Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Представник позивача - адвокат Ковальова І.В. у серпні 2024 року звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою до відповідача про позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути судовий збір. В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 13.11.2014 року у справі №648/5010/14-ц шлюб між сторонами було розірвано. Мати дітей (відповідачка) зареєстрована, але не проживає у [ADDRESS] , фактичне місце знаходження достеменно невідоме, до життя, навчання, розвитку доньок вона ставиться байдуже, участі у їх вихованні не приймає, станом здоров?я не цікавиться, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, бажання спілкуватися з дітьми не проявляє, веде аморальний спосіб життя. Відповідачка свідомо самоусунулася від виконання батьківських обов?язків, упродовж тривалого часу не приймає будь-якої участі у житті дітей та не цікавиться ними, у зв`язку із зазначеним позивач вимушений звернутись до суду із цим позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.10.2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 27.11.2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, представник повивача подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності за наявними у справі доказами, підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити, не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Дитина має право на здорове зростання і розвиток (принцип 4 Декларації прав дитини). Ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або у відповідних випадках законні опікуни, несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Дитині, для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння також в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється забезпеченню інтересів дитини (ст. 3 Конвенції про права дитини). Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції про права дитини). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.04.2010 року, який розірвано рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 13.11.2014 року у справі №648/5010/14-ц за ініціативою відповідача. Згідно свідоцтва про народження виданого 22.11.2011 року Виконавчим комітетом Чорнобаївської сільської ради Білозерського районного суду Херсонської області зроблено актовий запис №82 - батьками [PERSON] , [INFO] зазначено: [PERSON] , [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження виданого 08.07.2010 року Чорнобаївською сільською радою Білозерського району Херсонської області зроблено актовий запис №46 - батьками [PERSON] , [INFO] зазначено: [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , з ним проживають діти: [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить довідка керуючої справами (секретар) виконавчого комітету Чорнобаївської сільської військової адміністрації Каліченко А.В. від 22.05.2024 року №1070. [PERSON] та [PERSON] навчаються у Чорнобаївському ліцеї Чорнобаївської сільської ради Херсонського району Херсонської області, що підтверджується довідками в.о. директора Юрія Горбенко №283 та 284. У характеристиці [PERSON] виданої Чорнобаївським ліцеєм Чорнобаївської сільської ради Херсонського району херсонської області зазначено, що вихованням і навчанням дівчинки займається тато і бабуся. Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 17.05.2024 року складеного начальником відділу ССД Чорнобаївської сільської ради, сім`я складається з [PERSON] (батько), [PERSON] (донька), [PERSON] (донька), [PERSON] (мати). Умови проживання дітей відповідають санітарно-гігієнічним нормам є задовільними. Мати дітей [PERSON] участі у вихованні дітей не бере, матеріально не допомагає, з дітьми не спілкується. Згідно висновку органу опіки та піклування Чорнобаївської сільської ради з 2017 року [PERSON] залишила дітей на прабабусю та зі співмешканцем проживала в орендованій квартирі. У вихованні дітей участі не брала, матеріально не допомагала, постійного місця роботи не мала, зловживала алкогольними напоями. Відділ служби у справах дітей Чорнобаївської сільської ради вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , доцільним та таким, що відповідає інтересам дітей. Отже, висновок органів опіки є достатньо обґрунтованим, зроблений з наведенням достатніх доказів про ухилення відповідача від батьківських обов`язків, містить данні, які об`єктивно характеризують відповідача як особу, яка не здійснює своїх батьківських обов`язків, містить обґрунтування про те, яким чином позбавлення батьківських прав сприятиме інтересам дитини. Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] , однак не цікавиться життям та здоров`ям дітей, не надає матеріальну допомогу на їх утримання, тривалий час не спілкується з дітьми. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дітей є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей, оскільки відповідач в подальшому буде позбавлений можливості негативно впливати на психіку дітей до моменту зміни ним свого ставлення відносно дітей та поновлення у встановленому порядку батьківських прав. Згідно п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч.3 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Попри це насамперед повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Наведене узгоджується з висновками щодо врахування найкращих інтересів дитини під час розгляду справ, які стосуються прав дітей, сформульованими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) та Верховним Судом у постановах від 21 лютого 2024 року в справі № 404/9387/21, від 19 лютого 2024 року в справі № 159/2012/23, від 22 листопада 2023 року в справі № 320/4384/18. Як встановлено вище, відповідач по справі не займається вихованням дітей, не спілкується з ними, повністю самоусунулася та ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не виявляє до дітей будь-якої батьківської уваги та турботи, не забезпечує дітей матеріально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно [PERSON] та [PERSON] , відсутнє її волевиявлення та бажання на участь у житті дітей, що є наслідком винної поведінки відповідача, а тому наявні підстави для вжиття судом крайнього заходу впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків - позбавлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу її право на звернення до суду із заявою про надання права на побачення з дітьми у відповідності зі ст.168 СК України, якщо це не причинить шкоди їх життю, здоров`ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи, що в свою чергу, на думку суду, буде стимулювати відповідача до виправлення та наддасть можливість в майбутньому, при наявності її бажання, звернутись до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі вищевикладеного, перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивачем було сплачено судовий збір, тому у порядку ст.141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved