Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON] , до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, третя особа [PERSON] з посиланням на наступне. Згідно погосподарських книг Гейсиської сільської ради №2 за 1986 - 1990 роки та № 9 за 1991 -1995 роки та довідок Ставищенської селищної ради, житловий будинок [ADDRESS] , належав до майна колгоспного двору, головою якого була [PERSON] . 30.11.1990 року в Гейсиській сільській раді Ставищенського району Київської області [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все свос майно йому (позивачу). [INFO] [PERSON] померла. До Ставищенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся він (позивач) спадкоємець за заповітом та отримав 19.08.2008 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна. Єдиною спадкоємицею першої черги була його (позивача) мати, дочка спадкодавиці [PERSON] , яка була працездатною на час відкриття спадщини. 17 липня 2020 року Верховна Рада України прийняла Постанову № 3650 «Про утворення та ліквідацію районів», якою Ставищенський район був ліквідований, а утворена Ставищенська селищна громада увійшла до складу укрупненого Білоцерківського району. На його (позивача) заяву від 27.11.2024 року державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори винесла постанову про відмову у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок через відсутність правовстановлюючого документа. Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] баби [PERSON] на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] загальною площею 37,0 м2 житловою площею 27,2 м2 вартістю 43000 гривень. Ухвалою Ставищенського районного суду від 29.05.2025 відкрито провадження по даній справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а. с. 30 - 31). В підготовче судове засідання позивач не прибув, в позовній заяві справу просить розглядати у його відсутність (а. с. 3). Представник відповідача Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області Цимбалюк А. Ю. в підготовче судове засідання не прибув, подав заяву про визнання позову та про слухання справи у відсутність представника селищної ради (а. с. 55). Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не прибула, до суду подала заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечує, справу просить розглядати без її участі (а. с. 65). Суд, вивчивши матеріали справи, письмову заяву представника відповідача про визнання позовних вимог, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до погосподарських книг Гейсиської сільської ради 1986-1990 , 1991-1995 та довідки Ставищенської селищної ради № 495 від 09.10.2024 року житловий будинок житловий будинок [ADDRESS] , 1921 року побудови, належав до майна колгоспного двору, головою та єдиним членом якого була [PERSON] (а. с. 8 - 9, 10 - 11, 12). З матеріалів спадкової справи (а. с. 42 - 53) встановлено, [INFO] померла [PERSON] (а. с. 43), після смерті якої державним нотаріусом Ставищенської державної нотаріальної контори 11.07.2006 заведена спадкова справа в спадковому реєстрі № 40184890 (а. с. 46). [PERSON] за життя 30.11.1990 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Гейсиської сільської ради Ставищенського району Київської області Забудько В. Д. за реєстровим № 29, яким заповіла все своє майно [PERSON] (а. с. 43 зв. - 44). Після смерті [PERSON] спадщину прийняв позивач [PERSON] , подавши до вказаного державного нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч.1, 1269, ст. 1270 ЦК України (а. с. 42 зв.). На частину заповіданого майна, а саме земельну частку/пай, позивач як спадкоємець за вказаним заповітом, 19.08.2008 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а. с. 52 зв.). Відповідно до довідки Ставищенської селищної ради Білоцерківського району від 11.07.2006, яка наявна в матеріалах спадкової справи (а. с. 45 зв.), до дня смерті [PERSON] проживала одна у спірному житловому будинку, інші особи на час смерті за вказаною адресою не проживали. Відповідно до наявних в матеріалах спадкової справи копій свідоцтв про народження позивача (а. с. 44 зв. - 45), про народження та одруження його матері (третьої особи) [PERSON] є бабою позивача. Постановою від 27.11.2024 за № 387\\02-31 державний нотаріус Ставищенської державної нотаріальної контори Білоцерківського району Київської облатсі [PERSON] відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на вищевказаний будинок через відсутність державної реєстрації права власності на ім`я померлої (а. с. 24). Відповідно до довідки КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» від 25.07.2023 року реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок до 01.01.2013 р. не була проведена (а. с. 20). В державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно інформація щодо державної реєстрації права власності на даний будинок відсутня (а. с. 74). Відповідно до технічного паспорта загальна площа вказаного будинку - 37,0 кв. метри, житлова площа 27,2 кв. метри. Крім житлового будинку «А» в домогосподарстві наявна лише огорожа «№ 1», 1980 року побудови (а. с. 21 - 23). Вартість спірного житлового будинку відповідно до висновку про ринкову вартість становить 43000 гривень (а. с. 25). У відповідності з ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Згідно з положеннями ст. 1218, частин 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. За частиною 2 вказаної статті у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно частин 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. У відповідності зі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно частини 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст.15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] , як голова двору, за життя набула право власності на вищевказаний житловий будинок відповідно до ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР (1963 р.), після смерті [INFO] [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом набув її онук [PERSON] , і оскільки відповідачем позов визнається, - він підлягає задоволенню.

Outcome: approved