № 4946 від 01.10.2024 про оплату наданих послуг згідно договору № 03-07/24 від 03.07.2024 про надання правничої допомоги адвокатом Литвиненко О.І. (а.с. 27-30). Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу підлягають задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, розмір яких є обґрунтованим за відсутності клопотання відповідача про зменшення їх розміру, а також при цьому були дотримані критерії розумності їх вартості. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 3 028,00 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню, суд із врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заявлений розмір судового збору.

Outcome: approved