Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] через свого представника адвоката Шевченко А.В. звернулась до суду з вказаною позовною заявою. Позов обґрунтовує тим, що їй, її сину [PERSON] та її доньці [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві власності належить по 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Донька позивачки [PERSON] при житті була засуджена вироком суду із призначенням покарання, зокрема, у виді конфіскації частини належного їй майна, у зв`язку з чим на даний момент існує арешт та заборона відчуження зазначеної квартири, а саме: обтяження за реєстраційним №10774112, зареєстроване 31.01.2012 реєстратором - Запорізька філія державного підприємства «Інформаційний центр» на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження №221/1 по виконавчому провадженню №23757305 від 31.01.2011, винесеної державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Кіреєвою Ю.Ю., типа майна: невизначене майно, все нерухоме майно. Оскільки позивач є спадкоємицею після померлої доньки вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку із наявністю зазначеного вище обтяження. Просить суд зняти зазначені арешт та заборону відчуження. Ухвалою суду від 10.06.2025 відкрито провадження по справі, розгляд якої постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, витребувано у Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса) копії матеріалів виконавчого провадження №23757305. 30.06.2025 на поштову адресу суду надійшов лист Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса), в якому зазначено, що матеріали виконавчого провадження №23757305 знищені після закінчення строку їх зберігання, виконавче провадження завершене 16.05.2012 на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавчу службу». Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпорядження своїм майном. Згідно\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до\~ст.\~391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 08.10.2007, виданого Шевченківською районною адміністрацією Запорізької міської ради [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в рівних долях, по 1/3 частці, належить квартира [ADDRESS] . Право власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровано ОП ЗМБТІ 12.07.2010 р. В межах кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України слідчим накладено арешт на 1/3 частину зазначеної квартири, яка належить [PERSON] . Остання засуджена вироком суду із призначенням покарання, зокрема, у виді конфіскації частини майна. Постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2012 р. у справі № 0827/3407/12 за заявою Шевченківського ВДВС Запорізького ГУЮ зазначений арешт скасований, але постанова до виконання не пред`явлена, відповідно, арешт не знятий. Зазначені вище факти встановлені рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 25.11.2024 у справі №336/6620/24, провадження №2/336/2652/2024. Відповідно до частини другої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. За даними з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження № 10774112, зареєстровано 31.01.2011 р. реєстратором Запорізькою філією державного підприємства «Інформаційний центр» міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №221/1 від 31.01.2011 у виконавчому провадженні №23757305, винесеною державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Кіреєвою Ю.Ю. на все нерухоме майно належне [PERSON] . Згідно з відповіддю Центрального ВДВС у м.Запоріжжі ПМУ МЮ (м.Одеса) від 23.06.2025, виконавче провадження ВП № 23757305, що здіснювалось на підставі виконавчого листа від 05.01.2011 № 1-820, виданого Шевченківським районним судом м.Запоріжжя про конфіскацію частини майна, належного [PERSON] на користь держави, завершено 16.05.2012 на підставі п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Відповідно, матеріали виконавчого провадження не збереглися. 23.06.2021 [PERSON] , донька позивачки померла, що підтверджується копіює свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданим Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) 24.06.2021, актовий запис №1253. Позивач є матір`ю спадкодавця, яка зазначає, що не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті доньки через накладений на належне їй майно арешт. Відповідно до ч. 2 Постанови Пленуму ВССУ № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про виконавче провадження»\~виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені\~Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього\~Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього\~Закону\~підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частин першої, другої, третьої та четвертої\~статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»\~арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено\~статтею 60\~Закону\~України\~«Про виконавче\~провадження» (у редакції чинній на момент вчинення процесуальної дії 11.12.2012 р.). Згідно із\~статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно з ч. 1\~ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з ч. 1\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено судом, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу № 1-820, виданого 05.01.2011 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя про конфіскацію частини майна, належного [PERSON] на користь держави, завершено. Виходячи з того, що при завершенні виконавчого провадження не було скасовано обтяження у вигляді арешту майна [PERSON] , на теперішній час [PERSON] , як спадкоємець померлої, позбавлена можливості оформити свої права на нерухоме майно та отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину, суд приходить до висновку, що таке право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з нерухомого майна спадкодавця. На підставі зазначеного суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved