Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . У позовній заяві зазначено, що [PERSON] з 02.10.2010 року перебувала в шлюбі з гр.. [PERSON] . Від шлюбу мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.07.2021 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач почав проживати окремо від родини та самоусунувся від утримання своїх дітей та виховання. Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05 липня 2021 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи з 11.05.2021 року і до досягнення дітьми повноліття та стягнуто на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частина від усіх видів його доходу, щомісячно, до досягнення донькою 3-річного віку, тобто до [INFO] . Однак, відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, аліменти на утримання своїх дітей не сплачує, у результаті чого має заборгованість, яка перевищує 159 170 грн. Батько дітей взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує їх необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання. Діти проживають з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Довідкою Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області від 02.12.2024р. №305, підтверджується що, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за місцем реєстрації не проживає з жовтня місяця 2010 і по даний час. Ймовірне місце проживання за кордоном. Оскільки батько у вихованні та утриманні дітей ніякої участі не приймає, тобто ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків, тому позивач звернулася до суду з позовною заявою про позбавлення батьківських прав щодо дітей та просить стягнути на її користь понесені судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з?явилася, до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з?явився, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній», що вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Представник Служби у справах дітей Бабанської селищної ради Діхтяренко О.С. в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує, не заперечує щодо його задоволення. У справі достатньо матеріалів про правовідносини сторін, за таких обставин суд вважає, що справу можливо розглядати без участі відповідача. Позивач не заперечує проти заочного розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, подані позивачем, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. З 02.10.2010 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в них народилися: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 15.10.2019. Згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13.07.2021 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний та відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.07.2021 стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, починаючи з 11.05.2021 року і до досягнення дітьми повноліття та стягнуто на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частина від усіх видів його доходу, щомісячно, до досягнення донькою 3-річного віку, тобто до [INFO] .. Після фактичного розпаду сім?ї діти залишилися проживати з позивачем, і на даний час вони проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру Паланської територіальної громади № 2023/006843348 від 29.08.2023. Діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягами з реєстру Паланської територіальної громади № 2023/006843255 від 29.08.2023 та № 2023/006843124 від 29.08.2023 відповідно. Відповідно до довідки Іванівського старостинського округу Паланської сільської ради № 305 від 02.12.2024, гр. [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за місцем реєстрації не проживає з жовтня місяця 2010 року і по даний час. Ймовірне місце проживання за кордоном. Згідно довідки Родниківського старостинського округу Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області № 536/21-07 від 05.12.2024, гр. [PERSON] , [INFO] дійсно проживав без реєстрації в [ADDRESS] в домоволодінні [PERSON] з 02.10.2010 року по 13.01.2020 року. Підстава: акт сусідів від 04.12.2024 року. Згідно довідки Родниківського старостинського округу Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області № 537/21-07 від 05.12.2024, гр. [PERSON] , [INFO] виховує своїх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] без участі батька [PERSON] , [INFO] , з 13 січня 2020 року по даний час, ніякої участі в житті дітей не приймає. Син [PERSON] відвідує Дубівський ліцей Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області. Відповідно до виданої директором навчального закладу довідки № 195 від 03.12.2024 року, зі слів матері, батько учня 7 класу - [PERSON] - [PERSON] не утримує та не опікується вихованням дитини, не бере участь у забезпеченні дитини всім необхідним, не забезпечує оплату харчування в їдальні. Крім того, не відвідує батьківські збори, шкільні та класні заходи, не спілкується з вчителями. Дочка [PERSON] відвідує Дубівський ліцей Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області. Відповідно до виданої директором навчального закладу довідки № 196 від 03.12.2024 року, зі слів матері, батько вихованиці дошкільного підрозділу [PERSON] - [PERSON] не утримує та не опікується вихованням дитини, не бере участь у забезпеченні дитини всім необхідним, не забезпечує оплату харчування в їдальні. Крім того, не відвідує батьківські збори, виховні заходи, не спілкується з вихователями. Згідно наданого Розрахунку заборгованості по аліментах у ВП № [NUMBER], заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання сина [PERSON] та дочки [PERSON] станом на 02.12.2024 складає 159 170,23 грн. З наданого розрахунку за період з квітня 2023 року по листопад 2024 року вбачається, що відповідач [PERSON] останній раз здійснював сплату аліментів у листопаді 2024 року в розмірі 5932, 80 грн. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області №02-10/191 від 01.05.2025, встановлено, що з поданих [PERSON] документів встановлено, що малолітні діти [PERSON] та [PERSON] після розлучення батьків залишились проживати з мамою, в той час, як батько поїхав за кордон, де і знаходиться по теперішній час. Батько не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться навчанням, розвитком, здоров`ям, не надає кошти на утримання сина та доньки, тому позбавлення батьківських прав відповідача стосовно його дітей [PERSON] та [PERSON] буде доцільним. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»). У постанові Пленуму Верховного Суду України від 3003.2007 №3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав » вказано, що таке ухилення має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення вищенаведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Досліджуючи вказані докази, суд враховує, що предметом доказування у цій справі є наявність свідомого винного ухилення від виконання батьківських обов`язків з боку [PERSON] , нагальна необхідність застосування крайнього заходу впливу до нього у вигляді позбавлення батьківських прав, а також відповідність вжиття такого заходу принципу забезпечення найкращих інтересів дітей. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача, що відображено у висновках Верховного суду з питань застосування норм матеріального права, які зазначені, та зокрема у постанові від 17 червня 2021 року в справі № 466/9380/17. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 23.10.2024 в справі № 464/2040/23, від 28.02.2024 в справі № 303/4697/22, від 12.02.2024 в справі № 202/1931/22 та інші). За змістом частин 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Так, даний висновок робиться на підставі засідань комісії органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Для підготовки цього висновку комісія спілкується з обома батьками та вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав. В той же час, суд вважає, що висновок органу опіки і піклування Виконавчого комітету Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, який носить рекомендаційний характер, не містить однозначних обставин, які б вказували на наявність підстав для застосування відносно відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав. Виходячи з вище вказаного висновку, він є однобічним, ґрунтується лише на доводах однієї сторони - матері дітей, наданих нею документах, при цьому викладені в ньому факти нічим не підтверджені та базуються лише на тому, що діти сторін проживають з позивачем, в той час як батько поїхав за кордон, де і знаходиться по даний час. При цьому, матеріали справи не містять доказів, що органом опіки і піклування вживалися заходи, спрямовані на попередження батька дітей про необхідність змінити свою поведінку, батько не запрошувався на засідання комісії з питань захисту прав дитини органу опіки та піклування та не встановлювалось його місце перебування.. Тлумачення частини шостої статті 19 СК України дає підстави для висновку, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд бере до уваги, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. У даному випадку суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду (ч.ч.5,6 ст.19 СК України), від вказаного висновку суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Вказаний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, послалася на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків, пов`язаних з вихованням дітей, а саме: не цікавиться дітьми, не піклується про них, не приймає участь у їх вихованні, вказувала, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини. Однак, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки як встановлено матеріалами справи, відповідач, ймовірно перебуває за кордоном, з розрахунку заборгованості вбачається, що [PERSON] останній раз здійснював сплату аліментів у листопаді 2024 року в розмірі 5932, 80 грн., а саме за три місяці до подачі позову до суду, що підтверджує його участь у виконанні обов`язку щодо утримання дітей. Матеріали справи не містять негативних характеристик, наявності психічних розладів у відповідача та вживання ним алкогольних напоїв, доказів винної поведінки відповідача та умисного ухилення його від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Ухиленням від виконання обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена положеннями п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своїх дітей в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Пленум Верховного Суду України в п. 15, 18 Постанови №3 від 30.03.2007року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Врахувавши конкретні обставини справи, інтереси дітей, суд дійшов висновку про недоцільність застосування до відповідача крайнього заходу впливу у виді позбавлення його батьківських прав, а тому вважає, що позов задоволенню не підлягає. З урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі слід залишити за позивачем. На підставі вище викладеного,

Outcome: dismissed