Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

КП «Гайворонський комунальник» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Позов мотивовано тим, що станом на 1 квітня 2025 року за громадянкою [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , наявна заборгованість за послуги з централізованого водопостачання у розмірі 6 153 грн 12 коп. Між Комунальним підприємством «Гайворонський комунальник» і [PERSON] , шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] та видачею абонентської книжки було укладено Договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до комунальної каналізації (далі - Договір), за умовами якого КП «Гайворонський комунальник» зобов`язалося надавати споживачеві послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а споживач зобов`язався своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування цими послугами. Даний Договір є невід`ємною частиною до Розрахункової книжки, яку отримує Споживач безпосередньо при відкритті особового рахунку, тим самим автоматично погоджується з умовами договору. Отже, шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] та видачею абонентської книжки Відповідач вступив у фактичні договірні відносини з підприємством щодо надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Таким чином, між Позивачем та Відповідачами встановлені фактичні цивільно-правові відносини з приводу надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на підставі відкритого особового рахунку. Відповідач не відмовився від споживання послуг у встановленому законом порядку, але фактично не виконує зобов`язання з оплати. Послуги були надані в повному обсязі та належної якості. Скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг від Відповідача на адресу підприємства не надходило. Отже, споживач зобов`язаний оплатити спожиті послуги, а виконавець має право вимагати від боржника виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення відповідача, як споживача від оплати послуг у повному обсязі. Тарифи на водопостачання та водовідведення встановлюються та корегуються рішеннями виконавчого комітету Гайворонської міської ради. Згідно Рішення Виконавчого комітету Гайворонської міської ради № 159 від 10 грудня 2019 року тариф на водопостачання для населення з 01.06.2020 року водопостачання для населення 33,48 грн за 1 мЗ. Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Гайворонської міської ради №176 від 31 серпня 2021 року тариф на водопостачання для населення з 01 січня 2022 року складає 35 грн. за 1 мЗ. Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Гайворонської міської ради №193 від 25 червня 2024 року тариф на водопостачання для населення з 01 липня 2024 року складає 52,83 грн за 1 мЗ. Відповідно до Рішення Виконавчого комітету Гайворонської міської ради №17 від 28 січня 2025 року тариф на водопостачання для населення з 01 лютого 2025 року складає 53,99 грн за 1 мЗ. Нарахування за водопостачання та водовідведення Відповідачу здійснюється за нормою на 1 людину, помноженою на тариф за 1 м куб. води та стоків, як абоненту, в якого відсутній прилад обліку. Відповідно до Рішення виконавчого комітету Гайворонської міської ради від 30 січня 2020 \~ \~ \~ \~року №17 «Про затвердження норм використання питної води, послуг водовідведення та з поводження рідкими відходами для населення м. Гайворон на 2020 рік» норма для користування послугами з централізованого водопостачання для населення, що проживає в житлових будинках, обладнаних каналізацією становить 3,6 куб. метри, аналогічна норма встановлена для послуг з централізованого водовідведення. Станом на грудень 2019 року, у квартирі Відповідача проживала 1 особа, відповідно нарахування здійснювалось за наступною формулою: 1 ос *3,6 мЗ*тариф, грн щомісячно. З Витягу з особового рахунку № [NUMBER] за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 01.12.2019 по квітень 2025 року включно, можна побачити, що впродовж вище зазначених періодів Відповідач оплату здійснював не щомісячно, як того вимагає ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а саме: у січні 2020 року - оплата 110 грн; у лютому 2020 року - оплата 110 грн; у березні 2020 року - оплата 105 грн; у квітні 2020 року - оплата 105 грн; у травні 2020 року - оплата 105 грн; у серпні 2020 року - оплата 114 грн; у вересні 2020 року - оплата 114 грн; у жовтні 2020 року - оплата 115 грн; у листопад 2020 року - оплата 115 грн; у березні 2021 року - оплата 230 грн; у квітні 2021 року - оплата 150 грн; у червні 2021 року - оплата 150 грн; у липні 2021 року - оплата 150 грн; у вересні 2021 року - оплата 200 грн; у жовтні 2021 року - оплата 150 грн. Відтак, загальна заборгованість за послуги з централізованого водопостачання з урахуванням всіх оплат становить 6 153,12 грн, станом на 01 квітня 2025 року. Просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Гайворонський комунальник» суму заборгованості за оплату послуг з централізованого водопостачання у розмірі 6 153 грн. 12 коп. Ухвалою судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.05.2025 року відкрито провадження у справі. Представник позивача в судове засідання не з`явилась. 19.06.2025 року до суду подала заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за оплату послуг з централізованого водопостачання та судовий збір. Крім того, 17.07.2025 року до суду подала заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, судову повістку не отримував, оскільки не проживає в зареєстрованому місці проживання, а тому відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслала. Зважаючи на те, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, заяв про причини неявки чи про відкладення, відзиву не подав, тому суд на підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України розглянув справу за його відсутності та згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, та дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно витягу з Статуту Комунального підприємства «Гайворонський комунальник» предметом діяльності підприємства є, зокрема: 3.2.1. виконання функцій замовника та виконавця житлово-комунальних послуг; 3.2.2. укладення договорів на обслуговування житлово-комунальними послугами споживачів з виконавцями послуг, контроль за якістю послуг і виконання умов договорів; 3.2.4. управління, методичне керівництво і контроль за: відпуск питної та технічної води, пропуск та очищення стоків; виробництво води, добування її підземних джерел та водопостачання її по водомережі та іншим способом до споживачів міста; водовідведення та забезпечення нормального проходження стоків по каналізаційним мережам та спорудам; надання інших послуг юридичним та фізичним особам з водопостачання та водовідведення, роботи каналізаційних систем (а.с. 9-12). Згідно копії витягу з рішення Виконавчого комітету Гайворонської міської ради №159 від 10 грудня 2019 року тариф на водопостачання для населення з 01.01.2020 року по 31.05.2020 року складав 29,71 грн. за 1 м3, водовідведення - 30,82 грн. за 1 м3, з 01.06.2020 року водопостачання для населення 33,48 грн. за 1 м3, водовідведення - 34,94 грн. за 1 м3 (а.с. 15-16). Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Гайворонської міської ради №176 від 31 серпня 2021 року тариф на водопостачання для населення з 01 січня 2022 року складає 35 грн. за 1 м3, водовідведення - 36,50 грн. за 1 м3 (а.с. 17-18). Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Гайворонської міської ради №193 від 25 червня 2024 року тариф на водопостачання для населення з 01 липня 2024 року складає 52,83 грн. за 1 м3, водовідведення 55,71 грн. за 1 м3 (а.с. 19-20). Відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Гайворонської міської ради №17 від 28 січня 2025 року тариф на водопостачання для населення з 01 лютого 2025 року складає 53,99 грн. за 1 м3, водовідведення 56,60 грн. за 1 м3 (а.с. 21-22). Рішенням виконавчого комітету Гайворонської міської ради від 30.01.2020 року №17 «Про затвердження норм використання питної води, послуг водовідведення та з поводження рідкими відходами для населення м. Гайворон на 2020 рік» - затверджено норми для користування послугами з централізованого водопостачання для населення: житлові будинки, обладнанні каналізацією 3,6 куб. метри питної води на одну особу на місяць (а.с.23-24). Згідно з витягу з особового рахунку № [NUMBER] за послуги з водопостачання та/або водовідведення за період з 01 грудня 2019 року по 01 квітня 2025 року, споживач: [PERSON] , адреса: [ADDRESS] станом на 01.04.2025 року заборгованість становить 6153,12 грн (а.с.25-27). Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За змістом ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Плата за комунальні послуги має вноситись своєчасно. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 та ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово зазначалось у правових позиціях сформованих у постановах ВСУ від 26.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постанові ВС від 06.11.2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204св18). Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст.ст. 509, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Таким чином, у зобов`язальних правовідносинах діє принцип презумпції винуватості боржника. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, витяг з особового рахунку № [NUMBER] та те, що [PERSON] фактично споживала житлово-комунальні послуги (водопостачання та водовідведення), частково сплачувала кошти за надані послуги, зауважень до якості надання таких послуг до КП «Гайворонський комунальник» не подавала, позов підлягає до задоволення. За таких підстав позов є підставним та підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved