Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою та просить рішенням суду стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] - в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили; стягнути з відповідача на свою користь одноразово додаткові витрати на дитину в розмірі 61 995 грн., а також присудити до стягнення з відповідача на користь позивача щомісячно додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 22 000 (двадцять дві тисячі) грн. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь понесені витрати на правничу допомогу у сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що у період перебування у шлюбі з відповідачем у них народились спільні діти: [INFO] - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] . Малолітня донька, 2010 року народження, проживає разом з матір`ю в Англії, куди вони виїхали з початку повномасштабного вторгнення РФ до України, та перебуває на утриманні матері. Будь-якої матеріальної допомоги від батька на утримання дочки [PERSON] не отримує. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеса, ухваленим по цій справі 17.10.2024 року позов [PERSON] було задоволено. Суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] з 09 липня 2024 року на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 від всіх видів заробітку (доходу) але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09 липня 2024 року й до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] одноразово додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 61 995 гривень та додаткові витрати щомісячно у розмірі 22 000 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 20 000 гривень. 04 березня 2025 року відповідач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з заявою про перегляд вказаного заочного рішення. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16.06.2025 року заяву відповідача [PERSON] було задоволено. Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2024 року у цивільній справі № 947/21496/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та стягнення додаткових витрат на дитину було скасовано. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. У судовому засіданні 01.08.2025 року представник позивача [PERSON] - адвокат Кудрінська Ю.Є. підтримала позовні вимоги, в тому числі і в частині стягнення аліментів. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дунар Т.Ю. у судовому засіданні підтвердила суду, що стороною відповідача визнаються та не оспорюються позовні вимоги [PERSON] , за якими остання просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В іншій частині позовних вимог заперечувала. У відповідності до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Суд не має сумніву щодо достовірності обставин або добровільності їх визнання відповідачем. Враховуючи, що в ході розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] суд встановив відсутність спору між сторонами з приводу частини позовних вимог щодо стягнення аліментів на дитину, суд дійшов висновку про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, з врахуванням пояснень сторін і ухвалення рішення часткового рішення. Згідно з ч. 3 ст. 259 ЦПК України, якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог. Якщо за вимогами, об`єднаними в одне провадження, відповідачем є одна особа, ухвалення часткового рішення не допускається у разі обґрунтованих заперечень з боку відповідача. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Дунар Т.Ю., як і представник позивача [PERSON] - адвокат Кудрінська Ю.Є. проти ухвалення судом часткового рішення не заперечували. Визнання частини позовних вимог відповідачем не суперечить закону. Судом не встановлено, що таке визнання порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідності до частини третьої статті 13, частини другої статті 49, частини першої статті 206 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу (провадження у справі). Частиною четвертою статті 200 та частиною четвертою статті 206 ЦПК України передбачене право суду ухвалити у засіданні рішення про задоволення позову у випадку визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав. За положеннями статей 141, 155, 180, 181 СК України: мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною другою статті 183 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При ухваленні рішення по справі суд керується Законом України «Про державний бюджет на 2025 рік». Разом з тим, суд враховує, що передбачений ст. 180 СК України обов`язок стосується обох батьків, тому визначення аліментів у розмірі 1/4 частини доходу відповідача призведе до відповідності їх засадам справедливості, добросовісності та розумності, визначених ч. 9 ст. 7 СК України. Крім того, визначений розмір аліментів на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) буде відповідати інтересам дитини та не призведе до порушення прав та інтересів відповідача. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України.

Outcome: approved