Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до ПАТ "СГ "ТАС" (Відповідач-1) та [PERSON] (Відповідач-2) про стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних, інфляційних втрат, а також матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14.07.2024 року. Позивач стверджує, що 14.07.2024 року в м. Києві на мосту Патона відбулась ДТП за участю автомобіля «Mazda 626» під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Tiguan», що належить Позивачу. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва №755/14169/24 від 19.09.2024 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Відповідача-1 згідно з Полісом № EP 216389702 від 21.08.2023 р. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну, становить 160 000,00 грн, а франшиза - 3 200,00 грн. Позивач звернулась до Відповідача-1 з повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно зі Звітом про оцінку вартості матеріального збитку № 304/08-24 від 05.08.2024 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Tiguan» становить 148 127,22 грн, а вартість матеріального збитку з урахуванням зносу без ПДВ - 75 141,37 грн. Відповідач-1 виплатив страхове відшкодування у розмірі 21 847,12 грн, мотивуючи це тим, що матеріальний збиток було розділено на три частини, посилаючись на ч. 3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивач не погоджується з таким розподілом, зазначаючи, що автомобіль Позивача був пошкоджений лише діями водія [PERSON] , і інші учасники ДТП не мають жодного відношення до завданих пошкоджень автомобілю Позивача. Таким чином, недоплачений розмір страхового відшкодування становить 50 094,25 грн. Крім того, Позивач вимагає стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виплати. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 24 березня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Відповідач-1 заперечує проти позову в повному обсязі та позовні вимоги не визнає. Зокрема, Відповідач-1 вказує, що 14.07.2024 року о 17:05 у м. Києві на мосту Патона (проспект Соборності) сталася ДТП за участю чотирьох транспортних засобів: GEON SCSMBLER 250 (водій [PERSON] ), AUDI Q5 (водій [PERSON] ), MAZDA 626 (водій [PERSON] ) та VOLKSWAGEN (водій [PERSON] ). Постановою Дніпровського районного суду від 19 вересня 2024 року встановлено, що зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Судом також встановлено, що зіткнення чотирьох транспортних засобів сталося одномоментно в одному місці. Відповідач-1 наголошує, що доводи позивача про настання трьох окремих, непов`язаних ДТП спростовуються вказаною постановою Дніпровського районного суду від 19 вересня 2024 року, яка згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України має преюдиціальне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 11 червня 2004 року, у справах про адміністративні правопорушення, коли до адміністративної відповідальності притягаються дві або більше осіб внаслідок спільних дій, суди повинні практикувати розгляд справ щодо них в одному провадженні. Відповідач-1 зазначає, що оскільки водії [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] разом спільними неправомірними діями спричинили одномоментне в одному місці ДТП, внаслідок якого був пошкоджений автомобіль позивача, застосуванню підлягає п. 36.3 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ця норма передбачає, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Таким чином, розрахунок страхового відшкодування, здійснений Відповідачем-1: (75 141,37 грн / 3) - 3 200 грн = 21 847,12 грн, є вірним, і ця сума була перерахована позивачу. Відповідач-1 стверджує, що вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування суперечать обставинам, встановленим постановою Дніпровського районного суду, яка має преюдиціальне значення, а також ст. 36 Закону № 1961-IV, і тому задоволенню не підлягають. Відповідач -2 [PERSON] у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову, в частині встановлення того, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд в рамках даної цивільної справи не може переоцінювати факти, встановлені постановою Дніпровського районного суду щодо характеру ДТП та винності всіх трьох водіїв. Відповідно до п. 36.3 ст. 36 Закону № 1961-IV, «у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб». Аналіз судової практики Верховного Суду підтверджує застосування цієї норми у подібних випадках. Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що пункт 36.3 статті 36 Закону № 1961-IV розрахований на випадки, якщо шкода завдана взаємопов`язаними, сукупними діями декількох осіб, і остання є неподільною. За таких обставин, якщо внаслідок ДТП, що є взаємопов`язаним ланцюгом зіткнень, шкода завдана одному транспортному засобу діями кількох осіб, ця шкода є неподільною в контексті страхового відшкодування. У даній справі, встановлені Дніпровським районним судом обставини свідчать про те, що ДТП, в якій був пошкоджений автомобіль Позивача, була єдиною подією, спричиненою сукупними та взаємопов`язаними діями трьох водіїв: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Це підтверджується тим, що суддя Дніпровського районного суду розглядав адміністративні справи щодо всіх трьох осіб в одному провадженні, що відповідає практиці Верховного Суду щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, коли до відповідальності притягаються дві або більше осіб внаслідок спільних дій, що призвели до ДТП. Таким чином, застосування Відповідачем-1 п. 36.3 ст. 36 Закону № 1961-IV та розрахунок страхового відшкодування шляхом поділу загальної суми збитку на трьох винних осіб є обґрунтованим і відповідає вимогам чинного законодавства та усталеній судовій практиці. Оскільки Позивач наполягає на тому, що її автомобіль був пошкоджений виключно діями [PERSON] , однак обставини, встановлені постановою Дніпровського районного суду, свідчать про спільні та взаємопов`язані дії трьох учасників ДТП, для повного та всебічного розгляду справи та встановлення дійсного розміру шкоди, спричиненої виключно діями Відповідача-2 (якщо такі дії могли бути відокремлені), або ж підтвердження солідарної відповідальності, необхідним є залучення до участі у справі інших осіб, чия вина у ДТП встановлена судовим рішенням ( [PERSON] та [PERSON] ) як співвідповідачів. У зв`язку з тим, що позивач не забезпечив залучення до участі у справі всіх осіб, які, відповідно до встановлених обставин, можуть бути відповідальними за заподіяну шкоду, суд позбавлений можливості повноцінно дослідити та оцінити ступінь вини кожного з учасників ДТП та, відповідно, визначити остаточний розмір страхового відшкодування та/або шкоди, яка підлягає стягненню, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed