Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 46472,67 гривень, а також понесені судові витрати у розмірі сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9200,00 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступні обставини. 22.08.2019 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту 501174937, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит на споживчі потреби у сумі 30000,00 грн., строк кредиту 36 місяці з відсотковою ставкою 21.99 %. Посилався, що договір з відповідачем укладено в електронній формі. Зазначив, що АТ «Альфа-Банк» взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в сумі 30 000,00 грн, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, унаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20 вересня 2021 року склала 46472,67 гривень, яка складалася з тіла кредиту в розмірі 25 592,91 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 20 879,76 грн. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідачки. Таким чином, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором 501174937 від 22.08.2019. Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань позивач просить стягнути наведену заборгованість з відповідача. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Сомок О.А. 06.02.2025 ухвалою суду було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.47,48). У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив розглядати справу без його участі, а у разі неявки належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, провести заочний розгляд справи (а.с.51,52). Відповідач повторно належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористалася, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. (а. с.46-47,50, 54). Згідно з ст.\~ст. 280-282 ЦПК України\~суд ухвалив провести заочний розгляд справи. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За загальним правилом (ч. 1ст. 13\~ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Фактичні обставини справи, встановлені судом 22.08.2019 відповідачем [PERSON] підписано оферту на укладання угоди про надання кредиту №501174937, відповідно до якої [PERSON] запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Умови споживчого кредиту: тип кредиту\~«Кредит готівкою», сума кредиту\~30 000,00 грн, процентна ставка\~21.99 %, тип ставки\~фіксована, строк кредиту\~36 міс. Під час користування кредитом [PERSON] запропонувала Банку надавати їй послуги з розрахунково-касового обслуговування, за надання яких встановити комісійну винагороду: за надання кредиту 0,00% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті на укладення Угоди без ПДВ, за обслуговування кредиту 2,40% від суми кредиту, зазначеної в цій Оферті без ПДВ. Дата повернення кредиту\~22.08.2022 (а.с. 5). Підписанням цієї оферти позичальник беззаперечно підтверджує, що перед укладанням угоди ознайомлений, в тому числі у письмовій формі: зі всією інформацією, необхідною для прийняття усвідомленого рішення щодо отримання кредиту; з нормами\~закону України «Про споживче кредитування»\~та нормативними актами НБУ. Також сторонами\~був підписаний\~Додаток №1\~до Угоди\~про надання\~кредиту №501174937 від 22.08.2019, який є невід`ємною частиною договору, яким визначено Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с.5 зворот), а також Паспорт споживчого кредиту (а.с. 6). Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку за період 22.08.2019 року по 20.09.2021 року (а.с. 17-32). Згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 20.09.2021 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №501174937 від 22.08.2019 становить 46472,67 грн., з яких: тіло кредиту в розмірі 25 592,91 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 20 879,76 грн. (а.с.33). 20.09.2021 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором 501174937 від 22.08.2019 року (а.с.9-13). Згідно з актом приймання-передачі Реєстру Боржників від 20 вересня 2021 року до Договору Факторингу №3 від 20.09.2021, підписаним між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 20 вересня 2021 року, у відповідності та на виконання Договору факторингу №3 від 20.09.2021 АТ «Альфа-Банк» передав, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» отримав право вимоги, детальний опис складових якого наведений в Додатку №1-1 до Договору (а.с. 14). Відповідно до копії платіжного доручення №559 від 20 вересня 2021 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перерахував АТ «Альфа-Банк» 12844800,00 гривень за право вимоги згідно з договором факторингу №3 від 20.09.2021 (а.с. 15). Як вбачається з виписки з додатку до договору факторингу №3 від 20.09.2021, яка містить підписи представника АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», право вимоги за договором №501174937 від 22.08.2019 було відступлено ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» в сумі 46472,67 грн., з яких: 25 592,91 грн. залишок по тілу кредиту, 20 879,76 грн. залишок по відсотках (а.с. 15). Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Частиною 1 ст.\~4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, зокрема, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно дост.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до вимог закону та умов договору. Частиною 1 ст.\~509\~ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1с т.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Надані позивачем на обґрунтування позовних вимог докази містять відомості про укладений між сторонами договір та погоджені сторонами умови щодо розміру кредиту; розміру, порядку нарахування та погашення процентів за користування кредитом та прострочення погашення боргових зобов`язань; інші умови, що свідчать про фіксацію волі сторін договору кредитування. На цих документах наявний підпис відповідача. Отже, суд доходить висновку про те, що сторони обумовили у письмовому вигляді суттєві умови договору про розмір процентної ставки, порядок їх сплати. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач довів на підставі належних та допустимих доказів погодження сторонами договору умов про розмір та порядок отриманого кредиту, нарахування процентів за користування ним, а також умови повернення отриманих у позику грошей та плати за користування ними. Відповідно до ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За правилами ч.ч.1,3\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд зауважує, що протягом розгляду справи відповідач жодних пояснень не подала та не скористалася своїм правом на подачу відзиву на позов. Будь-яких заяв, клопотань на адресу суду від відповідача не надходило. Статтею 76 ЦПК України\~встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до\~ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу,\~ст. 80 ЦПК України\~передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Стаття 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08.08.2019 року у справі №450/1686/17). Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. У частині третій\~статті 2 ЦПК України\~однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у\~статті 12 цього Кодексу. Дослідивши матеріали справи, надавши об`єктивну оцінку доказам у справі, враховуючи те, що зобов`язання за кредитним договором [PERSON] не виконала, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є законними та такими, що підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в сумі 46472,67 грн. Судові витрати Відповідно до ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до положень\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат,пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 гривень, що підтверджується матеріалами справи. (а.с.4) Окрім того, позивачем надано докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, а саме: копію договору про надання правничої допомоги № 03-07/24, укладеного 03.07.2024 між ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко О.І. (а.с. 34,35);\~ копією Акта приймання-передачі послуг № 1 від 15.07.2024 на загальну суму 9200,00 грн (а.с. 36); копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Литвиненко О.І. серії КС № 9438/10; копією платіжної інструкції № 4941 від 01.10.2024 на суму 9200,00 грн (а.с.38). З перелічених доказів встановлено, що витрати позивача на правову допомогу склали 9200,00 грн. Суд вважає, що заявлені до стягнення витрати на оплату послуг адвоката в загальному розмірі 9200,00 грн не є співрозмірними та не відповідають критеріям розумності та справедливості. Відповідно до правових висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 про те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18, про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved