Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

31.12.2024 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися з позовом до Енергодарської міської військової адміністрації Василівського району Запорізької області про визнання права спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58,00 кв.м. Позивачі відповідно до свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] , виданого 11.09.2002 року на підставі рішення ВП ЗАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з повномаштабним вторгненням рф, з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації позивачі були вимушені переміститись з місця свого проживання у м. Енергодар до міста Канева та м. П`ятихатки. Позивачам не відома доля їхнього житла. Але припускають, що внаслідок військових дій, спричинених агресією російською федерацією проти України, їх квартира могла зазнати руйнувань та пошкоджень. Оцінити характер та обсяг наявних пошкоджень квартири на теперішній час не вбачається можливим з огляду на відсутність у позивачів спеціальних знань, а також беручи до уваги безпекову ситуацію, що має місце у тимчасово окупованій частині Запорізької області, зокрема і в місті Енергодар. Окрім того окупаційною владою масово займається житло осіб, що виїхали на підконтрольну Україні територію. 23.02.2023 року Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про компенсацію за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України, та Державний реєстр майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України». Зазначений закон визначає правові та організаційні засади надання компенсації за пошкодження та знищення окремих категорій об`єктів нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України. Постановами Кабінету Міністрів України від 21.04.2023 року №381 та від 30.05.2023 року №600 затверджені відповідні порядки, якими деталізовані та впроваджуються механізми, визначені положеннями закону про компенсацію. Однією з обов`язкових умов отримання компенсації за пошкоджене житло згідно положень Порядку надання компенсації для відновлення окремих категорій об`єктів нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації, з використанням електронної публічної послуги «єВідновлення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 21.04.2023 року №381, є наявність відомостей про пошкоджений об`єкт нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункти 6, 13, 14 Порядку). Порядком надання компенсації за знищені об`єкти нерухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2023 року №600, встановлено, що для отримання компенсації на знищений об`єкт нерухомого майна отримувачу компенсації необхідно провести дії щодо державної реєстрації припинення такого права відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Будучи потенційними отримувачами компенсації для відновлення своєї квартири, пошкодженої внаслідок бойових дій, спричинених збройною агресією російської федерації, та виконуючи встановлені нормативно-правовими актами умови для отримання компенсації, позивачі звернулися із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Канівської міської ради Рішенням державного реєстратора від 20.06.2024 року № 73750489 позивачам було відмовлено в проведенні реєстраційних дій з огляду на те, що державному реєстратору не вдалось «актуалізувати» відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано до 01.01.2013 року. Таким чином, зазначене рішення унеможливлює отримання в майбутньому позивачами компенсації для відновлення своєї квартири, а також позбавляє іншим чином можливості розпоряджатися своїм майном. З відомостей, отриманих з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що право власності на спірну квартиру не зареєстровано за іншими особами (відомості відсутні взагалі). У відповідь на запит позивачів відповідач листом від 02.04.2024 року за вих. № 01-08- 17-Р/031 повідомила, що реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані у місті Енергодар здійснювало Комунальне підприємство «Енергодарське Бюро технічної інвентаризації». Зазначений населений пункт знаходиться на тимчасово окупованій території України. Таким чином, на сьогоднішній день, неможливо отримати від БТІ інформацію про зареєстровані права до 01 січня 2013 року на будь-який об`єкт нерухомого майна, розташований в місті Енергодар. Позивачі мають у своєму розпорядженні оригінал Свідоцтва права власності на житло, в якому вказано, що позивачі є власниками квартири в рівних частках, що розташована за адресою: [ADDRESS] . На зворотному боці проставлений штамп КП «Енергодарське БТІ» щодо внесення 24.10.2002 року відомостей про власників квартири, запис в реєстрі під №7рн133. Вказані обставини дозволяють стверджувати, що процедура реєстрації права власності на квартиру позивачів була проведена у відповідності до законодавства, що діяло на той час, а відсутність у позивачів витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно пояснюється тим, що на момент реєстрації ними права власності на квартиру у 2002 році Реєстр прав власності не був запроваджений та створений, натомість реєстрація прав проводилась шляхом ведення реєстрових книг, які прирівнювались до даних Реєстру прав власності. Наведені обставини унеможливлюють зареєструвати право власності на вказану квартиру в єдиній державній інформаційній системі з відомостями про право на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти/суб`єкти цих прав, затвердженій в Україні з 01.01.2013 року, у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Представник позивачів у судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд прийшов до наступних висновків. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 11.09.2002 року, виданого ВП ЗАЕС ДП НАЕК «Енергоатом», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . На зворотному боці вказаної копії свідоцтва міститься реєстраційний напис, що квартира [ADDRESS] зареєстрована в Енергодарському бюро технічної інвентаризації на праві спільної власності за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , здійснено запис в реєстрову книгу №7 за реєстровим №133. Вказана копія свідоцтва про право власності, посвідчена керуючим справами виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області 20.02.2025 року. Також, позивачами надано копію ордеру №5813 від , виданого на ім`я [PERSON] , на склад сім`ї : [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] ; копію розрахунку площі квартири, що безкоштовно приватизується №7415 від 12.08.2002 року; копію технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 2002 року. Відповідно до копії свідоцтв про шлюб [NUMBER] , 01.08.2009 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про шлюб [NUMBER] , [PERSON] 25.09.2007 року уклала шлюб з [PERSON] , змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », а 30.04.2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідно до копії рішення про відмову в проведенні реєстраційної дії, №73750489 від 20.06.2024 року державним реєстратором Бондаренко Ю. В., виконавчого комітету Канівської міської ради, було встановлено обставини, які є підставою для відмови в проведенні реєстрації дій подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 №1127, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством поряду до 01 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством поряду до 01 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи в разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим законом, та/або у разі. якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав, похідних від права власності, здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчинення такої дії. Під час розгляду заяви було здійснено консолідований пошук інформації в Державному реєстрі речових прав та реєстрах до 2013 року, в результаті якого встановлено що інформація про реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] відсутня. Відповідно до копії листа виконавчого комітету Енергодарської міської ради Запорізької області №01-08-17-Р/031 від 02.04.2024 року, 04.03.2022 року м. Енергодар було окуповано військами російської федерації та згодом було захопено КП «Енергодарське БТІ» Енергодарської міської ради. На теперішній час КП «Енергодарське БТІ» не виконало вимоги ч. 2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на тимчасово окупованій території України», а саме: не змінило податкову адресу на підконтрольну територію України. В Енергодарської міської військової адміністрації та органів місцевого самоврядування м. Енергодара відсутній доступ до інформації, яка знаходиться у КП «Енергодарське БТІ». Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як установлено вимогами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З приписів ст. 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Позивачі мають свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 11.09.2002 року, проте реєстрація права власності відбулася в Енергодарському бюро технічної інвентаризації, відповідно до чинного на час реєстрації законодавства, та відповідно відсутня інформація в Державному реєстрі речових на нерухоме майно, який станом на день реєстрації прав не існував. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Крім того, у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Позивачами право власності набуте у 2002 році. Надане представником позивачів свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] від 11.09.2002 року з відповідним реєстраційним написом Енергодарського бюро технічної інвентаризації, свідчить про дотримання законодавства, що діяло на момент реєстрації квартири. Також, відомості у вказаному документі підтверджуються технічним паспортом на квартиру. Виходячи з викладеного вище, аналізуючи надані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачами було доведено їх право власності на спірну квартиру, проте оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такі відомості відсутні, а отримати інформацію щодо зареєстрованого права власності позивача на спірну квартиру у БТІ з тимчасово окупованої території (м. Енергодар Запорізької області) на теперішній час неможливо, позивач не може розпоряджатися своїм майном та отримати компенсації для відновлення окремих категорій нерухомого майна, пошкоджених внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації, що порушує їх право власності, у зв`язку з чим, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та\~

Outcome: approved