Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

09 квітня 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ОМЕГА ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 29 серпня 2019 року між АТ "ЮНЕКС БАНК" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 0.2785.0819.ФО_К (далі - Договір), за умовами якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 4 583,51 гривня, які вона зобов`язалася повернути Кредитодавцю до 29.04.2021 року, сплатити проценти за користування ними в розмірі 0,01% місячних, та комісію за обслуговування кредиту в розмірі 3,5% гривень щомісячно. Кредитодавець на виконання умов Договору надав [PERSON] грошові кошти. Проте позичальник своїх зобов`язань за Договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2021 року становить 6 423 гривні 45 копійок, з яких: 214,11 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту, 3 679,48 гривень - сума заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,04 копійки - сума заборгованості за процентами, 0,52 копійки - сума заборгованості за простроченими процентами, 160,42 гривні - комісія за обслуговування кредиту, 1 443,78 гривень - прострочена комісія за обслуговування кредиту, 925,10 гривень - штрафи, пеня. 31 березня 2021 року між АТ "ЮНЕКС БАНК" та позивачем ТОВ "ФК "ОМЕГА ФІНАНС" укладено договір факторингу № 31/03-2021, за яким АТ "ЮНЕКС БАНК" відступило позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 0.2785.0819.ФО_К від 29 серпня 2019 року. За наведеного, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь загальну заборгованість за наданими кредитами в розмірі 6 423 гривні 45 копійок та судовий збір в розмірі 2 422,40 гривень. В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надійшло при надходженні позову клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача та надання згоди на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судові засідання 13.06.2025 року та 01.08.2025 року не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовими конвертами, які повернулись до суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Будь-яких заяв чи клопотань до суду не подала, про причини неявки не повідомила суд, відзиву на позовну заяву чи заперечення щодо позову до суду не подала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не повідомила суд про причини неявки в судові засідання, відзиву на позовну заяву не подала, та те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, то суд вважає за необхідне розглядати справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 29 серпня 2019 року між АТ "ЮНЕКС БАНК" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 0.2785.0819.ФО_К (далі - Договір) (а.с. 22-23). Договір підписано позичальником [PERSON] власноручно. За вказаним договором товариство надало позичальнику кредит в розмірі 4 583,51 гривня (п. 2.1 Договору) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію в порядку та на умовах, визначених договором та Додатком № 1 до нього. Кредит надано строком до 29.04.2021 року (п. 2.3 Договору). За користування кредитом клієнт сплачує товариству за користування ними в розмірі 0,01% щомісячно (п. 2.4 Договору), та комісію в розмірі 3,5% гривень щомісячно (п. 2.5 Договору). Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, і комісії здійснюватимуться згідно з графіком платежів, який є невід`ємною частиною договору. 31 березня 2021 року між АТ "ЮНЕКС БАНК" та позивачем ТОВ "ФК "ОМЕГА ФІНАНС" укладено договір факторингу № 31/03-2021, за яким АТ "ЮНЕКС БАНК" відступило позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору № 0.2785.0819.ФО_К від 29 серпня 2019 року, що підтверджується копією договору факторингу, копією акту прийому-передачі реєстру боржників, копією реєстру прав вимоги (а.с. 73-87). На думку позивача відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка станом на 31.03.2021 року становить 6 423 гривні 45 копійок, з яких: 214,11 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту, 3 679,48 гривень - сума заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,04 копійки - сума заборгованості за процентами, 0,52 копійки - сума заборгованості за простроченими процентами, 160,42 гривні - комісія за обслуговування кредиту, 1 443,78 гривень - прострочена комісія за обслуговування кредиту, 925,10 гривень - штрафи, пеня. Також судом встановлено, що зазначений вище кредитний договір не оскаржений і є чинним. За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення (ч.ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Первісний кредитор обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача [PERSON] (а.с. 39-68). Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідачем [PERSON] власноручно було підписано: кредитний договір № 0.2785.0819.ФО_К від 29 серпня 2019 року та Додаток № 1 до договору - графік платежів. Таким чином, з відповідачем було погоджено всі істотні умови кредитування. Згідно з Реєстру прав вимоги до договору факторингу № 31/03-2021 від 31.03.2021 року та розрахунку заборгованості, вказаного в позовній заяві, сума заборгованості відповідача за кредитним договором № 0.2785.0819.ФО_К від 29 серпня 2019 року станом на 31.03.2021 року становить 6 423 гривні 45 копійок, з яких: 214,11 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту, 3 679,48 гривень - сума заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,04 копійки - сума заборгованості за процентами, 0,52 копійки - сума заборгованості за простроченими процентами, 160,42 гривні - комісія за обслуговування кредиту, 1 443,78 гривень - прострочена комісія за обслуговування кредиту, 925,10 гривень - штрафи, пеня. Вказані докази не спростовані відповідачем і на думку суду є достатніми на підтвердження розміру боргу відповідача за кредитними договорами. При цьому, умовами вказаного кредитного договору № 0.2785.0819.ФО_К від 29 серпня 2019 року також встановлена щомісячна плата комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку про те, що положення пункту кредитного договору, укладеного між [PERSON] та АТ "ЮНЕКС БАНК", щодо обов`язку позичальника сплачувати плату (комісію) за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, та з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09 жовтня 2024 року у справі № 582/202/22. Крім того, у кредитному договорі, який укладений між сторонами, не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту. При цьому, до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, тому положення договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 червня 2024 року у справі № 295/11290/21. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за комісією в розмірі 1 604,20 гривень задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 0.2785.0819.ФО_К від 29.08.2019 року, яка станом на 31.03.2021 року становить 4 819 гривень 25 копійок, з яких: 214,11 гривень - сума заборгованості за тілом кредиту, 3 679,48 гривень - сума заборгованості за простроченим тілом кредиту, 0,04 копійки - сума заборгованості за процентами, 0,52 копійки - сума заборгованості за простроченими процентами, 925,10 гривень - штрафи, пеня. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, враховуючи, що позов задоволено частково, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1 817,43 гривень судового збору (4 819,25 гривень х 2422,40 гривень) / 6 423,45 гривень). На підставі викладеного,

Outcome: partial