Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»», з посиланням на те, що з посиланням на те, що з посиланням на те, що 11 березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 8070789, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 18000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання виконало в повному обсязі. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 61650 грн., з яких 18000 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту; 41850 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків; 1800 грн. прострочена заборгованість за комісією. 29 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал»\~укладено договір\~відступлення прав\~вимоги №\~108-МЛ,\~у відповідності\~до умов\~якого,\~право вимоги\~за кредитним\~договором №\~8070789 від 11.03.2024 перейшло ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості від 23.04.2025. Вказану заборгованість відповідач не сплатив. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»» заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 61650 грн. та судові витрати. Ухвалою судді Ставищенського районного суду Київської області від 9 червня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 42). Відповідачу надано строк на подання відзиву. Представник позивача в судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи ТОВ «Фінансова\~компанія «Кредит-Капітал»»\~повідомлене належним\~чином (а.с.\~45,\~46,\~55),\~подало до\~суду заяву,\~в якій\~просить справу\~розглядати без\~участі представника\~(а.с.\~48). Відповідач в судове засідання вдруге не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки, за зареєстрованим місцем проживання, проте, вказані поштові відправлення повернулись з довідками відділення ПАТ «Укрпошта» з відмітками щодо отримання поштового відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 47, 56), тому суд вважає, що відповідач відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~про розгляд справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено,\~що 11\~березня 2024 року\~між ТОВ\~«Мілоан» та\~ [PERSON] укладено\~договір про\~споживчий кредит\~№ 8070789\~(а.с.\~5-12), який\~підписаний електронним\~підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 10. Кредитного договору, адреси та реквізити сторін. Пунктом 6. Кредитного договору встановлено порядок (технологія) укладення договору та спосіб ідентифікації верифікації позичальника, відповідно до якого кредитний договір укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, створеному в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальнику шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який генерується та надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефонний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність комбінацію цифр і літер або тільки цифр, або тільки літер) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником через сайт товариства, мобільний додаток месенджери. На договір накладається електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, що визначає дату та час укладення договору. Після укладення цей кредитний договір надається (надсилається) позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Приймаючи пропозицію товариства про укладення цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. Правилами та графіком платежів), договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил. Відповідно до п. 1.1 - 1.4 даного Договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором надати позичальнику грошові кошти в розмірі 18000 грн.. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 11.03.2024 і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дня видачі кредиту та завершується 26.03.2024 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 24.06.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 26.03.2024 (день завершення пільгового кредиту) але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 24.06.2024 (останнього дня строку кредитування). Пунктом 1.5 Договору визначені загальні витрати позичальника, які за пільговий період складають 6390 грн.. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 24390 грн.. Загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 43650 грн.. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 61650 грн.. Денна процентна ставка (за весь строк кредитування) складає 2,31%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за весь строк кредитування) дорівнює 7121% річних. Комісія за надання кредиту: 1800 грн., яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 договору). Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 4590 грн., які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2 договору). Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 37260 грн., які нараховуються за ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3 договору). Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням картки [NUMBER] (п. 2.1 договору). Пунктом 2.3.1. Договору погоджено, що позичальник має право неодноразово продовжувати або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил. Для продовження /поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені цим п. 2.3 договору та розділом 6 правил, у т. ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, в розмірі, що визначається змістом додаткового договору/додаткової угоди, що підписується позичальником у зв`язку з пролонгацією та певну частку заборгованості за договором (якщо передбачено додатковою угодою/договором). Пунктами 3.3.2. - 3.3.3. Договору встановлений обов`язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п. 1.1.-1.5. та п. 2.4. цього Договору. У разі порушення строків повернення кредиту на вимогу кредитодавця сплатити пеню та/або проценти передбачені розділом 4 цього договору. Згідно із анкетою-заявою на кредит № 8070789 від 12.03.2024 [PERSON] отримав кредит в розмірі 18000 грн., з датою повернення 26 березня 2024 року, сума до повернення 24390 грн., комісія за надання кредиту 1800 грн. за ставкою 10 % від суми договору, проценти за користування кредитом 4590 грн., нараховуються за ставкою 1.70 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (а.с. 13). Відповідно до копії платіжного доручення 125263821 від 11.03.2024 (а.с. 14) [PERSON] \~(ідентифікаційний\~номер [NUMBER] )\~11.03.2024 перераховано відповідачу на картку [NUMBER] грошові кошти у розмірі 18000 грн., призначення платежу: кошти згідно договору 8070789. Докази того, що банківська картка з вищезазначеним номером належить відповідачу, останнім не спростовані. Згідно з наданою позивачем відомістю про щоденні нарахування та погашення за вказаним договором (а.с. 14 зв.15) та копії виписки з особового рахунка за кредитним договором (а.с. 15 зв.), заборгованість відповідача станом на 30.04.2025 за вказаним кредитним договором становить 61650 грн., з яких: 18000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1800 грн. - прострочена заборгованість за комісіями; 41850 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Відповідач оплати в рахунок погашення заборгованості не здійснював. Суд враховує, що такий розрахунок не спростовано відповідачем, та ним не надано суду свій контррозрахунок на суму боргу. До позовної заяви позивачем також додано копію довідки про ідентифікацію відповідача (а.с. 12 зв.). Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону). Згідно положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісними кредиторами не було б укладено. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі №757/40395/20-ц, від12.01.2021 у справі №524/5556/19, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18. Вищевказаний договір про\~споживчий кредит\~№ 8070789,\~укладений 11\~березня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Таким чином,\~дослідивши наявні\~у матеріалах\~справи докази,\~суд дійшов\~висновку,\~що вищевказаний\~договір про\~споживчий кредит\~№ 8070789 від\~11\~березня 2024 року підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора 780375, тобто, належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами вищевказаного кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині першій статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно з частиною першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1 ст.1078 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України). За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі №6-979цсі5. 29.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги №108-МЛ (а.с. 16-21), відповідно до якого на умовах встановлених цим договором, кредитор ТОВ «Мілоан» передає\~(відступає)\~новому кредитору\~за плату,\~а новий\~кредитор приймає\~належні кредиторові\~права грошової\~вимоги (права\~вимоги)\~до боржників\~за кредитними\~договорами вказаними\~в реєстрі\~боржників,\~укладеними між\~кредитором і\~боржниками (портфель\~заборгованості). Для підтвердження дійсності прав вимоги, що відступаються, кредитор надає новому кредитору документацію в порядку, визначеному цим договором (п. 6.2.2 договору). Відповідно до п. 6.2.3. Договору відступлення прав вимоги, права вимоги переходять до нового кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній в п. 7.1. цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі реєстру боржників відповідно до п. 8.3.2 договору. Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників (п. 6.2.4.) З копії платіжної інструкції № 4238 від 29.07.2024 (а.с. 26) вбачається, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило ціну згідно договору відступлення прав вимоги № 108-МЛ від 29.07.2024. Згідно копії акту приймання-передачі реєстру боржників від 29.07.2024 до договору відступлення прав вимоги № 108-МЛ від 29.07.2024 (а.с. 25 зв), ТОВ «Мілоан» передав, а новий кредитор ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняв реєстр боржників кредитора від 29 липня 2024 року, складений за формою згідно із додатком №1 до договору. Відповідно до копії витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 108-МЛ від 29.07.2024 (а.с. 26 зв.), у вказаному реєстрі [PERSON] під порядковим номером 44 значиться як боржник за Договором № 8070789, сума заборгованості за яким 61650 грн., з яких: 18000 грн. - залишок по тілу кредиту; 41850 грн. - залишок по відсотках; 1800 грн. - залишок по комісії. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зазначає, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, допустивши прострочення сплати визначених кредитним договором платежів. З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлену у кредитному договорі суму, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з позичальника на користь банку. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав. З урахуванням наведеного, встановивши факт укладення між позивачем та первісним кредитором ТОВ «Мілоан» кредитного договору, факт отримання відповідачем коштів за вказаним договором та їх неповернення у відповідності до умов вказаного договору у строки, визначені сторонами, та факт переходу права вимоги за цим договором до позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18 000 грн. Згідно ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до наданої позивачем копії виписки з особового рахунка за кредитним договором (а.с. 15 зв.) судом встановлено, що заборгованість відповідача станом на 30.04.2025 за вказаним кредитним договором становить 61650 грн., з яких: 18000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1800 грн. - прострочена заборгованість за комісіями; 41850 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Проценти по кредиту нараховані за період з 11.03.2024 по 26.03.2024 (пільговий період) та з 27.03.2024 по 24.06.2024 (поточний період), в межах строку кредитування. Надаючи оцінку наданим позивачем доказам, суд вважає, що вимоги позивача в частині\~стягнення з\~відповідача заборгованості\~за тілом\~кредиту та\~комісії є обґрунтованими та такими, що засновані на законі, тому підлягають задоволенню. Також суд вважає правомірним донарахування позивачем відсотків за кредитним договором, оскільки на момент відступлення права вимоги строк кредитування ще не сплинув, та такі відсотки нараховані в межах строку дії Кредитного договору. Разом з тим, суд не погоджується з доводами позивача про стягнення з відповідача заборгованості за процентами в сумі 41850 грн., з огляду на наступне. Як зазначено вище, договір про споживчий кредит № 8070789 від 11.03.2024, укладений між [PERSON] та ТОВ «Мілоан», містить узгоджені ними положення щодо встановлення розміру, порядку нарахування процентів за денною процентною ставкою 2.31%, в тому числі: 1.70% в пільговий період та 2.30% в поточний період (п. 1.5, 1.5.2, 1.5.3 договору). Згідно з п.17\~Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»\~тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 1 згідно із\~Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023). Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ цей\~Закон\~набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Згідно з карткою документа\~Закону № 3498-ІХ\~визначено, що дата публікації 23 грудня 2023 року, дата набрання законної сили 24 грудня 2023 року. Тобто, з 24 грудня 2023 року та протягом перших 120 днів (до 22.04.2024) розмір денної процентної ставки при укладенні кредитного договору не може перевищувати 2,5 %. Національним банком України у листі від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування\~Закону № 3498-ІХ, а також п. 17\~Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»\~з метою недопущення порушення прав споживачів. Так, у пункті 2 вказаного листа щодо максимального розміру денної процентної ставки Національним банком України роз`яснено, що «відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом № 3498-ІХ, тобто до 20.08.2024 включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). На підставі частини 5\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності\~Законом № 3498-ІХ, тобто з 21.08.2024, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої\~статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%. Враховуючи, що вищевказаний кредитний укладено 11.03.2024, а тому за період з 11.03.2024 (день укладення договору та отримання кредиту) по 22.04.2024 (день закінчення встановлених законодавством перших 120 днів) проценти за користування повинні були нараховуватись з розрахунку обумовленої сторонами денної відсоткової ставки розміром 2,5 %, що за 42 дні становить 18900 грн. (18000 х 2,5% х 42). Термін дії договору (105 днів) по 24.06.2024. За період з 23 квітня по 24 червня 2024 року (період встановлених законодавством наступних 120 днів) проценти повинні нараховуватись із застосуванням максимального розміру денної процентної ставки в розмірі 1,5%, що за 63 дні становить 17010 грн. (18000 х 1,5 х 63) . Тому, зважаючи на заявлений позивачем період, а саме з 11.03.2024 по 24.06.2024, тобто за 105 днів, до стягнення підлягає 35910 грн. заборгованості за процентами. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Враховуючи вищевикладене та висновки Верховного Суду, проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»» до [PERSON] про стягнення заборгованості слід задовольнити частково, в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 18000 грн., по процентах в розмірі 35910 грн., по комісії у розмірі 1800 грн., в задоволенні решти вимог слід відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (90,36 %) у розмірі 2188,88 грн..

Outcome: partial