Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом через систему «Електронний суд», в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №572254037 від 23.06.2021 у розмірі 37\~200,50 грн., в тому числі: 11\~750,00 грн. заборгованість по кредиту та 25\~450,50 грн. заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач на підставі Договору факторингу № 3009/24 від 30.09.2024, укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» (що, в свою чергу, укладений внаслідок укладання договорів факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс»; №30/1023-01 від 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК Онлайн Фінанс») є новим кредитором за Кредитним договором №572254037 від 23.06.2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] , за яким у останнього виникла зазначена заборгованість. Відповідач у відзиві на позовну заяву проти заявлених позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що він не укладав ніяких угод із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та не отримував від останнього грошових коштів, а сам договір укладений без його волевиявлення та волі. Вважає, що стосовно нього вчинені шахрайські дії, про що він повідомив органи поліції та звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з клопотанням про проведення службового розслідування. Також зазначає про необґрунтованість сум заявленого до стягнення боргу та не підтвердження перерахування суми кредиту з огляду на сумнівність роздруківки платіжного доручення від 23.06.2021 через відсутність у ньому підпису платника, печатки та підпису відповідальної особи банку та відсутність засвідчення про те, що копія відповідає оригіналу (вх.№6632 від 09.04.2025). Позивач у відповіді на відзив заперечує проти доводів відповідача, викладених ним у відзиві на позов, посилаючись на те, що договір укладений в електронній формі та підписаний електронним підписом і без отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення на номер мобільного телефону, вказаного ним у Заявці, без здійснення входу на сайт Товариства за допомогою логіна і паролю Особистого кабінету, кредитний договір між сторонами не був би укладений, а тому укладення спірного кредитного договору відповідало внутрішній волі відповідача. Крім того, реєстраційний номер облікової картки платника податків (РНОКПП) та адреса реєстрації, зазначені у кредитному договорі, повністю збігаються з даними відповідача і є унікальними та незмінними, а зміна контактних даних не може слугувати підставою для заперечення факту укладення договору. Також відповідачем не спростовано належність йому номера телефону, що вказаний у Заявці на отримання кредиту та факту надсилання на нього одноразового електронного ідентифікатора, який є електронним підписом для підписання кредитного договору, і методу укладення кредитного договору, перерахунку та отримання ним кредитних коштів та їх неповернення. Щодо подання відповідачем заяви до поліції, то особу, яка за твердженням відповідача уклала кредитний договір від його імені, в ході кримінального провадження не встановлено, отже, зобов`язання за кредитним договором покладаються на позичальника, тобто на відповідача (вх.№7182 від 16.04.2025). Відповідач заперечень на відповідь на відзив не надав, але надіслав суду заяву про залучення до матеріалів справи відповіді з ВП№5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області та листа АТ «Приватбанк» (вх.№7964 від 24.04.2025). Представник відповідача подала до суду заяву про долучення до матеріалів справи зокрема, копію витягу з реєстру досудових розслідувань №12025046760000158 від 25.04.2025, а також виписку з АТ КБ «Приватбанк» за період із 23.06.2021-15.07.2025 (вх.№10751 від 27.05.2025, вх.№15447 від 28.07.2025). Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.11.2024\~відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~її до\~судового розгляду\~на 03.12.2024,\~в порядку\~спрощеного позовного\~провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання 03.12.2024 було відкладено на 21.01.2024 в зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення відповідача про розгляд справи. Судові засідання 21.01.2025 та 21.02.2025 були відкладено з аналогічних підстав. Судове засідання, призначене на 13.03.2025 було відкладено на 09.04.2025 за клопотанням відповідача для надання йому можливості скористатися правовою допомогою. У судовому засіданні 09.04.2025 було оголошено перерву до 01.05.2025 для надання можливості позивачу ознайомитися з відзивом на позов та, в разі наявності, подати на нього заперечення. Судове засідання, призначене на 01.05.2025, було відкладено на 02.06.2025 за клопотанням відповідача. У судовому засіданні 02.06.2025 було оголошено перерву до 31.07.2025 перед дослідженням письмових матеріалів справи. У судовому засіданні 31.07.2025 після дослідження письмових матеріалів справи суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив суд провести розгляд справи у відсутність свого представника та заявив про підтримку позовних вимог і відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник у судових засіданнях проти заявлених позовних вимог заперечували з підстав, викладених у відзиві на позов. Додатково відповідач повідомив, що ніколи не укладав кредитних договорів за допомогою інтернету, бо не мав смартфону. Кредитна картка, видана АТ КБ «Приватбанк», дійсно належала йому, але він нею не користувався, оскільки обслуговувався в іншому банку. Додав, що вказаний у кредитному договорі номер телефону, йому не належав як і адреса електронної пошти, якої він ніколи не мав. Суд, заслухавши відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них , об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 23.06.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] (далі відповідач)\~ було укладено договір кредитної лінії №572254037 (далі Кредитний договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с.37-39). Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «MNV8ТV75», який було відправлено йому на номер мобільного телефону, вказаний у заявці на отримання грошових коштів у кредит від 23.06.2021 в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.63, 64). Згідно з п. 1.1 Кредитного договору товариство зобов`язується надати Позичальникові кредит у вигляді Кредитної лінії в розмірі Кредитного ліміту на суму 11\~750,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до п. 1.7. Кредитного договору Кредитна лінія надається строком на 7 (сім) днів від дати отримання Кредиту Позичальником. У випадку надання першого Траншу не в день укладення договору, строк дії Кредитної лінії автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. Відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору №572254035 від 23.06.2021 (а.с.36). На підтвердження укладення Кредитного договору позивачем надано до суду довідку щодо дій Позичальника (відповідача) в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в якій зазначено, що Кредитний договір був підписаний відповідачем 23.06.2021 об 11:40:07 з використанням одноразового ідентифікатора MNV8TV75, направленого йому 23.06.2021 об 11:38:24 на номер мобільного телефону [NUMBER] , вказаний ним в заявці на отримання грошових коштів в кредит від 23.06.2021 (а.с. 63, 64). Також судом досліджено Алгоритм дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору (а.с.71-72 зворот). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» кредитні кошти за Кредитним договором у сумі 11750,00 грн надало у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на картковий рахунок відповідача [PERSON] № 4149-43хх-хххх-1224, реквізити якого були надані останнім з метою отримання кредиту, що підтверджується платіжним дорученням №0c62abfe-9cda-4bd0-8c32-508330ba5f21 від 23.06.2021 та електронним повідомленням керівника напрямку взаєморозрахунків з партнерами та платіжними системами управління супроводження безготівкових розрахунків юридичних та фізичних осіб Департаменту супроводження банківських операцій АТ «ТАСКОМБАНК» Тетяни Левчук з додатками (а.с. 73, 74). Таким чином, позикодавець умови договору виконав, надавши відповідачу у користування грошові кошти, проте останній порушив умови договору щодо повного і своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів, внаслідок чого утворилася заборгованість. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість відповідача за кредитним договором №572254037 від 23.06.2021, станом на 03.08.2021 становить 22066,50 грн., з яких: 11\~750,00 тіло кредиту та 10\~586,75 грн. - проценти (а.с.43-43 зворот). Встановленим обставинам справи відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями частини 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні визначені\~Законом України «Про електронну комерцію», який встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. За приписом\~ст. 3 цього Закону\~електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 12 указаного Закону, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З договору кредитної лінії №572254037 від 23.06.2021, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] слідує, що у відповідності до вимог частини 1\~статті 638 ЦК України\~між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлено в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатору, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства. Оскільки цей договір укладено на сайті позикодавця та відповідач підписав його одноразовим ідентифікатором, відправленим 23.06.2021 об 11:38:24 та введеним в той же день об 11:40:07, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором, без здійснення входу на сайт товариства такий договір не був би укладений. Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28.04.2021 у справі №234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14.06.2022 у справі №757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08.08.2022 у справі №234/7298/20 (провадження № 61-2902св21). 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, строк дії якого закінчується 28.11.2019 (а.с.14-17). 28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 (а.с.20). 31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 (а.с.21). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №146 від 03.08.2021, до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на суму 22\~336,75 грн. (а.с.12-13). 31.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2023 (а.с.22). 31.12.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024 (а.с.23). 30.10.2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01 (а.с.24-26). Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість відповідача за кредитним договором №572254037 від 23.06.2021, станом на 30.10.2023 становить 37\~200,50 грн., з яких: 11 750,00 тіло кредиту та 25\~450,50 грн. - проценти (а.с.44-44 зворот). Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №1 від 30.10.2023 до договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на суму 37\~200,50 грн. (а.с.29-30). 30.09.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №3009/24, відповідно до умов якого позивачу було відступлено право вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с.31-34). Згідно з витягом з реєстру прав боржників до договору факторингу №3009/24 від 30.09.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на суму 37 200,50 грн. (а.с.40-41). Судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення відповідачем договору позики та кредитних договорів з первісним кредитором, порушення ним взятих на себе зобов`язань, набуття позивачем права вимоги до відповідача за цими договорами. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося жодних нарахувань. Отже, позивачем належними та достовірними доказами доведено наявність заборгованості відповідача за тілом кредиту у розмірі 11\~750,00 грн. Відповідно до ст. 214 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаними вище кредитним договором утворилась заборгованість за кредитом у розмірі 11\~750,00 грн, що підтверджується наданими позивачем доказами. Щодо стягнення нарахованих відповідачу відсотків у розмірі 25\~450,00 грн суд зазначає наступне. За умовами пунктів 1.7, 1.8. Кредитного договору №572254037 від 23.06.2021 кредитна лінія надається позичальникові строком на 7 днів від дати отримання кредиту (дисконтний період), тобто до 29.06.2021; сторони погодили, що строк дисконтного періоду та відповідно строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником\~шляхом здійснення оплати всіх фактично нарахованих процентів\~за умови, що позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Виключно в період строку, визначеного у п. 1.7. договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 547,50% річних, що становить 1,50% від суми кредиту на кожен день користування ним (п. 1.9.1. згаданого договору). Проте в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач виконав вимоги п.1.8 Кредитного договору та активував функцію продовження строку Дисконтного періоду. Більше того, додані до позовної заяви документи свідчать про те, що відповідачем взагалі не здійснювались жодні платежі для погашення кредиту, що є взаємовиключною обставиною з умовою договору про продовження строку дії Кредитного договору, оскільки згідно з переліченими вище випадками для цього необхідні дві умови: сплата усіх нарахованих процентів та активація позичальником відповідної функції. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно з пунктом 6.23 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті\~\~6.20. цієї Постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Однак, таких позовних вимог не заявлено, а тому суд зазначає, що у позивача відсутнє право вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками поза межами дії строку кредитного договору. Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками поза межами дії кредитного договору, тобто після 29.06.2021 у розмірі 24\~393,00 грн. (37 200,50 11 750) 1\~057,50)) є безпідставними. Разом з тим, відповідач [PERSON] не визнає факту укладення даного договору (оскільки, на думку відповідача і його представника, його було укладено шахрайським шляхом), вказує на відсутність документів первинного бухгалтерського обліку, які підтверджують наявність боргу. Але договір, укладення якого не визнає відповідач, укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надіслано відповідачу на його фінансовий номер. Відповідач на веб-сайті фінансової установи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-повідомлення, які відповідач використав для підтвердження підписання договору. Відповідач був повністю ознайомлений з умовами договорів до їхнього підписання, інформаційно-телекомунікаційна система побудована таким чином, що без попереднього ознайомлення з умовами кредитного договору клієнт не може перейти до наступного етапу. Без здійснення зазначених дій відповідачем кредитний договір не міг бути укладеними, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі, укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. На підтвердження своїх заперечень проти позовної заяви відповідач надав суду копії ухвали слідчого судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 09.05.2025 та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №1202504670000158 від 25.04.2025 (а.с.152, 153). Суд зазначає, що сам факт звернення відповідача до правоохоронних органів не є належним та допустимим доказом вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а тим більше не може свідчити про не укладання відповідачем спірного кредитного договору. Долучені документи не доводять факт не підписання та неотримання коштів відповідачем. Останнім не надано належного та допустимого доказу, який би підтверджував факт скоєння злочину стосовно нього в частині підроблення документів, підпису, отримання коштів, тощо. У наданій відповідачу [PERSON] інформації АК КБ «Приватбанк» за вих. №20.1.0.0.0/7-250331/47928 від 09.04.2025 вказано, що на переказ коштів з картки № [NUMBER] був здійснений шляхом створення платежу в системі дистанційного обслуговування клієнтів Internet Banking Приват 24 (далі Приват24). Вхід у Приват24 був здійснений під його авторизацією. При даній процедурі клієнт вводить своє ім`я користувача і пароль та входить у Приват24, створює необхідний платіж, вводить тільки йому відомий ключ доступу і після цього до Банку надходить платіжне доручення, відповідно до якого Банк здійснює переказ коштів. Вказані дії можливо було здійснити лише за допомогою його фінансового номеру та іншої особистої інформації (а.с.142-143). Згідно з випискою по картці № [NUMBER] за період з 23.06.2021-15.07.2025 відбулося зарахування грошових коштів на суму 11 750,00 грн 23.06.2021 об 11:40. Також вказана виписка свідчить про розпорядження отриманими коштами та наявність на ній до початку періоду 96,10 грн (а.с.171). Тобто, вказаною випискою також підтверджено перерахування кредитних коштів та одержання їх відповідачем на його картку у розмірі, про який заявляє позивач. Крім цього, виписка по картці не спростована відповідачем. Також Кредитний договір містить податковий номер [PERSON] , його паспортні дані, адресу, електронну адресу та номер мобільного телефону. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що номер телефону, який вказаний у кредитному договорі, йому не належить. Більше того, у дослідженій вище інформації АТ КБ «Приватбанк» вказано, що саме дії з отримання переказу коштів можливо було зробити за допомогою використання фінансового номера відповідача. Щодо не коректного зазначення як у Заявці на отримання грошових коштів, так і у Кредитному договорі тільки назви вулиці, де проживає відповідач, то вказане не є суттєвою обставиною, яка б свідчила про неукладення договору відповідачем. Отже, посилання відповідача та його представника про заволодіння кредитним грошовими коштами шахрайським шляхом третьою особою не підтверджений належними та допустимими доказами. Крім того, за доведеності вини особи, яка заволоділа коштами, в кримінальному провадженні відповідач має право на їх стягнення з такої особи у спосіб та порядку визначеному законом. За таких обставин зазначені у відзиві на позовну заяву заперечення відповідача судом відхиляються. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи підтверджено обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредиту у розмірі 11\~750,00 грн та по несплаченим відсоткам за користування кредитом у сумі 1 057,50 грн, як таких, що погоджені сторонами у Договорі кредитної лінії №572254037 від 23.06.2021, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання по договору. Щодо стягнення решти відсотків у розмірі 24\~393,00 грн, суд дійшов висновку про відсутність\~\~підстав для їх стягнення, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково. При цьому, відповідач не надав доказів в розумінні положень ст. 76-81 ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач, а тому з врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, суд вважає доведеною наявність заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором у розмірі 12\~807,50 грн. Згідно з ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до\~витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позову на загальну суму 12\~807,50 грн із відповідача на користь позивача необхідно стягнути 833,99 грн. витрат по оплаті судового збору. Відповідно до п.3 частини 1 статті 141 ЦПК України \~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №0110/24 від 01.10.2024, який укладений між АБ «Тараненко та партнери» та ТОВ «Юніт капітал», та додаткову угоду №9 від 01.10.2024 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 01.10.2024, яким визначено вартість години роботи адвоката та перелік проведеної роботи з кількістю витраченого на надану правову допомогу часу на загальну суму 6 000 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, сума витрат на правничу допомогу складає 2065,70 грн та підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial