Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що за рішенням Тернівського міського суду від 08.06.2015 року по справі № 194/533/15-ц з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 07.04.2015 року. Також, за рішенням Тернівського міського суду від 07.06.2017 року по справі № 194/431/17 з нього стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 22.05.2017 року. На двох дітей він сплачує половину заробітку, хоча розмір на двох дітей не повинен перевищувати 1/3 частину доходу. При цьому, зазначає, що у нього відбулися зміни його матеріального становища та стану здоров?я, зокрема на його утриманні перебуває мати пенсіонерка та з 04.05.2019 року він проходив службу за контрактом у Збройних Силах України. Під час проходження військової служби його здоров`я значно погіршилося, йому було встановлено ІІІ групу інвалідності та ним подано рапорт на звільнення з лав Збройних Сил України у зв`язку з інвалідністю. Також, у зв`язку з цим потребує постійних витрат на медичне лікування та реабілітаційні заходи. Унаслідок захворювання він втратив здатність до виконання попередньої роботи, тому його дохід є нерегулярним та низьким, і не дозволяє повною мірою забезпечувати як власне життя, так і виплату аліментів на дітей у раніше встановленому розмірі. В зв`язку з чим не має об`єктивної можливості сплачувати аліменти на дітей у встановленому попередніми рішеннями розмірі. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дітей: неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , (попередній розмір 1/4 частини всіх видів доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , (попередній розмір 1/4 частини всіх видів доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) до розміру 1/3 частини доходу щомісяця на двох дітей, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітей повноліття від дня пред`явлення позову. Представник відповідача адвокат Усатенко В.Ю. надав суду відзив на позовну заяву,\~з якого вбачається, що відповідачка позов не визнає та вважає позовні вимоги безпідставними. При цьому зазначає, що позивач вказує, що не має можливості сплачувати аліменти у визначеному йому розмірі на двох дітей, так як вважає, що його матеріальний стан погіршився у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності, та перебування на його утриманні матері-пенсіонерки, проте належних доказів на підтвердження даних обставин не надає. Навпаки, позивачем надано довідку про грошове забезпечення з жовтня 2024 року по березень 2025 року, з якої вбачається, що позивач має стабільний дохід, тобто докази погіршення його матеріального стану відсутні. Посилання позивача на те, що розмір сплачуваних аліментів на двох дітей не повинен перевищувати 1/3 частини доходу, немає законних підстав, оскільки розмір аліментів в позовному провадженні не обмежений розміром та визначається судом відповідно до ст.ст.182,183 СК України. Також просить стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., докази на підтвердження яких будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, одна представник позивача подала заяву, в якій просить розглядати справу за їх відсутності, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином, однак представник відповідача подав до суду заяву про здійснення розгляду справи без їх участі, позовні вимоги не визнають та просили відмовити у їх задоволенні. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.06.2010 року, [PERSON] , [INFO] вбачається, що його батьками є: батько - [PERSON] , мати [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.12.2016 року, [PERSON] , [INFO] вбачається, що його батьками є: батько - [PERSON] , мати [PERSON] . На підтвердження стягнення з позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, було надано копії рішень по справі №194/431/17 та №194/533/15-ц, виготовлені з Єдиного державного реєстру судових рішень, із закритими даними щодо осіб, які брали участь у розгляді справ. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 08.06.2015 року по справі № 194/533/15-ц з [PERSON] , [INFO] , стягнуто з на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 квітня 2015 року та до досягнення дитиною\~ повноліття. Крім того, за рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 07.06.2017 року по справі № 194/431/17 з [PERSON] , [INFO] , стягнуто з на користь [PERSON] , аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 травня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі в військовій частині [NUMBER] з 04.05.2019 року за контрактом, що підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] від 08.10.2018 року та довідкою № 166 від 04.04.2025 року за підписом т.в.о. командира ВЧ [NUMBER] [PERSON] . [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії\~ [NUMBER] від 01.12.2020 року Згідно довідки про доходи № 346 від 11.04.2025 року, [PERSON] проходить військову службу в ВЧ [NUMBER] та його заробітна плата за період з 01.10.2024 року по 31.03.2025 року становить у розмірі 83545,27 грн., за винятком аліментів, які склали 81075,98 грн., загальна сума отриманої заробітної плати складає 164621,25 грн. З копії Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №224/25/925/В від 24.04.2025 року вбачається, що з 16.04.2025 року [PERSON] було встановлено ІІІ групу інвалідності, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, з втратою професійної працездатності на 25%, з повторною датою оцінювання 16.04.2026 року. Згідно з індивідуальною програмою реабілітації особи з інвалідністю №224/25/925/1 від 24.04.2025 року у [PERSON] встановлено помірний ступень обмеження здатності до контролю за своєю поведінкою, до здобуття освіти та до трудової діяльності та встановлена потреба в отриманні реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я. З копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] від 22.11.2022 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] з отримує пенсію за віком довічно з 22.11.2022 року. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Ст. 180 Сімейного Кодексу України також передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. У відповідності зі ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо\~дитини, незалежно від того, чи перебували вони у\~шлюбі\~між собою.\~Розірвання шлюбу\~між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З правових позицій, викладених у абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», видно, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Також у п. 23 даної Постанови, зазначено, що відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, дані норми права дозволяють констатувати, що при вирішенні вимог щодо зменшення розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і одержувача, у тому числі і враховувати стан здоров`я та потреби дитини в її розвитку. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. \~Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 серпня 2022 року у справі № 712/6313/21. Згідно п.п.б п.3 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий\~обов`язок\~і військову\~службу»,\~контракт припиняється\~(розривається),\~а військовослужбовці,\~які проходять\~військову службу\~за контрактом,\~звільняються з\~військової служби\~на підставах: за\~станом здоров`я: за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу). Судом враховується, що позивач проходить військову службу в Збройних Силах України за контрактом, у зв`язку з чим отримує певний дохід, проте у зв`язку з проходженням служби він отримав захворювання пов`язане із захистом Батьківщини, втрату професійної працездатності на 25% та йому встановлено ІІІ групу інвалідності. Отже,\~в судовому\~засіданні встановлено,\~що після\~постановлення рішення\~Тернівським міським\~судом Дніпропетровської\~області від\~08.06.2015\~року та\~рішення Тернівським\~міським судом\~Дніпропетровської області\~від 07.06.2017\~року у\~позивача погіршився\~стан здоров`я\~у зв`язку\~чим змінилося\~матеріальне становище,\~бо йому\~з 16.04.2025\~року встановлено\~ІІІ групу\~інвалідності та\~він потребує отримання реабілітаційної допомоги у сфері охорони здоров`я. Щодо твердження позивача, що на його утриманні перебуває мати пенсіонер, суд не бере до уваги, оскільки остання перебуває на обліку в ПФУ та отримує пенсію за віком, інших належних та допустимих доказів того, що його мати потребує допомоги в зв`язку з низьким рівнем доходу та доказів спільного проживання позивачем не надано. Доводи представника відповідача про те, що факт встановлення позивачу групи інвалідності не може слугувати самостійною підставою для зменшення розміру аліментів є безпідставними, та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні з огляду на об`єктивну зміну у позивача матеріального стану у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, враховуючи зміну матеріального становища позивача у зв`язку з погіршення його стану здоров`я, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних аліментів за рішеннями суду з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів та на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його доходів, що буде становити загальний розмір стягуваних аліментів з позивача за рішеннями суду - 1/3 частина його доходів. Зменшення розміру аліментів саме в такій частині не буде порушувати права дітей на належне матеріальне забезпечення. Таким чином, загальний розмір аліментів, стягнутих з позивача, буде становити 1/3 частину його доходів. Однак, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів з дня подачі позову, оскільки аліменти повинні бути зменшенні з дня набрання рішенням суду законної сили. Також, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про обмеження розміру аліментів на дитину відповідного віку не більше десяти прожиткових мінімумів, оскільки суд не вбачає цих підстав для такого обмеження при розгляді позовних вимог в порядку позовного провадження. Згідно ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн. На підставі ст.ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 2, 4,10, 12-13, 17, 18, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 273, 180-182 ЦПК України, -

Outcome: partial