Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення частки в праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування на 151/300 частки земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :6310137900:07:009:00005, з цільовим призначенням- для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ( присадибна ділянка), розташовану по [ADDRESS] . Свої вимоги мотивує тим, що є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , яка померла [INFO] .Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 151/300 часток належній їй у справі спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] та частку спільної сумісної власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, без визначення часток. Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянки від 02.06.2010 та додатку до нього, співвласниками земельної ділянки є [PERSON] та [PERSON] . У березні 2021 р., за заявою [PERSON] , відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] 14.12.2023 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Самчук Т.В. видано свідоцтво про право на спадщину [PERSON] після смерті спадкодавця [PERSON] на 151/300 часток житлового будинку [ADDRESS] та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку через перебування її у спільніцй власності громадян без визначення часток учасників спільної власності. Іншим співвласником будинку-149/300 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок після смерті [PERSON] , померлої [INFO] є відповідач [PERSON] . З посиланням на вимоги ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, враховуючи, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі, у набувача виникає право власності на відповідну земельну ділянку, позивач просить визнати за ним право власності на 151/300 частки земельної ділянки. Відповідач [PERSON] в процесі підготовчого засідання заперечувала проти позову, але пояснень або відзиву на позов не надала.В судове засідання від відповідача в особі представника [PERSON] надійшла заява про визнання позову з можливістю розгляду справи за відсутності [PERSON] і представника. Суд, вислухавши вступне слово і пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази, приходить до наступного. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За правилами, визначеними ч.1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. У разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову.\~Якщо визнання\~відповідачем позову\~суперечить закону\~або порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд постановляє\~ухвалу про\~відмову у\~прийнятті визнання\~відповідачем позову\~і продовжує\~судовий розгляд\~(\~ч.4 ст.\~206\~ЦПК України ). Судовим розглядом встановлено, що 14 грудня 2023 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Самчук Т.В. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] від 14 липня 2018 р., зареєстрованого у реєстрі за № 1226 . Згідно з вказаним свідоцтвом спадщина складається зі 151/300 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 99 кв.м. житловою-64,2 кв.м. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 2729471863120, реєстраційний номер майна в Реєстрі-3106984.За вищезазначеною адресою, на земельній ділянці пл.. 0,1000 га, кадастровий номер :6310137900:07:009:00005 розташовано житловий будинок з прибудовами літ. «А-1» та надвірними будівлями. Інші 298/600 часток у спільній частковій власності на житловий будинок [ADDRESS] належать на підставі свідоцтва від 04.05.2023 р. про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] . З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.12.2023 р. вбачається, що за [PERSON] на підставі вказаного свідоцтва про спадщину зареєстровано право власності на 151/300 часток вказаного житлового будинку з надвірними будівлями. Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 772120, виданим 02 червня 2010 р. на підставі рішення 33 серії 5 скликання Харківської міської ради Харківської області від 29.04.2009 №95/09 , земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,1000 га належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Планом меж земельної ділянки з кадастровим номером 6310137900:07:009:0005, площа земельної ділянки складає - 0,1000 га. Таким чином, до спадкової маси [PERSON] входила також частка у праві спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку пл.0,1000 га, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ( присадибна ділянка). Постановою приватного нотаріуса Самчук Т.В. від 14.12.2023 № 38/02-31 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку земельної ділянки з тих підстав, що земельна ділянка належала співвласникам на праві спільної сумісної власності без визначення частки кожного. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 17.03.2011 року Харківським міським бюро технічної інвентаризації, фактична площа земельної ділянки за адресою [ADDRESS] , становить 1090 кв.м., у тому числі всього під забудовою 171 кв.м., під житловими будівлями-122 кв.м., під господарськими-49 кв.м., під двором 116 кв.м., під садом-803 кв.м. Рік побудови будинку до 1917 р., житлових прибудов-1959-1979 р. За положеннями частини 1 статті 90 ЗК УРСР (в редакції 1970 року) на землях міст при переході права власності на будівлю переходить також і право користування земельною ділянкою або її частиною. Згідно з частиною 1 статті 91 ЗК УРСР (в редакції 1970 року) особи, яким належить будинок на праві спільної власності, користуються земельною ділянкою спільно. Порядок користування нею визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток в спільній власності на будинок. Відповідно до\~статті 120 ЗК України\~(в редакції на час розгляду справи),\~статті 377 ЦК України\~до особи,\~яка набула\~право власності\~на житловий\~будинок (крім\~багатоквартирного),\~будівлю або\~споруду,\~переходить право\~власності,\~право користування\~на земельну\~ділянку,\~на якій\~вони розміщені,\~без зміни\~її цільового\~призначення в\~обсязі та\~на умовах,\~встановлених для\~попереднього власника\~(землекористувача). До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, після 31 грудня 2003 року, згідно зі\~статтею 377 ЦК України, а з часу внесення змін до\~статті 120 ЗК України\~(Законом України від 27 квітня 2007 року «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України») і згідно з нею, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Частина 4\~статті 120 ЗК України\~передбачала, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди. Аналіз змісту норм\~статті 120 ЗК України\~у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми\~закріплюють загальний\~принцип цілісності\~об`єкту\~нерухомості,\~спорудженого на\~земельній ділянці\~із земельною\~ділянкою,\~на якій\~цей об`єкт\~розташований.\~За цими\~нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці , та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства. Такі висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 9 грудня 2020 року по справі №642/3950/17 за аналогічних обставин. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині 4\~статті 120 ЗК України\~особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником (законним користувачем) відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Положеннями частини 1 ст. 86 ЗУ України визначено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Частинами 3-5 ст. 89 ЗК України передбачено, що володіння,\~користування та\~розпорядження земельною\~ділянкою спільної\~сумісної власності\~здійснюються за\~договором або\~законом. Співвласники\~земельної ділянки,\~що перебуває\~у спільній\~сумісній власності,\~мають право\~на її\~поділ або\~на виділення\~з неї\~окремої частки,\~крім випадків,\~установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Судом встановлено, що спадкодавцю [PERSON] на час її смерті [INFO] належала 604/1800 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] , посвідченого П`ятою Харківською державною нотаріальною контрою 19.12.2012, а також 302/1800 частки згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого П`ятою Харківською державною нотаріальною контрою 21.11.2003, а всього у власності [PERSON] перебувала 906/1800, або 151/300 частин житлового будинку [ADDRESS] . Спадкодавцю [PERSON] належала на дату смерті [INFO] -298/600 частки зазначеного житлового будинку, а саме 1/6 на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за заповітом , виданого 09.11.2021 Другою ХМДНК, 33/100 частки згідно дублікату договору дарування, посвідченого П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою 18.03.1996. Приймючи до\~уваги,\~що спадкодавець\~ [PERSON] \~була співвласником\~земельної ділянки,\~яка належала\~двом особам\~на праві\~спільної сумісної\~власності без\~визначення часток,\~ це\~право \~власності на\~частку земельної\~ділянки в\~порядку спадкування\~перейшло до\~позивача [PERSON] . Отже, за відсутності угоди між співвласниками про порядок користування земельною ділянкою, розмір частки співвласника на земельну ділянку визначається, виходячи з розміру його частки у будинку, який розташований на цій земельній ділянці, тому розмір частки позивача у праві власності на земельну ділянку,\~\~складає 151/300, яка відповідає його частці у праві власності на будинок. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 466/9302/15-ц (провадження № 61-5308св19), від 17 жовтня 2018 року у справі № 490/6406/16-ц (провадження № 61-7173св18). Згідно зі статтями\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частини другої\~статті 1225 ЦК України\~до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. [PERSON] , звертаючись до суду, просив визнати за ним право власності на 151/300 частин земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За відсутності умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, або у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину спадкоємець має право пред`явити вимоги про визнання права на спадщину у судовому порядку за правилами позовного провадження. З огляду на встановлені обставини суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За правилами ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~та ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір»\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Залишок сплаченої суми судового збору в сумі 1575 грн. 94 коп. підлягає стягненню з відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved