Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

[PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про визнання його батьком [PERSON] та внесення змін до актового запису про народження № 253 від 13 вересня 2023 року, замінивши в графі прізвище дитини з « [PERSON] » на « [PERSON] », по батькові - з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 07 березня 2013 року по 11 жовтня 2023 року [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, під час якого в них народилося троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що літом 2022 року він познайомився з [PERSON] , яка на той час була одружена та мала двоє дітей. Оскільки чоловік останньої періодично їздив на заробітки за кордон, то він з нею інколи зустрічався та між ними були статеві відносини. В середині вересня позивач дізнався, що [PERSON] [INFO] народила доньку [PERSON] та при зустрічі з позивачем повідомила, що він є батьком [PERSON], однак оскільки [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували ще у зареєстрованому шлюбі, тому при реєстрації дитини їй було надано прізвище, ім`я та по батькові - [PERSON] . Позивач указує, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відтак 30 квітня 2024 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, у зв`язку з чим остання змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Отже враховуючи вище викладене та те, що він з дружиною та дітьми проживають однією сім`єю, тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 26 вересня 2024 року було відкрито провадження в справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 05 травня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивач подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Разом із цим, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задовольнити. Відповідач через канцелярію подав до суду заяву про те, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення позову. Разом із цим, просить суд розглянути справу за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також зазначає, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів у справі, які є належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке. Так, судом установлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданим Золочівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] народилася [INFO] в м. Буськ Золочівського району Львівської області, про що 13 вересня 2023 року складено відповідний актовий запис № 253, та її батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . На момент зачаття [PERSON] , а самез 07 березня 2013 року по 11 жовтня 2023 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, однак такий розірвано, що підтверджуєтьсярішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 11 жовтня 2023 року (рішення набрало законної сили 13 листопада 2023 року). Позивач у позовній заяві ствердив, що літом 2022 року у нього були відносини з [PERSON] , при цьому остання ще перебувала в офіційному шлюбі. У середині вересня 2023 року, в ході розмови з [PERSON] , остання повідомила позивачу [PERSON] , що біологічним батьком [PERSON] є саме він - [PERSON] . Зазначене не заперечувалося як відповідачем [PERSON] , так і [PERSON] в ході розгляду справи. Відтак, позивач [PERSON] стверджує, що є біологічним батьком [PERSON] , яка народилася [INFO] . Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/114-25/251-БД від 11 березня 2025 року за результатами експертного дослідження об`єктів молекулярно-генетичного дослідження, [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] . Ймовірність батьківства складає 99,999999999%. При прийнятті рішення суд урахував таке. Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ст. 4 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно зі статтею 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України. Згідно зі статтею 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно з п. 6, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема, обов`язку з утримання дитини. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18). Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved