Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Процедура (рух\~справи): У травні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 09 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Аргументи позивача, [PERSON] : Позовні вимоги позивач мотивує тим, що вони з відповідачем з серпня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтуванні позову зазначає, що відповідач в добровільному порядку не надає допомоги на утримання дитини. Відповідач на даний час перебуває на військовій службі в ЗСУ, і всі обов`язки щодо утримання дитини позивач несе самостійно. На підставі викладеного, враховуючи що відповідач має дохід, є працездаттною особою, інших дітей на своєму утриманні не має, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , із дати звернення до суду і до досягнення нею повноліття в розмірі частки від усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позиція відповідача, [PERSON] : Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги повінстю визнали. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов слід задовольнити, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: Позивач, [PERSON] , та відповідач, [PERSON] , з 07 серпня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.8) Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . (а.с.9). Відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі (військова частина [NUMBER] ), що підтверджується довідкою від 01.02.2025 №42. (а.с.10) [PERSON] разом з дочкою [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями витягами з реєстру територіальної громади. (а.с. 11, 12). У травні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку(доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач позов визнав. Вказані обставини справи підтверджуються належними та допустимими доказами,. Оцінка (джерела права) та висновок суду: Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і виплачуються щомісячно. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до ст. 184 СК України не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Суд зауважує, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах\~своїх здібностей\~і фінансових\~можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідач є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , мешкає від дитини окремо, а тому зобовязаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття шляхом щомісячної сплати аліментів на користь позивача. При визначенні розміру аліментів у такому розмірі суд враховує принцип рівності обов`язку обох батьків щодо утримання дитини, та визнання відповідачем позовних вимог. Суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх слід задовольнити, та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі\~1/4\~частки всіх\~видів його\~заробітку(доходу)\~щомісячно,\~але не\~менше 50%\~ прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи з дня подачі позову до суду, а саме з 28 травня 2025 року, та до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] включно. Такий розмір аліментів, на переконання суду, є розумним та не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав дитини, на утримання якої будуть стягуватись аліменти. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з визнанням відповідачем позову, з нього належить стягнути 50% судового збору в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved