Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] . Про смерть [PERSON] позивачу стало відомо 28.11.2024 року. Останній зв`язок з батьком у позивача був до перетину ним кордону України в березні 2022 року з початком повномасштабного вторгнення росії. Зв`язок між позивачем та її батьком був втрачений не з вини позивача, оскільки вона не мала адреси перебування батька, його контакту через телефон, інтернет, і як наслідок не знала про його смерть. Також позивачу не відомо було про існування заповіту, який батько залишив на ім`я трьох своїх дочок. Після звернення її матері, як представника за довіреністю до державного нотаріуса, стало достовірно відомо про існування заповіту складеного [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Захарченко А.І. 16.11.2001 року. Відповідно до інформації з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що на день смерті [PERSON] не перебував в шлюбі. Спадкоємцями за заповітом є дочки померлого - позивач та відповідачі по справі. Інших спадкоємців у померлого немає. Відповідач [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини 16.01.2024 року. Відповідач [PERSON] звернулась із заявою про прийняття спадщини 02.02.2024 року. Позивач звернулась з заявою про прийняття спадщини 28.01.2025 року, тобто з пропуском строку визначеного законом. Позивач звернулась до Звенигородської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, однак отримала відмову у зв`язку з пропуском строків звернення з заявою про прийняття спадщини. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини є те, що на час смерті спадкодавця вона проживала за кордоном та не знала про його смерть і наявність заповіту. Тому позивач просить визначити додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 13.02.2025 провадження у даній цивільній справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 01.07.2025 підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до розгляду по суті. 05.03.2025\~року,\~відповідач [PERSON] ,\~ через\~електронну пошту\~суду направила\~заперечення на\~позовну заяву,\~зазначаючи,\~що позивач[PERSON] намагається ввести Суд в оману, оскільки її батько [PERSON] залишив територію України не в березні 2022 року, як зазначає позивач, а ще до 24 лютого 2022 року, тобто до початку повномасштабної війни. Також, позивач тривалий час не спілкувалася з [PERSON] , оскільки останні роки батько проживав однією родиною з її мамою - [PERSON] , зокрема, в [ADDRESS] , та відповідач не чула від своїх батьків про позивача з 2019 року. Щодо твердження позивача проте, що вона, [PERSON] , не повідомила їй про смерть батька [PERSON] , то з даного приводу повідомляє, що позивача вона бачила і спілкувалася з нею, коли їй було приблизно 10 років, тільки зі слів свого батька знала, що вона навчалася і жила за кордоном, спочатку в Польщі, а потім у Франції та в неї були відсутні будь-які контакти Цимбал Д.П. Просить відмовити [PERSON] у задоволені позовної заяви у повному обсязі, оскільки позовна заява є необґрунтованою та документально не підтверджена будь-якими доказами, які мають суттєві значення для справи. 18.03.2025 року представник відповідача [PERSON] адвокат Семчук Володимир Вікторович, через канцелярію суду подав відзив, в якому зазначає, що його підзахисна не визнає позов в повному обсязі, виходячи з наступного. Через подання заяви особисто спадкоємець висловлює свій намір і волевиявлення про право на спадкування прав і обов`язків спадкодавця. Відсутність таких дій та наявність інших обставин, викладених у відзиві, свідчить про відсутність чіткого наміру позивача, який вона мала висловити своїми діями протягом встановленого законодавством України строку для прийняття спадщини, будучи або маючи бути обізнаною про життя перед смертю і обставини смерті батька, з огляду на те, що вона є спадкоємцем першої черги. Відтак, своєю бездіяльністю позивач фактично відмовилась від прийняття спадщини. Щодо не знання позивача про смерть батька, зазначає, що незнання позивача про смерть батька згідно закону не є поважною причиною для поновлення пропуску строку для прийняття спадщини. Як зазначає позивач, зв`язок з батьком був втрачений у березні 2022 року. Отже, на протязі трьох років остання не вчиняла жодних дій на відновлення зв`язку та контакту з батьком через сусідів, знайомих, тощо, оскільки батько проживав в селі, де легко знайти контакти та з`ясувати інформацію про будь-яку особу. Відповідачем [PERSON] у січні 2023 року та липні 2024 року були організовані поминальні обіди у селищі Лисянка, на якому були присутні колеги, знайомі, друзі і родичі [PERSON] , а відтак інформація про смерть [PERSON] була відома великому колу осіб. Посилання позивача на те, що про смерть батька вона випадково дізналася у листопаді 2024 року не є безперечним свідченням того, що у неї не було можливості дізнатися про смерть батька раніше і вона вчиняла активні дії для прийняття спадщини. Враховуючи те, що брак інформації про смерть батька не є правовою підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з`ясування обставин про час і спосіб отримання такої інформації не буде належним та достатнім доказом поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, а, відтак, у задоволенні позовної заяви слід відмовити в повному обсязі, оскільки позовна заява є необгрунтованою та не підтверджена належними доказами. В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав, що викладені у позовній заяві, вважає причини пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини поважними. Відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] адвокат Семчук В.В. просили суд відмовити в задоволенні позову з підстав, що викладені ними у відзивах. Заслухавши у судовому засіданні доводи представника позивача, представника відповідача, відповідача [PERSON] , дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази кожен окремо та в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі\~статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 22.01.1997 відділом реєстрації актів громадянського стану Придніпровського районного відділу юстиції м.Черкаси Черкаської області, позивач [PERSON] народилась [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з випискою з реєстрації смерті №200414 від 20.07.2023 2 відділу РАЦСу Лейдсендам-Ворбюрг, Нідерланди [PERSON] помер [INFO] в Лейдсендам-Ворбюрг, Нідерланди. (а.с.183) Від імені [PERSON] , [INFO] , 16.11.2001 за №8727 Захарченко А.І. приватним нотарісом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області посвідчено заповіт на все майно в рівних долях на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а у разі смерті після [INFO] частка [PERSON] , та по частці [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №75/02-31 від 29.01.2025, виданої [PERSON] , державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилося після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з тим, що для прийняття спадщини Законом встановлено шестимісячний термін з дня смерті спадкодавця. [PERSON] вчасно заяву про прийняття спадщини не подала і вважається такою, що пропустила строк для прийняття спадщини. (а.с.10) В цій же постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії №75/02-31 від 29.01.2025, виданої [PERSON] , державним нотаріусом Звенигородської державної нотаріальної контори також зазначено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] 16.01.2024 за №26/2024 заведена спадкова справа. З заявами звернулися: 16.01.2024 про прийняття спадщини дочка [PERSON] ; 02.02.2024 про прийняття спадщини дочка [PERSON] ; 28.01.2025 про прийняття спадщини дочка [PERSON] . Відповідно до довідки про працевлаштування від 31.01.2025 року, виданої управляючим готелю «LEchiquier Opera Paris», [PERSON] працює в вищевказаному готелі за постійним контрактом з 15 квітня 2019 року на посаді бармена. (а.с.20) Згідно даних копії посвідки на тимчасове проживання, виданої на ім`я [PERSON] , номер заявки 9204202409171189597, видано дозвіл на тимчасове перебування у Франції в період з 31.05.2024 по 30.08.2024, згідно заявки 9204202409171189597, видано дозвіл на тимчасове перебування у Франції в період з 12.03.2025 по 11.06.2025, які надають право перетинати кордони Шенгенської зони. (а.с.149-152) Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №19/27529-25-Вих від 03.04.2025, інформації щодо перетинання державного кордону України [PERSON] , [INFO] , в період з 20.12.2024 по 17.02.2025 в Базі даних не виявлено. (а.с.144-145) Згідно з копією скріншота листування позивача із закордонною дипломатичною установою вбачається, що запис №SKV055 на візит 20.12.2024 о 9:30 до установи «Посольство України у Французській Республіці» для [PERSON] було скасовано. Причина скасування: термінове відрядження консула в регіон. (а.с.95) Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне. Відповідно до положень\~ст. 1220 Цивільного кодексу України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно зі ст. 1270\~ЦПК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно з ч. 1\~ст. 1272 ЦК України,\~якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 3\~ст. 1272 вказаного Кодексу\~за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивач причиною пропуску строку для подачі заяви до нотаріуса вказує проживання за кордоном і необізнаність про смерть спадкодавця у зв`язку з цим. Також позивач стверджує, що не знала про наявність заповіту на її ім`я. Однак, необізнаність про смерть спадкодавця та проживання за кордоном не є тими вагомими підставами, що унеможливлюють подачу заяви про прийняття спадщини або є перешкодами у подачі такої заяви. Суд звертає увагу на те, що незважаючи на твердження позивача про постійне перебування за кордоном та необізнаності у зв`язку цим про смерть батька, позивач не була позбавлена можливості спілкування з померлим шляхом використання засобів мобільного зв`язку, соціальних месенджерів, електронної пошти, тощо, а її дії свідчать про відсутність інтересу як до самого спадкодавця, так і до його активів у виді спадкового майна. Крім цього, необізнаність про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини\~лише\~для осіб, які не є спадкоємцями першої черги або кожної наступної черги, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду (постанова від 26 червня 2024 року у справі №686/5757/23 (провадження №14-50цс24)). Факт усвідомлення позивачем її права на спадкування за законом як спадкоємця першої черги спадкування поряд із незнанням про наявність заповіту, складеного на її ім`я, за умови невчинення нею жодних активних дій щодо встановлення спадкової маси і прийняття спадщини протягом передбаченого ЦК строку, не свідчить як про порушення принципу свободи заповіту, так і про виникнення об`єктивних обставин, які унеможливили або істотно ускладнили їй своєчасне звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у відведений ЦК строк. Крім того, суд враховує, що в цій справі спір виник між трьома спадкоємцями-сестрами. Відповідачі, які також є спадкоємцями першої черги, прийняли спадщину у встановленому ЦК порядку, тому поновлення порушених, на переконання позивача, прав призведе до втручання у право власності відповідачів, що не відповідатиме принципу пропорційності, а також до порушення принципу правової визначеності стосовно інших спадкоємців, які добросовісно реалізували власні цивільні права. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини, суд враховує, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц. Крім того, у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 Верховний Суд дійшов висновку, що неспілкування позивача зі спадкодавцем внаслідок неприязних відносини між ними, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку. Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та, а також у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18. Крім того, у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21 зазначено, що перебування спадкоємців за межами країни не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які унеможливили чи в інший спосіб перешкодили вчасно здійснити таку дію. Стороною позивача не наведено та необґрунтовано інших поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, які були б пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї на вчинення дій. Отже, інформація, викладена в позові, не може бути підставою для визнання поважною причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки поважність причин підлягає доведенню на підставі сукупності доказів, які в достатній мірі підтверджують наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги. Таким чином, вищевказані доводи не підтверджують поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця, що унеможливили звернення до нотаріуса у визначений частиною першою\~статті 1270 ЦК України\~строк. Принцип «пропорційності», який існує у Цивільно-процесуальному законодавстві України, тісно пов`язаний з принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права. Має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі "Ілхан проти Туреччини" від 27.06.2000 р., при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, з огляду на обставини цієї справи, обмеження позивача на прийняття спадщини, який пропустив визначений частиною першою\~статті 1270 ЦК України\~строк без поважних причин, є пропорційними і водночас його необхідним наслідком. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed