Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Позивач ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовує позов тим, що 29.01.2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та [PERSON] укладено договір №010/41945/82/992829. Відповідно до кредитного договору, банк надав відповідачу грошові кошти. Відповідно до умов договору позичальник зобов`язувався повернути використану суму в строк до 18.03.2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45%. Банк належним чином виконав свої зобов`язання перед Позичальником за Кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку та розмірі передбаченому умовами Кредитного договору. Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 31626,34 грн., з яких: 11903,09 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8716,97 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 11006,28 грн. - заборгованість за процентами з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку - 11006,28 грн. 30.11.2021 року укладено договір №114/2-47 відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №010/41945/82/992829. 10.01.2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитним договором укладеним з відповідачем. Позивач прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 31626 грн.,34 коп. сплачений судовий збір - 2422 грн.40 коп. та витрати на правничу допомогу - 9000 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позовної заяви додав клопотання про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Судові відправлення повернулися без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки відповідач суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача на підставі матеріалів наявних у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 29.01.2021 року між відповідачем та ПАТ «Райффайзен Банк» укладено заяву-договір про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» №010/41945/82/992829. Відповідно до п. 1.3 договору максимальний ліміт Кредиту складає 500 000 грн. Позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк 48 місяців з дати укладання, та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 45% річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надав позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому договором. /а.с.17-18/ Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином та в певний строк відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Відповідач порушив умови кредитного договору, покладені на нього обов`язки щодо своєчасного погашення кредиту та процентів належним чином не виконував. Згідно розрахунку загальна заборгованість за кредитним договором №010/41945/82/992829 від 29.01.2021, станом на 30.11.2021 (дату відступлення права вимоги) складає 14662 /а.с.22 на звороті/.До складу заборгованості входять заборгованість за дозволеним овердрафтом - 10000 грн., заборгованість за недозволеним овердрафтом - 1903,09 грн., заборгованість за відсотками - 2758,91 грн. 30.11.2021 між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу №114/2-47, згідно якого останнє отримало права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі боржників, в тому числі до [PERSON] (номер у реєстрі - 1040) за кредитним договором №010/41945/82/992829 від 29.01.2021 з загальною сумою заборгованості 14662 грн. Факт укладення вказаного договору підтверджується копією договору з доданим реєстром боржників. /а.с.25-30/ В подальшому ТОВ «Вердикт Капітал» уклало договір факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023 з ТОВ «Коллект Центр», згідно якого останнє отримало права вимоги, зазначені у реєстрі боржників, в тому числі до [PERSON] (номер у реєстрі - 62566) за кредитним договором №010/41945/82/992829 від 29.01.2021, однак, загальну суму заборгованості зазначено в більшому розмірі - 20620,06 грн. (з урахуванням додаткового нарахування процентів за користування кредитними коштами в сумі 5958,06 грн. станом на 10.01.2023 року). Факт укладення вказаного договору підтверджується копією договору з доданим реєстром боржників. /а.с.31-36/ Подібне відступлення права вимоги відповідає положенням чинного цивільного законодавства, зокрема, статті 1077 ЦК України, згідно якої за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» на законних підставах набуло право грошової вимоги до [PERSON] . Станом на 14.02.2025 року заборгованість за укладеним кредитним договором склала 31626,34 грн. (з урахуванням додаткового нарахування процентів за користування кредитом в період з 10.01.2023 року до 14.02.2025 року в сумі 11006,28 грн.). Згідно наданого позивачем розрахунку до складу заборгованості станом на 14.02.2025 року входять: 11903,09 грн. заборгованості за тілом кредиту, 19723,25 грн. заборгованості за нарахованими процентами. Втім, заборгованість залишається непогашеною. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за наданим кредитом є обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, те, що відповідач в добровільному порядку не погашає заборгованість, розмір заборгованості підтверджено документально, заперечень проти її розміру не надійшло, позов слід задовольнити. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки у відповідності до положення ст.141 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 9000 грн., суд виходить з наступного. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання правничої допомоги та понесених витрат на правничу допомогу позивачем додано до позову договір про надання правничої допомоги від 01 липня 2024 року, укладений з АО «Лігал Ассістанс», прайс-лист за видами послуг, платіжну інструкцію на суму 100000 грн. за договором, заявку на надання юридичної допомоги щодо стягнення заборгованості із [PERSON] , витяг з акту про надання юридичної допомоги. /а.с.5-7, 13-14/ З акту про надання юридичної допомоги убачається, що вартість складання позовної заяви за 2 години складає 6000 грн., вартість усної консультації за дві години - 3000 грн. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно частини 6 вказаної статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі №530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Враховуючи наведене, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, суд звертає увагу на той факт, що поданий позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором не представляє значної складності, є типовим та має шаблонний характер. Про вказане, зокрема, свідчить характер діяльності позивача щодо стягнення кредитної заборгованості з боржників, зміст договору про надання правничої допомоги АО «Лігал Ассістанс», предметом якого є невизначена кількість послуг. Крім того, суд звертає увагу на те, що у наданому прайс-листі адвокатського об`єднання відсутня будь-яка градація вартості залежно від складності наданих послуг. Враховуючи характер діяльності ТОВ «Коллект Центр», яка стосується надання фінансових послуг та грошового посередництва, позовна заява до [PERSON] не є унікальною за своєю суттю. За таких обставин суд доходить висновку про неспівмірність заявленої вартості витрат на правничу допомогу і вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ТОВ «Коллект Центр», з 9000 грн. до 2000 грн.

Outcome: approved