Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати дії АТ «Полтаваобленерго» незаконними та зобов`язати відповідача виконати умови договору про тимчасове приєднання до електричних мереж системи розподілу від 12 жовтня 2023 року, а саме пунктів 3.1., 5.1, 6.1, 6.4, від виконання яких відповідач відмовляється. Рішенням від 17 липня 2025 року суд позовну заяву задовольнити частково та зобов`язав АТ «Полтаваобленерго» здійснити тимчасове підключення електроустановок [PERSON] об`єкта забудови житлового будинку на [ADDRESS] до електричних мереж системи розподілу та оформлення паспорта точки розподілу після виконання замовником зобов`язань визначених пунктами 3.2.2, 3.2.3 договору про тимчасове приєднання до електричних мереж системи розподілу від 12 жовтня 2023 року, упродовж 2 календарних днів з дати подачі заяви про оформлення паспорта точки розподілу та після складання акту надання послуги з тимчасового приєднання та влаштування вузла комерційного обліку електричної енергії. 22 липня 2025 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Гуйван П.\~Д., звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути з відповідача на його користь 15000,00 грн судових витрат на правничу допомогу. 31 липня 2025 року АТ «Полтаваобленерго», в інтересах якого діє представник адвокат Конрадій М.\~І., звернулася з клопотання, у якому зазначила про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача, оскільки вказана ним сума не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності, обґрунтованості та необхідності), розумності їх розміру (завищення розміру гонорару); неподання разом із позовною заявою попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат; недоведеність належними та достовірними доказами фактичного і неминучого понесення витрат на професійну правничу допомогу; заявлений адвокатом час, витрачений на виконання робіт, не є дійним та необхідним; у разі задоволення заяви просила зменшити розмір заявлених витрат на правничу допомогу та стягнути на користь відповідача 2500,00 грн. Сторони та їх представники у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви, у яких просять проводити судовий розгляд заяви без їх участі. В силу вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов таких висновків. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Статтею 30 Закону України від 05 липня 2012 року №\~5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, звертаючись до суду, позивач у позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс, та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а саме 15000,00 грн. У заяві про ухвалення додаткового рішення позивач повідомив про те, що загальний (остаточний) розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом справи №\~524/4813/25, становить 15000,00 грн. Зауважив, що заявлена сума за такого обсягу проведеної адвокатом робіт, який має науковий правовий ступінь та є Заслуженим юристом України, є мінімальною. Але, маючи досвід роботи в АТ «Полтаваобленерго», він оцінив свої послуги демократично. На підтвердження зазначених витрат позивач надав суду договір від 14 квітня 2025 року про надання допомоги адвоката, акт приймання-передачі наданих послуг від 05 липня 2025 року до Договору про надання допомоги адвоката від 14 квітня 2025 року, а також розписку від 05 липня 2025 року про отримання ним 15000,00 грн від [PERSON] за договором від 14 квітня 2025 року. Суд вважає, що позивач дотримався порядку подання доказів на підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, такі докази подані у межах строку визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України (протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду), їх зміст та форма підтверджують факт понесення позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу. Водночас суд не може погодитися зі співмірністю заявленої позивачем суми судових витрат на професійну правничу допомогу. У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №\~211/3113/16-ц, від 06 листопада 2020 року у справі №\~760/11145/18 зауважено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial