Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного 21.12.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та відповідачем договору про споживчий кредит №L8411266, [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 6875 грн, який в подальшому було збільшено до 10300 грн, з терміном оплати 30 днів до 21.03.2019, з можливістю пролонгації, з фіксованою відсотковою ставкою 1,43% в день (516,28% річних), штрафом у розмірі 50%, комісією за пролонгацію: 7 днів - 451 грн, 14 днів - 697 грн, 30 днів - 1189 грн, та комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю у розмірі 40,50 грн. 01.07.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (правонаступником якого є позивач) укладено договір відступлення прав вимоги №01072019, за умовами якого ТОВ «ФК «Дінеро» відступило ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Дінеро». Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка складає 31669,16 грн та яку позивач просить стягнути на свою користь, а також судовий збір та витрати на правову допомогу. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.06.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та розміщення відповідного оголошення на сайті судової влади. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. З матеріалів справи убачається, що 21.12.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №L8411266, за яким [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 6875 грн, який в подальшому було збільшено до 10300 грн, з терміном оплати 30 днів до 21.03.2019, з можливістю пролонгації, з фіксованою відсотковою ставкою 1,43% в день (516,28% річних), штрафом у розмірі 50%, комісією за пролонгацію: 7 днів - 451 грн, 14 днів - 697 грн, 30 днів - 1189 грн, та комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю у розмірі 40,5 грн. Судом встановлено, що в подальшому між ТОВ «ФК «Дінеро» та відповідачем укладалися додаткові угоди, згідно з якими відповідачу було продовжено строк користування кредитом. Відповідно до п.3.1 загальних умов договору кредитної лінії, позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю суму наданого кредиту та сплатити всі відповідні договірні компенсації до останнього дня терміну сплати. Згідно п.4.2 загальних умов договору кредитної лінії, якщо позичальник не погасив кредит до останнього дня терміну оплати, позичальник повинен сплатити штраф, який обчислюється як відсоток зазначений у спеціальних умовах кредиту, що застосовується до простроченої суми наданого кредиту - для короткострокового кредиту, або суми відповідного договірного платежу, виходячи з графіку платежів - для довгострокового кредиту, після закінчення терміну оплати, на вимогу кредитодавця та у відповідності з такою вимогою: в повній сумі штрафу разовим платежем або частинами у встановлені вимогою дати. В будь-якому випадку розмір штрафу не повинен перевищувати максимального розміру штрафу передбаченого законодавством. Згідно п.4.3.1 загальних умов договору кредитної лінії, комісія за організацію продовження сплачується у разі запиту позичальником додаткової послуги - періоду продовження дати оплати або дати повного погашення. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, [PERSON] систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустив заборгованість зі сплати кредиту у розмірі 31669,16 грн, що складається з: 10300 грн - заборгованість по тілу кредиту, 1183 грн - заборгованість за відсотками, 3433,30 грн - штрафи/пеня, 5150 грн - заборгованість комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю, 3% річних - 1804,32 грн, інфляційні втрати - 9798,54 грн. 01.07.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (правонаступником якого є позивач) укладено договір відступлення прав вимоги №01072019, за умовами якого ТОВ «ФК «Дінеро» відступило ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Дінеро». На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи. Водночас, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача три відсотки річних та інфляційних втрат за порушення виконання зобов`язань за укладеним договором задоволенню не підлягають з огляду на п.п.15,18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, якими встановлено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Крім того, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як встановлено судом, постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 на усій території України з 12.03.2020 запроваджено карантин, який скасовано 30.06.2023 постановою Кабінету Міністрів України №651 від 27.06.2023. Водночас, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, дію якого на момент розгляду справи не припинено. Отже, зважаючи на вищевикладене, з огляду на те, що відповідно до наданих позивачем розрахунків відповідачу нараховано три відсотки річних та інфляційних втрат за порушення виконання зобов`язань за період з 13.02.2022 по 31.12.2023, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Окрім цього, між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» укладено договір №36 про надання правової допомоги від 25.04.2024, додаткову угоду від 25.04.2024, складено акт надання правничої допомоги від 03.03.2025 та детальний опис робіт, на підставі яких вартість надання правової допомоги (складання позовної заяви), склала 5000 грн, які у відповідності до п.4 акту сплачені у повному обсязі при підписанні відповідного акту. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 168, 11 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial