Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Пересипського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, звернулась адвокат Полупанова Ольга Олександрівна. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 22 березня 2023 року між сторонами у справі було зареєстровано шлюб, актовий запис № 201. Представник зазначає, що з квітня 2025 року подружні відносини між сторонами припинились, подружжя перестало вести спільне господарство, сімейний бюджет відсутній. На підставі викладеного представник позивача просить: розірвати шлюб укладений між сторонами 22 березня 2023, актовий запис № 201. Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 21 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам надіслано копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, представник позивача 26.05.2025 р (вх. 20183) подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та щодо можливості розгляду справи в заочному порядку (а.с.21). Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрацій, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.26). Також, на адресу суду 04.06.2025 року (вх. № 22185) надійшла заява від імені відповідача щодо визнання позовних вимог (а.с.18). Разом з цим, судом критично оцінюється подана заява, оскільки номер телефону зазначений на заяві недійсний, заява направлена листом з міста Києва де проживає позивач, та встановити особу яка її підписала не можливо. Таким чином, судом встановлено, що позивач зазначила у позові про слухання справи за її відсутності, відповідач повідомлявся про час та місце слухання справи, а відтак підстав для відкладення слухання справи не встановлено. Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 17 липня 2025 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 22 березня 2023 року Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 201 (а.с.5). Згідно позову неповнолітнії дітей сторони не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Як передбачено ст. 12 Європейської Конвенції по правам людини, чоловіки та жінки, які досягли шлюбного віку, мають право вступати в шлюб і створювати сім`ю у відповідності з національним законодавством, яке регулює здійснення цього права. Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права та обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Нормами Сімейного Кодексу України передбачена добровільність шлюбу. Так, згідно ст. 24 СК України - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя і оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. З урахуванням того, що позивач на примирення не згодна, не бажає перебувати у шлюбі з відповідачем, за таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача по справі, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідач відзиву на позов або заяви про визнання позову не надав, не висловив думки щодо заявлених вимог. Спорів з приводу розподілу спільного майна подружжя, під час розгляду справи заявлено не було. Позивачем не заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, а відтак судом не вирішується питання щодо розподілу судових витрат.

Outcome: approved