Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У липні 2025 року ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до Березівського районного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №77713363. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Позивач зазначає, що підписуючи договір позики позичальник підтвердив, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Товариством йому надана. Акцептуючи оферту, позичальник підтвердив отримання пояснень Товариства з метою забезпечення позичальнику можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану. До того ж, відповідно до договору позики, позичальник підтвердив, що самостійно перед укладанням договору повністю ознайомився з Правилами, викладеними на веб-сайті Товариства, проєктом договору, та з ними погоджується. Посилається на те, що 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» стає новим кредитором та отримує права вимоги по зобов`язанням та права грошових вимог до боржників. Відповідно до реєстру боржників №11 від 27.10.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 21\~737, 04 грн., з яких: 14652,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7085 грн. - сума заборгованості за відсотками. Позивач стверджує, що відповідач зобов`язання за договором позики не виконав, у зв`язку із чим у нього утворилася зазначена заборгованість. При цьому з моменту отримання права вимоги до відповідача ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Ураховуючи наведене, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики №77713363 від 27 вересня 2021 року в сумі 21\~737, 04 грн., з яких: 14652,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7085 грн. - сума заборгованості за відсотками та понесені судові витрати. Процесуальні дії суду Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 липня 2025 року справа передана для розгляду судді Рябчун А. В. Згідно відповіді №1543794 від 03 липня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 03 липня 2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому в позовній заяві просить проводити розгляд даної справи без його участі за наявними у справі матеріалами, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судові засідання 22 липня 2025 року та 31 липня 2025 року не з`явився. 04 липня 2025 року подав клопотання про надання можливості ознайомлення з позовною заявою та додатками до неї. Доводи особи, яка подала відзив на позовну заяву 22 липня 2025 року подав до суду відзив на позовну заяву та просив у позовній заяві ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до нього про стягнення заборгованості за договором позики у сумі 21737,04 грн. відмовити у повному обсязі. Посилається на те, що наявний в матеріалах договір позики укладено з ним 27.09.2021 року. Договір факторингу між ТОВ ФК ЄАПБ та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» був укладений раніше, ніж сама поява кредитних правовідносин між відповідачем і первісним кредитором, а саме 14.06.2021 року. Договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладений між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», передував договору позики №77713363 від 27.09.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ним. Тому предметом даного договору факторингу не могло бути право вимоги за договором позики № 77713363, оскільки такого зобов`язання на той момент ще не існувало. При цьому, сам вказаний договір факторингу не містить умов, за яких його дія поширюється на кредитні договори, що виникли після його укладення. Зазначає, що до позовної заяви позивач не надав докази на підтвердження обставин здійснення оплати за договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» своїх зобов`язань за договором. Дана обставина відповідно до практики Верховного Суду виключає можливість фактора здійснювати вимоги, які були предметом договору відступлення. Відповідач зазначає, що його не повідомляли про відступлення права грошової вимог, що є порушенням, а матеріали справи не містять докази позивача щодо такого інформування. Щодо умов та правил договору, який розміщений на веб-сайтах первісного кредитодавця. Згідно з матеріалами справи, кредитний договір № 77713363 від 27 вересня 2021 року, був укладений за правилами та умовами, які розміщені на веб-сайтах кредитодавця. Відповідач звертає, що позивач не надав до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що відповідач як споживач (клієнт) був ознайомлений саме із тими умовами та правилами кредитних договорів на веб-сайтах, які діяли на момент їх укладання. Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів наявності у Відповідача Особистого кабінету позичальника, а також будь яких доказів, які підтверджують, що позивач підписував договір, зокрема одноразовим ідентифікатором, Разом з тим, сам договір позики № 77713363 від 27.09.2021р. не містить підпису відповідача. Відповідно до п. 17. Постанови НБУ від 3 листопада 2021 року № 113 оригінал договору, що укладається у вигляді електронного документа, повинен містити: електронний підпис споживача з урахуванням вимог законодавства України. Всі документи, які надав позивач не містять жодного підпису відповідача, що свідчило б про волевиявлення укладення договору та інших додаткових документів. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 27 вересня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №77713363, відповідно до якого Товариство надало позичальнику позику у розмірі 14652,00 грн., строком на 30 днів, процентна ставка 1,99% (базова день). 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/16/21, відповідно до якого ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» стало новим кредитором та отримало права вимоги по зобов`язанням та права грошових вимог до боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників №11 від 27.10.2023 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року, ураховуючи додаткові угоди до нього та акт прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників №11 від 27 жовтня 2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 21\~737, 04 грн., з яких: 14652,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 7085 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до розрахунку заборгованості борг [PERSON] по даному кредитному договору становить 21\~737,04 грн. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Електронний договір та всі додаткові угоди до нього, підписані електронними підписами одноразовими ідентифікаторами, за правовими наслідками прирівнюються до договорів, укладених у письмовій формі, та мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін. Відповідно до статті 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76ЦПК України\~є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що 27 вересня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №77713363, відповідно до якого Товариство надало позичальнику позику у розмірі 14652,00 грн., строком на 30 днів, процентна ставка 1,99% (базова день). При цьому договір факторингу № 14/16/214 укладено між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» 14 червня 2021 року. Отже, 27 вересня 2021 року, тобто після укладення 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» договору факторингу № 14/16/24, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №77713363. З огляду на зазначене, договір позики №77713363 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений 27 вересня 2021 року, тобто після укладення 14 червня 2021 року договору факторингу між ТОВ ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», за умовами якого клієнт ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передав фактору ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Суд дійшов висновку, право вимоги на борги за договором позики з [PERSON] на підставі договору факторингу від 14 червня 2021 року № 14/16/24 до позивача перейти не могли, оскільки умови зазначеного договору факторингу не передбачають набуття прав вимоги за договорами, право вимоги за якими настануть у майбутньому. Отже, до позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не перейшло право вимоги до боржника [PERSON] за договір позики №77713363 від 27 вересня 2021 року, оскільки договір позики був укладений 27 вересня 2021 року, а договір факторингу, за умовами якого фактору ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було передано право вимоги за кредитними договорами, був укладений 14 червня 2021 року, тобто до укладення спірного кредитного договору. Аналізуючи все викладене вище в сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем, всупереч вимог статті 81 ЦПК України, не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, що тягне за собою відмову в задоволенні даного позову. Щодо розподілу судових витрат За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи наведене, суд покладає на позивача понесені судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed