Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

17 березня 2025 року представник ТОВ «Пінг-Понг» (пізніше ТОВ «ФК «СОЛВЕНТІС») звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що 09.03.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір №103128042, за яким відповідачу були надані кошти у розмірі 8000 грн, з встановленим строком користування до 08 квітня 2021 року. 23.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір відступлення прав вимоги №03Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту, у т.ч. за кредитним договором №103128042 від 09.03.2021. В свою чергу, ТОВ «Діджи Фінанс» відступило право вимоги до позичальника «ТОВ «Пінг-Понг» відповідно до Договору факторингу №1/15 від 24.01.2022. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до розрахунку заборгованості становить 34\~400,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 8000,00 грн; заборгованість за відсотками 26\~400,00 грн; заборгованість за комісією за надання кредиту 0,00 грн; заборгованість за пенею 0,00 грн. На підставі наведеного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №103128042 в сумі 34\~400,00 грн, судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві просив проводити розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 71). 17.07.2025 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СОЛВЕНТІС» в особі директора Ланового Євгена Миколайовича про зміну назви позивача. В обґрунтування заяви заначив, що відповідно до Наказу №70-к від 01.07.2025 року на виконання Рішення єдиного учасника ТОВ «ФК «Пінг-Понг» №1778 від 01.07.2025 року перейменовано з 01.07.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Пінг-Понг» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «СОЛВЕНТІС». Відповідач [PERSON] з`явилася в судове засідання. Просила суд відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ «Фінансова Компанія «СОЛВЕНТІС», у зв`язку з її безпідставністю. Вважала, що відсотки за користування коштами були нараховані неправомірно, а тому не вони не підлягають стягненню. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір №103128042, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит. Строк кредиту 30 днів з 09.03.2021, термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 08.04.2021 (п. 1.3., 1.4. Договору). Проценти за користування кредитом в розмірі 1,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, комісія за надання кредиту в розмірі 0,00 грн, яка нараховується за ставкою 0,00% від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1, 1.5.2 Договору) (а.с. 9-14). Згідно платіжного доручення №25874593 від 09.03.2021 позивач перерахував відповідачу кошти в сумі 8000,00 грн (а.с. 15). 23.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено Договір відступлення прав вимоги №03Т, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту, у т.ч. за кредитним договором №103128042 від 09.03.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с. 21-25). В свою чергу, ТОВ «Діджи Фінанс» відступило право вимоги до позичальника «ТОВ «Пінг-Понг» відповідно до договору факторингу №1/15 від 24.01.2022 (а.с. 26-29). Згідно з вимогами позовної заяви позивач просить стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 8000,00 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 26\~400,00 грн. Відповідно до вимог ст.\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.\~1 ст.\~527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ч.\~1 ст.\~530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Положенням ст.\~610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.\~1 ст.\~612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.\~626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.\~628 ЦК України). В силу вимог ст.\~629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.\~1 ст.\~631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. В силу вимог ч.\~1 ст.\~1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.\~1 ст.\~1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.\~2 ст.\~1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. У відповідності до ст.\~512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст.\~516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, за змістом наведених норм права, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Пред`являючи позов до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором №103128042 від 09.03.2021, новий кредитор посилався на те, що позичальник після заміни кредитора у зобов`язанні борг не погасив, має невиконані зобов`язання з погашення тіла кредиту та зі сплати процентів. Відповідно до умов кредитного договору №103128042, укладеного між сторонами 09.03.2021, строк користування кредитними коштами становив 30 календарних днів, тобто до 08.04.2021 включно. Згідно з пунктом 1.5.2 договору, в межах основного строку кредитування застосовувалась фіксована процентна ставка, а відповідно до пункту 2.2.2, нарахування процентів здійснюється з дня, наступного за днем надання кредиту, тобто з 10.03.2021 по 08.04.2021 включно. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, після настання строку його погашення (з 09.04.2021) згідно з пунктом 1.6 договору, нараховувалась стандартна (базова) процентна ставка у розмірі 5% від залишку заборгованості за кожен день прострочення. Водночас пункт 2.3.1.2 договору чітко встановлює обмеження тривалості періоду, протягом якого може нараховуватися базова процентна ставка у випадку перевищення строку кредитування, не більше 60 днів від дати завершення строку кредиту. Оскільки строк кредитування завершився 08.04.2021, граничний строк нарахування процентів за користування кредитом у період прострочення становить до 07.06.2021 включно (60 календарних днів). Таким чином, стягнення процентів за період з 09.04.2021 по 07.06.2021 включно є обґрунтованим та відповідає умовам договору. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором №103128042 від 09.03.2021, оскільки матеріалами справи встановлено неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору. Позивачем додатково заявлена вимога про здійснення розподілу судових витрат. Позивач повідомив про наявність судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Витрати зі сплати судового збору підтверджуються копією платіжної інструкції від 10.03.2025 на суму 2422,40 грн (а.с. 50). Відповідно до ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позову, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню документально підтверджених витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору, у розмірі 2422,40 грн. Вирішуючи, питання щодо розподілу витрат на правову допомогу, суд керується положеннями ст.\~137 ЦПК України. У відповідності до ч.\~2 ст.\~137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: а) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; б) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До матеріалів справи позивачем долучено договір про надання правової допомоги №43657029 від 01.11.2024, укладений між ТОВ «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Б.М., додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги від 01.11.2024, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 03.03.2025, акт №103128042 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 03.03.2025 (а.с. 42-47). Вищенаведені документи суд оцінює, як належні та достатні у розумінні положень ст.ст. 77-80 ЦПК України, оскільки вони підтверджують факт понесених (здійснених) позивачем ТОВ «Пінг-Понг» витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.\~3 ст.\~137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем не заявлялося клопотань про зменшення витрат на правову допомогу. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Outcome: approved