Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позов обґрунтовано тим, що 16.10.2015р. між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Вони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Їх сімейне життя не склалося, тому шлюбні стосунки вони припинили більше 8 років тому та стали проживати окремо. Дитина проживає разом із нею і повністю знаходиться на її утриманні. Донька є дитиною-інвалідом, вона потребує регулярного медичного супроводу, постійного лікування, прийому медикаментів, лікувальних курсів, масажів, медичних обстежень, регулярної здачі аналізів. Реабілітація дитини є обов`язковою складовою, також дитині необхідне спеціальне посилене харчування, вітаміни, пробіотики. Позивач самостійно, власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати доньку, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання та виховання дитини. Загальні витрати на утримання дитини щомісячно складають більше 20\~000 грн. Вона не має змоги забезпечувати повністю всі потреби, тому вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 10\~000 грн. щомісячно. В судові засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце проведення яких була сповіщена своєчасно, належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, згодна на заочне вирішення справи. В судові засідання відповідач [PERSON] не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце проведення яких був повідомлений своєчасно, належним чином, за адресою, зареєстрованою в установленому законом порядку, однак до суду повернулися конверти з відміткою «Укрпошти» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзив на позовну заяву від відповідача не надходив. Згідно ч.7\~ст.128\~ЦПК України,\~у разі\~ненадання учасниками\~справи інформації\~щодо їх\~адреси судова\~повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи повторну неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд, відповідно до ч.4\~ст.223 ЦПК України, зі згоди позивача, вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 16.10.2015р. між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1762, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яка є дитиною-інвалідом (посвідчення [NUMBER] ). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.ч.1-3\~ст.12\~ЦПК України,\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ч.ч.1,\~5,\~6\~ст.81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з п. 4\~ст. 129 Конституції України\~однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1\~ст. 2 ЦПК України). Вирішуючи спір, суд насамперед керується принципом змагальності сторін, який регламентує те, що доказування є юридичним обов`язком сторін, та враховує відсутність будь-яких доказів та заперечень зі сторони відповідача. Так, Верховний Суд у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №522/16724/16 (провадження №61-28810св18) зробив наступний правовий висновок: обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. За своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити,із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які повинні сплачуватися відповідачем на утримання дитини, суд враховує, що обов`язок по утриманню неповнолітньої дитини лежить на обох батьках, враховує\~\~вік дитини, те, що дитина є інвалідом, працездатний вік позивача і відповідача, відсутність заперечень зі сторони відповідача, а також встановлений законом розмір прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку. При цьому суд констатує, що обидві сторони не надали суду жодних доказів на підтвердження свого матеріального стану та витрат, які вони несуть на утримання дитини. З врахуванням викладеного, суд вважає необхідним ухвалити заочне рішення у справі за відсутності будь-яких доказів та заперечень зі сторони відповідача, що не позбавляє відповідача реалізувати своє право на перегляд заочного рішення. Суд роз`яснює, що відповідно до ч.1\~ст.192 Сімейного кодексу України,\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. \~Згідно ч.1 ст.191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п.3\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved