Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

У червні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 22 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронній формі з використанням електронного підпису був укладений кредитний договір №767332148, за умовами якого відповідачці наданий кредит у сумі 11100 грн зі сплатою процентів за користування коштами. Зобов`язання за договором [PERSON] належним чином не виконала. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01. 28 листопада 2019 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору факторингу № 28/1118-01 продовжено до 31 грудня 2020 року, інші умови договору залишено без змін. 31 грудня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року викладено у новій редакції. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27 і продовжили строк дії договору до 31 грудня 2022 року. 31 грудня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31 про продовження строку дії договору до 31 грудня 2023 року. 31 грудня 2023 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду № 32, згідно з умовами якої продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. Відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року з урахуванням додаткових угод ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки за кредитним договором №767332148 від 22 січня 2021 року на суму 43055 грн. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу № 05/0820-01, а в подальшому додаткові угоди № 2 від 03 серпня 2021 року та № 3 від 30 гру дня 2022 року, згідно з умовами яких продовжено строк дії договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 7 від 28 жовтня 2021 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №767332148 від 22 січня 2021 року на суму 43055 грн. 14 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу №14/02/2022-01, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги на суму 43055 грн до відповідачки за кредитним договором №767332148 від 22 січня 2021 року. Загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 43055 грн, з яких: 11096,73 грн - заборгованість за кредитом, 31958,27 - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Зазначену суму заборгованості позивач просив стягнути з [PERSON] . 2. Рух справи Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 червня 2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 16.06.2025 року через систему електронний суд від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що на підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договору від 22.01.2021 року №767332148, проте приєднаний до матеріалів договір не містить підписів сторін договору. Доказів укладання такого договору, який за формою би відповідав вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. Таким чином, матеріали справи не місять доказів того, що саме позивач будь-яким способом застосував ідентифікатор електронного підпису, так і факт отримання саме [PERSON] цього одноразового ідентифікатора, а також у справі відсутні докази реєстрації саме позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідачів, відсутні докази отримання позивачем коштів згідно із оспорюваним кредитним договором. Крім того, позивач стверджує, що право вимоги від ТОВ «Манівеошвидка фінансова допомога», перейшло до нових кредиторів починаючи не з 28.11.2018 року, а сам кредитний договір нібито був укладений 22.01.2021 рок, тобто майже через три роки після укладання договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу є похідним від кредитного договору отже не може бути укладеним раніше ніж кредитний договір, за яким переходить прав вимоги. Просить суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 03.07.2025 року через систему електронний суд від представника позивача ТОВ «Юніт Капітал» надійшли додаткові пояснення по справі. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал» в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить розгляд справи здійснювати у його відсутність та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про розгляд справи, завчасно. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що 22 січня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений договір №767332148, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 11100 грн на умовах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору, додатків до нього, Правил надання грошових коштів в позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. Пунктом 1.4.1 кредитного договору передбачено, що виключно в період строку визначеного договором (30 днів ), нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 % річних, що становить 1,70% від суми кредиту за кожний день користування ним. З Додатку №1 до договору №767332148 від 22.01.2021 року слідує, що графіком платежів з розрахунку застосування дисконтної процентної ставки протягом всього строку дії договору підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV234SS. Відповідно до копії платіжного доручення від 22.01.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ коштів в розмірі 11100 грн згідно з договором №767332148 від 22.01.2021 року для зарахування на платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] . Здійснення успішного платежу 22.01.2021 року у розмірі 11 100 грн на карту клієнта № 5168-75ХХ-ХХХХ-0682 [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , номер телефону на який відправлялась інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № 5168-75ХХ-ХХХХ-0682 за період 22.01.2021 р. - 27.01.2021 р.: фінансовий номер телефону [NUMBER] підтверджено довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 06.07.2025 року. Відповідачка зобов`язання за договором належним чином не виконала. За розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 14.03.2025 року заборгованість складає 43055 грн, з яких: 11096,73 грн - заборгованість за кредитом; 31958,27- заборгованість за процентами. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшли права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги, у тому числі до відповідачки за договором №767332148 від 22.01.2021 року. Строк дії договору до 28 листопада 2019 року. Право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги. 28 листопада 2019 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 19 до цього договору, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31 грудня 2020 року. 31 грудня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 26 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, відповідно до якої текст договору викладено у новій редакції. За умовами договору право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. 31 грудня 2021 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 27 про продовження строку дії договору в редакції від 31 грудня 2020 року до 31 грудня 2022 року. 31 грудня 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 31 і продовжили строк дії договору до 31 грудня 2023 року. 31 грудня 2023 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32 про продовження строку дії договору до 31 грудня 2024 року та виклали розділ 3. Фінансування та порядку розрахунків у новій редакції. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №141 від 06.07.2021 року від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №767332148 від 22.01.2021 на загальну суму 43055 грн. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Право вимоги означає всі права клієнта за кредитним договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали також додаткові угоди № 2 від 03 серпня 2021 року та № 3 від 30 грудня 2022 року, за якими продовжено строк дії договору факторингу відповідно до 31 грудня 2022 року включно та до 30 грудня 2024 року включно (а. с 59). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №7 від 28.10.2021 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05 серпня 2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №№767332148 від 22.01.2021 року на загальну суму 43055 грн.. 14 лютого 2022 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» і ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» уклали договір факторингу №14/02/2022-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідно до пункту 4.1 вказаного договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку до договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1 від 14 лютого 2022 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №767332148 від 22.01.2021 року на загальну суму 43055 грн. Форма Реєстру прав вимоги також підписана між сторонами. Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 3, 5, 6, 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що договір №767332148 від 22.01.2021 року підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV234SS, що відповідає наведеним вище нормам права. Зазначений договір містить персональні дані відповідачки, зокрема, дані паспорта громадянина України,ідентифікаційний номер, зареєстроване місце проживання, електронну адресу. Також у договорі з додатком № 1 визначено порядок та умови надання кредиту, сплати процентів. Укладаючи кредитний договір №767332148 від 22.01.2021 року, сторони узгодили порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому доводи відповідача [PERSON] щодо відсутності підписів сторін на договорі спростовуються вищенаведеними доказами по справі. Наявність заборгованості за договором підтверджується розрахунком, який не спростований [PERSON] . Згідно з частинами 1 і 3 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Щодо посилання представника відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не перейшло право вимоги за договором факторингу, суд вбачає за необхідне зазначити наступне. За змістом частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Перехід права вимоги до [PERSON] за договором №767332148 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ФК «Таліон плюс» та в подальшому до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та відповідно до ТОВ «Юніт капітал» позивач підтвердив належними та допустимими доказами, які відповідачка не спростувала, а тому твердження відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що право вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не могли перейти до нових кредиторів на підставі договорів факторингу є помилковим. За договором №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року з урахуванням додаткових угод право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимоги по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Такий реєстр прав вимоги №141 був підписаний ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон плюс» 06.07.2021 року, тобто після виникнення у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до відповідачки за договором №767332148 від 22.01.2021 року. За умовами договорів факторингу фактор має право відступити права вимоги на користь третіх осіб. Вирішуючи питання про стягнення процентів за користування кредитом, суд виходить з наступного. Згідно з пунктами 1.2., 1.3. кредитного договору №767332148 кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником. У випадку надання кредиту не в день укладення договору загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту. Сторони погодили, що встановлений в п.1.2 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом протягом дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користуванням кредитом, які нараховуються в наступному порядку: п.1.4.1 виключно на період строку визначеного п.1.2 - 30 днів нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою, що становить 1,70% від суми кредиту за кожен день користування ним; п.1.4.2 за умови продовження строку дисконтного періоду на умовах пункту 1.4 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.2 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожен день користування ним. Відповідно до п. 1.7. кредитного договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору). Пунктом 1.7.2 визначено, що з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку, що становить 2,30% процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Пунктами 4.2., 4.3. кредитного договору передбачено, що строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного в п.1.2. договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту, передбачених п.1.3. та 1.7. договору. У будь - якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору діють до повного їх виконання. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду чи його дострокового розірвання) у розмірі, визначеному в п.1.7.2. договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до умов кредитного договору №767332148 від 22.01.2021 року, графіку розрахунку відповідачці 22 січня 2021 року надано кредит у сумі 11100 грн строком на 30 днів, тобто до 21.02.2021 року, зі сплатою 1,70 відсотків, що становить 5661 грн. нарахованих процентів. Звертаючись до суду з позовом ТОВ «Юніт Капітал» просило стягнути з [PERSON] заборгованість у сумі 43055 грн., з яких: 11096,73 грн - заборгованість по кредиту та 31958,27 грн - заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що [PERSON] було надано кредит у сумі 11100 грн., погашення кредиту відповідачкою здійснювалося: 02.02.2021 року на суму 2076 грн., 12.02.2021 на суму 1699 грн., 09.03.2021 року на суму 4718 грн., 04.04.2021 року на суму 3925 грн., 02.05.2021 р. на суму 2868 грн., всього на зальну суму 15286 грн., які зараховані на оплату відсотків, у подальшому відповідач не здійснювала погашення заборгованості. Як вбачається з умов кредитного договору, строк дії кредитного договору продовжився, відповідно до його умов, а саме п. 1.7.1 - при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожний раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. Тобто, кредитний договорі №767332148 після закінчення дисконтного періоду 22.01.2021 р. та з 22.02.2021 р. продовжив свою дію ще на 90 днів до 22.05.2021 року. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення [PERSON] в повному обсязі отриманих в позику коштів, а тому заявлена сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 11096,73 грн підлягає стягненню з останньої на користь ТОВ «Юніт Капітал». Заявляючи вимогу про стягнення відсотків у сумі 31958,27 грн, ТОВ «Юніт Капітал» обчислило їх станом на 28.10.2021 року. Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування був погоджений сторонами та становив 30 днів. Разом з тим, відповідно до п. 1.7.1., при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожний раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. Отже строк кредитування продовжився від дати закінчення дисконтного періоду: дата закінчення дисконтного періоду - 21.02.2021 р., згідно розрахунку та з 22.02.2021 продовжився на 90 днів до 22.05.2021 року. За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Таким чином, відповідно до графіку розрахунку до кредитного договору, відповідачці 22 січня 2021 року надано кредит у сумі 11100 грн строком на 30 днів, тобто до 21.02.2021 року, зі сплатою 1,70 відсотків, що становить 5661 грн. нарахованих процентів. Розмір відсотків відповідно до умов договору, за строк кредитування - 90 днів становить 20979 грн за період з 22.02.2021 по 23.03.2021 (30 днів) відсоткова ставка індивідуальна 1,70%, виходячи з розрахунку: 11100 грн (тіло кредиту) х 1,70% = 188,7 грн х 30 днів (строк кредиту) = 5661 грн; за період з 24.03.2021 по 22.05.2021, відсоткова ставка 2,30 % (відповідно до п.1.7.2 кредитного договору)= 255,3 грн х 60 днів = 15318 грн. Відтак, заборгованість [PERSON] за несплаченими відсотками становить 11354 грн., з яких 26640 грн. (5661+20979) - 15286 грн., які сплачені [PERSON] добровільно в рахунок погашення процентів, а тому суд приходить до висновку, що заборгованість по несплаченими відсотками за користування кредитом в сумі 31958,27 грн., яка заявлена позивачем є необґрунтованою та не відповідає умовам укладеного кредитного договору. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників до договору факторингу не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості у сумі 31958,27 грн. Оскільки, в матеріалах справи міститься копія кредитного договору, який підписано [PERSON] одноразовим ідентифікатором, тобто погоджено умови отримання кредитних коштів та відповідальність за порушення погоджених умов, а також підтверджено отримання відповідачем кредитних коштів, сплатою нею відсотків за користування кредитом, при цьому відсутні докази повернення отриманого кредиту, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що [PERSON] повернула кредитні кошти, отримані нею на підставі кредитного договору №767332148 від 22.01.2021 р., на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 11096,73 грн та заборгованість за відсотками у розмірі 11354 грн, а всього 22450,73 грн. Крім того, ТОВ «Юніт Капітал» у позовній заяві просило суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано договір про надання правничої допомоги №10/03/25-02 від 10.03.2025 р., протокол погодження вартості послуг, копію акту прийому-передачі наданих послуг від 10.3.2025 на суму 7000 грн., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012, довіреність від 04.12.2024 року. Відповідно ч. 2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд доходить висновку про необхідність стягнення витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягнути із [PERSON] на корить ТОВ «Юніт Капітал» понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді у розмірі 3650 грн із розрахунку: ціна позову 43055 грн., задоволено на суму 22450,73 грн = 52.15% х 7000 грн : 100% = 3650 грн. За подання позову ТОВ «Юніт Капітал» сплачено 2422,40 грн судового збору, оскільки позов ТОВ «Юніт Капітал» задоволено на 52,15%, то із [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» необхідно стягнути понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1263,14 грн. (2422,40 грн * 22450,73 / 43055). Враховуючи наведене та

Outcome: partial