Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , заявник) звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гритчин Володимир Ілліч (далі по тексту - Приватний нотаріус Гритчин В.І.). Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є кровним родичем четвертого ступеня споріднення спадкодавця - внучатим племінником (двоюрідним внуком) [PERSON] , проте документи, що підтверджують їхні родинні зв`язки, не збереглися. [PERSON] (1922 року народження, м. Омськ, Росія), померла у м. Києві [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 серпня 1997 року (запис 1646, РАГС Шевченківського району м. Києва). Після її смерті заявник у встановленому законом порядку звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] йому було відмовлено у зв`язку з неможливістю встановити родинні відносини між заявником та спадкодавцем і у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини та надано роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин між заявником та [PERSON] . Із метою підтвердження родинних відносин з [PERSON] , заявник звертався до органів реєстрації актів цивільного стану, але йому було відмовлено в задоволенні, оскільки рідний дід заявника [PERSON] , 1913 року народження, та рідна сестра діда - [PERSON] , 1922 року народження, народилися в Омську (Росія), і через відсутність дипломатичних стосунків з країною агресором, йому було рекомендовано розглядати питання встановлення факту у судовому порядку, як брата і сестри. Таким чином, у зв`язку з викладеним, виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] є родичем четвертого ступеня споріднення спадкодавця - внучатим племінником (двоюрідним внуком) [PERSON] . Їх родинні відносини підтверджуються паспортами, свідоцтвами про народження, свідоцтвами про шлюб та іншими документами. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив встановити факт, що [PERSON] (1922 року народження, м. Омськ, Росія) є кровним родичем четвертого ступеня споріднення - двоюрідною бабою [PERSON] ( [INFO] ). Також подав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які заявник поніс та які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у сумі 605,60 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 березня 2025 року відкрито провадження у цій справі та призначено її в судове засідання. У судовому засіданні заявник та його представник вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити посилаючись на обставини, зазначені у заяві. Представник заінтересованої особи - Приватного нотаріуса Гритчина В.І. в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи належним чином. Дослідивши матеріали справи та обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані суду докази, заслухавши заявника та його представника, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . 16 квітня 1993 року, [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт на квартиру [ADDRESS] , та заповіла у рівних долях кожному: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого наявна в матеріалах справи. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21 серпня 1997 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гритчини В.І. від 01 березня 2025 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , яка померла [INFO] . У постанові приватним нотаріусом вказано, що до заяви не додано документальне підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем, зокрема доказів того, що [PERSON] є кровним родичем четвертого ступеня споріднення спадкодавця - внучатим племінником (двоюрідним внуком) [PERSON] . У судовому засідання, яке відбулося 08 липня 2025 року, свідок [PERSON] підтвердила, що [PERSON] є її рідним братом, а померла [PERSON] бабусею, яка проживала в Естонії, проте у подальшому переїхала в Україну, та проживала разом з батьками заявника, які опікувалися нею. Свідок [PERSON] у судовому засіданні, яке відбулося 08 липня 2025 року, також повідомила, що померла [PERSON] була рідною сестрою її дідуся, яка приїхала з Естонії та проживала з заявником та його сестрою [PERSON] . Згідно із частиною першою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку, до яких входить встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно зі статтею 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Родинні відносини (споріднення) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення. Згідно з роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 1 Постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У пункті 7 цієї постанови зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідно заявникові для одержання в державних органах певних документів. У постанові від 17 липня 2024 року у справі №705/928/23 (провадження № 61-5615св24) Верховний Суд зазначив, що у справах про встановлення фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів, суд може брати до уваги всі передбачені законом засоби доказування, серед яких показання свідків, що пояснюється відсутністю письмових доказів, які б посвідчували такі факти. Верховний Суд у постанові від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19 зауважив, що цивільне законодавство не передбачає обов`язкового переліку доказів, якими особа може підтвердити факт родинних відносин з іншою особою, оскільки, реалізуючи свої процесуальні права з урахуванням принципу диспозитивності, сторона подає ті докази, які, на її думку, підтверджують обставини, які входять до предмета доказування. Доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №638/15738/17, (провадження № 61-15921св19) викладено висновок, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторони. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Допустимість доказів характеризується як дотриманням порядку збирання, подання та дослідження таких доказів, так і обов`язковістю підтвердження певних обставин справи визначеними законом засобами доказування. Встановити недопустимість конкретного доказу суд може лише після того, як дослідить його в судовому засіданні. Недопустимість доказу не є очевидною, сторони вправі висловлювати суду свої міркування щодо допустимості чи недопустимості конкретного доказу. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (концепція негативного доказу) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Отже, оцінюючи належність, допустимість, достовірність доказів у їх сукупності, а також врахувавши те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження родинних відносин між заявником та [PERSON] , а покази свідків не можуть бути єдиним доказом їх наявності за відсутності інших доказів, суд вважає, що матеріалами справи не доведено заявлених факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є кровним родичем четвертого ступеня споріднення - двоюрідною бабою [PERSON] ( [INFO] ), у зв`язку із чим заява не підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed