Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

1.Стислий виклад: 1.1. позиції позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі за текстом - ГУ ПФУ в Харківській області/позивач) звернулось до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON] /відповідач) предметом якої є: стягнення з відповідача суми переплати пенсії в розмірі 57 518 грн 24 коп. В обґрунтування позову ГУ ПФУ в Харківській області зазначено, що [PERSON] перебуває на обліку та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи з 24.07.2023, призначену відповідно до Закону № 1058 на підставі особистої заяви, виписки з акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №709373 від 24.07.2023, виданої міжрайонною Слобідською медико-соціальною експертною комісією м. Харкова. Рішенням від 24.07.2023 за № 204650019636 призначено [PERSON] пенсію по інвалідності ІІ групи. Рішення перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг ГУ ПФУ в Харківській області №204650019636 від 21.01.2025 припинено виплату пенсії та скасоване рішення від 24.07.2023 за № 204650019663 про призначення пенсії по інвалідності [PERSON] на підставі довідки Харківською обласною адміністрацією Департаментом охорони здоров`я КВОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 16.12.2024 № 105 про визнання [PERSON] особою з інвалідністю від 24.07.2023. У зв`язку зі скасуванням довідки було зайво виплачено пенсію у сумі 69 215,18 грн за період з 24.07.2023 по 31.01.2025. Позивачем до АТ «ПриватБанк» було направлено лист про повернення надміру перерахованих коштів, на вимогу якого АТ «ПриватБанк» 27.01.2025 повернуло кошти у сумі 11 696,94 грн, заразом залишок переплати пенсії становить 57 518 грн 24 коп. 1.2. заперечень відповідача [PERSON] не скористався процесуальним правом на пропозицію суду, викладену в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 09.04.2025 (а.с. 25-27) щодо подання відзиву на позов, спростування наведених позивачем аргументів та доводів у позовній заяві. 1.3. позиція третьої особи, що не заявляє самостійних вимог 01 липня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», в особі керівника Юткіної Наталії Миколаївни, яка діє на підставі Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, надійшов відзив на позовну заяву. В обгрунтування якого зазначено, що 24.07.2023 [PERSON] , [INFO] , був вперше оглянутий міжрайонною Слобідською МСЕК і встановлена друга група інвалідності від загального захворювання терміном на два роки. 03.10.2024 проведено обшук в міжрайонній Слобідській МСЕК на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2024, справа № 761/36001/24, в межах кримінального провадження за № 22023220000001560 від 30.11.2023. У порядку обшуку були вилучені, в тому числі і медичні документи та медико-експертна справа [PERSON] з подальшим їх арештом. Під час слідчих дій виявлені документи з ознаками підроблення, а саме "Направлення на медико-соціальну експертну комісію" (форма №088/о). Розширена експертна комісія врахувала інформацію надану від КНП Солоницівської селищної ради «Медичний центр «Здоров`я» Харківського району», № 545 від 02.12.2024, проте що до складу ЛКК вказаного закладу входять виключно лікарі, які працевлаштовані в КНП Солоницівської селищної ради «Медичний центр «Здоров`я» Харківського району. Огляд [PERSON] нібито проводився лікарями, які не мають відношення до КНП Солоницівської селищної ради «Медичний центр «Здоров`я» Харківського району та працевлаштовані в інших медичних закладах (в інших районах Харківської області). Таким чином [PERSON] до зазначеної лікарні не звертався, огляд ЛКК не проходив, відповідно на комісію МСЕК не направлявся. Під час аналізу медико-експертної справи [PERSON] виявлені порушення процедури медико-соціальної експертизи працівниками міжрайонної Слобідської медико-соціальної експертної комісії при встановленні інвалідності, невідповідність функціональних порушень по вказаним діагнозам, недостатній об`єм обстежень - що є порушенням положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико соціальної експертизи» та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 561 від 05.09.2011 «Про затвердження Інструкції про встановлення груп інвалідності», у зв`язку з чим Рішення міжрайонної Слобідської МСЕК від 24.07.2023 було визнане таким, що прийняте необґрунтовано і скасоване, «Довідка про невизнання інвалідом» від 16.12.2024 № 105 (а.с. 85-97). 2. заяви, клопотання 02.05.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ГУ ПФУ в Харківській області Галдіної Людмили Григорівни, яка діє на підставі довіреності в порядку передоручення від 16.08.2024, надійшло клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Харківську обласну державну адміністрацію Департамент охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» (а.с. 34-39). 06 травня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ГУ ПФУ в Харківській області Галдіної Людмили Григорівни надійшло клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Харківську обласну державну адміністрацію Департамент охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» (а.с. 42-50). 05.06.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника ГУ ПФУ в Харківській області Галдіної Людмили Григорівни, яка діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 16.08.2024, надійшло клопотання про залучення в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Харківську обласну державну адміністрацію Департамент охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» (а.с. 51-55). 26 червня 2025 року на адресу Індустріального районного суду м. Харкова через систему «Електронний суд» від представника позивача Галдіної Людмили Григорівни надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 66-68). 26.06.2025 на адресу суд через систему «Електронний суд» Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», в особі керівника Юткіної Наталії Миколаївни, яка діє на підставі Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, надійшла заява про відкладення розгляду справи (а.с. 69-71). 01 липня 2025 року на адресу суду через систему «Електронний суд» від Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», в особі керівника Юткіної Наталії Миколаївни, надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 78-84). 09.07.2025адресу суду через систему «Електронний суд» від Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи», в особі керівника Юткіної Наталії Миколаївни, надійшов відзив на позовну заяву по цивільній справі № 644/4927/25 (а.с. 85-97). 18.07.2025 на електронну пошту Індустріального районного суду м. Харкова від представника позивача Галдіної Людмили Григорівни надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача (а.с. 98-100). Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, від учасників справи до суду не надходило. 3.інші процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 01.04.2025 справа № 644/2805/25 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 23). На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 09.04.2025 судом сформовано засобами «Електронний суд» відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру № 1278565, відповідно до якої місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Ухвалою Орджонікідзевського районного суд ум. Харкова від 09.04.2025 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 644/2805/25 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 25-27). Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 05.06.2025 залучено Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» (юридична адреса: 61058, м. Харків, вул. Літературна, 6, ЄДРПОУ 03327753) до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (а.с. 57-58). Представник позивача у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, матеріали справи містять заяву, у якій вона просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності, за наявними документами у матеріалах справи (а.с. 99). Представник Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, матеріали справи містять заяву, у якій вона просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності (а.с. 99). Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України судова повістка відповідачу [PERSON] про виклик в судові засідання призначені на 05.05.2025, 05.06.205, 26.06.2025, 25.07.2025, надсилалася судом за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] , згідно інформації з відповіді ЄДДР (а.с. 80). Рекомендоване повідомлення про виклик [PERSON] на 05.05.2025 повернулося до суду, як неотримане відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення: «за закінченням строку зберігання» (а.с. 76-77), така довідка поштового відділення вважається неналежним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Заразом, відповідач повідомлявся про виклик у судові засідання призначені на 05.05.2025, 05.06.2025, 25.07.2025 через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, розміщені 10.04.2025, 07.05.2025, 30.06.2025 (а.с. 30, 41, 73) за посиланням http://og.hr.court.gov.ua /sud2029/, відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України. За приписами ч.11 ст.128 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Отже, враховуючи вказане вище, відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, не прибув до суду повторно без поважних причин, відзиву на позовну заяву не надав, жодних заяв та клопотань до суду не надходило. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Строки, встановлені ЦПК України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (ст. 1 ЦПК, ст. 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Суд звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає правовому висновку, що міститься у постанові Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 918/539/16. З приводу чергової неявки в судове засідання відповідача [PERSON] та можливості продовження розгляду справи за його відсутності, суд врахувавши обставини справи, дійшов переконання про можливість розгляду та закінчення розгляду справи за відсутності відповідачки відповідача [PERSON] , оскільки його відсутність не перешкоджає вирішенню справи по суті на підставі наявних у справі доказів, про що суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. З огляду на те, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідачка повідомлена про дату, час і місце судового засідання, суд за згодою представника позивача (а.с. 5 на звороті), розглядає справу за відсутності відповідачки та, згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 25.07.2025 зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області до [PERSON] , третя особа, яка заявляє самостійних вимог Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» про стягнення надміру виплаченої пенсії на підставі наявних у справі доказів (а.с. 102-104). Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду. Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Судом установлено, що згідно виписки з акта огляду медико-соціальної експертною комісією № 709373 до довідки серії 12 ААТ [PERSON] , [INFO] , встановлено другу групу інвалідності з 24.07.2023 по 01.08.2025, у зв`язку із загальним захворюванням (а.с. 13-14). Відповідно до довідки № 105 про невизнання інвалідом виданої [PERSON] про те, що 16.12.2024 оглядався заочно РЕК КЗОЗ «ОЦМСЄ» і за результатами не визнаний інвалідом з 24.07.2023 рішення Слобідської міжрайонної МСЕК скасовано (а.с.17). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг № 204650019636 від 21.01.2025 припинено виплату пенсії [PERSON] та скасовано рішення від 24.07.2023 за № 204650019636 про призначення пенсії по інвалідності, на підставі довідки Харківської обласної адміністрації Департаменту охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 16.12.2024 № 105 про невизнання [PERSON] особою з інвалідністю з 24.07.2023 (а.с. 11-12). Відповідно до довідки виданої відділом опрацювання документації № 2 управління з питань виплат ГУ ПФУ в Харківській області, внаслідок проведеного перерахунку пенсії по пенсійній справі № 204650019636 [PERSON] виникла переплата пенсії за період з 24.07.2023 по 31.10.2024 у сумі 57 518,24 грн (а.с. 18). Згідно із листом ГУПФУ в Харківській області, надісланим [PERSON] , ГУПФУ в Харківській області повідомляє, що виплату пенсії призупинено у зв`язку зі скасуванням II групи інвалідності (довідка від 16.12.2024 № 105 КЗОЗ "Обласний центр медико-соціальної експертизи" про невизнання інвалідом [PERSON] , [INFO] , з дати встановлення - 24.07.2023), у зв`язку із чим відповідачу зайво виплачено пенсію в розмірі 69 215,18 грн за період з 24.07.2023 по 31.01.2025; ГУПФУ в Харківській області просить добровільно внести зайво виплачену пенсію на рахунок пенсійного фонду (а.с. 19-20). Позивачем до АТ «ПриватБанк» було направлено лист про повернення пенсії, нарахованої на ім`я [PERSON] за період з 01.07.2023 по 31.0.12025 у сумі 69 215 грн 18 коп (а.с. 21). З відповіді АТ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250121/3854-БТ від 22.01.2025 вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» виконав повернення грошових коштів в межах наявного задишку у сумі 11 696,94 грн (а.с. 22. З листа КЗОЗ «Обласний центр медико-соціальної експертизи» № 01-13/144 від 14.01.2025 на адресу ГУ ПФУ в Харківській області вбачається, що на підставі постанов про призначення медико-соціальної експертизи, наданих старшим слідчим 1 відділення СВ УСБ в Харківській області Губіною Є., розширеною експертною комісією закладу від 16.12.2024 була проведена медико-соціальна експертиза щодо дослідження обґрунтованості та законності встановлення інвалідності міжрайонною Слобідською МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ» та скасована інвалідність особам (а.с. 15), які вказані у списку (а.с. 16), серед яких наявний [PERSON] . Рішенням Харківської обласної ради ХХІХ сесії VІІІ скликання № 1008- VІІІ від 28.112.024 припинено Комунальний заклад охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна клінічна лікарня" (в ел. вигляді). Наказом Комунального закладу охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» № 72 від 24.10.2024 «Про створення та порядок роботи медико-експертної комісії по кримінальному провадженню № 22023220000001560 від 30.10.2023» утворено розширену експертну комісію (в ел. вигляді). Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 28.09.2024 надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання, виявлення речей та документів, що містять відомості про факти та обставини, що встановлюються у кримінальному провадженні № 22023220000001560, які можуть бути доказами під час судового розгляду (в ел. вигляді). Постановою про призначення медико-соціальної експертизи від 20.12.2024 призначено медико-соціальну експертизу у кримінальному провадженні № 22023220000001560 від 30.11.2023 з метою встановлення достатніх підстав для визначення групи інвалідності [PERSON] [INFO] (в. ел. вигляді). 5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. За приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За приписами ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отож для виникнення зобов`язання, передбаченого цією статтею, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Верховний Суд у постанові від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20 зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке збагачення майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання невигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, у цьому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Як Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 910/3831/22 від 07.022.024 (пункт 84) зазначила, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми ст. 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно. Подібний висновок викладений у п. 66, 67 постанови Касаційного господарського суду від 01.09.2022 у справі № 910/9544/19. Заразом, як убачається з висновків Касаційного цивільного суду у постановах від 11.08.2021 у справі № 344/2483/18 та від 12.04.2023 у справі № 461/4066/21, зобов`язання повернути майно, отримане за недійснім оспорюваним правочином, виникає в особи з моменту набрання законної сили судовим рішенням про визнання такого правочину недійсним. Враховуючи презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), можна зробити висновок, що особа отримала майно на підставі укладеного правочину, але ця підстава згодом відпала з визнанням судом цього правочину недійсним. Згідно із ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Норма вказаної статті регулює відносини, коли у боржника існує обов`язок, але строк його виконання не встановлений, тоді такий обов`язок боржник має виконати у семиденний строк від дня пред`явлення кредитором йому вимоги. Ця норма зазвичай застосовується у договірних відносинах, коли сторони в договорі встановлюють певний обов`язок, але не визначають строк його виконання. У такому випадку кредитор, направляючи вимогу боржнику, повідомляє про готовність прийняти виконання від боржника. Проте у ст.1212 ЦК України врегульовані недоговірні відносини, коли особа набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). З моменту безпідставного набуття такого майна або з моменту, коли підстава його набуття відпала, утримання особою такого майна є неправомірним. Тому зобов`язання з повернення потерпілому такого майна особа повинна виконати відразу після його безпідставного набуття або відпадіння підстави набуття цього майна. Норма ч. 2 ст. 530 ЦК України до недоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого майна згідно зі ст. 1212 ЦК України не застосовується У ч.1 ст.202 ЦК встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК звужує застосування інституту безпідставного збагачення в зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». Пенсійне забезпечення громадян в Україні здійснюється відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(далі - Закон № 1058) та інших чинних нормативно - правових актів. Відповідно до ст. 34 Закону № 1058 пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Відповідно до п. 1 п.п.1,5 ст. 49 Закону № 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості та в інших випадках передбачених законом. За ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відрахування з пенсії провадяться в установленому законом порядку на підставі судових рішень, ухвал, постанов і вироків (щодо майнових стягнень), виконавчих написів нотаріусів та інших рішень і постанов, виконання яких відповідно до закону провадиться в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Розмір відрахування з пенсії обчислюється з суми, що належить пенсіонерові до виплати Відповідно до ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсію, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. . Відповідно до ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №6-4від 21.03.2003 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 25-3 від 25.11.2014), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України за №374/7695 від 15.05.2003. Згідно з пунктом 3 цього Порядку, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ч. 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України). 6.Висновки суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Отже, з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] безпідставно набув грошові кошти, у вигляді пенсії виплаченої ГУ ПФУ в Харківській області не внаслідок рахункової посилки з боку позивача, а внаслідок порушення відповідачем вимог, передбачених п. 1 п.п. 1,5 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2023 за № 1058-IV та на підставі довідки Харківської обласної адміністрації Департаменту охорони здоров`я «Обласний центр медико-соціальної експертизи» від 16.12.2024 № 105. Суд звертає увагу, що відповідачем визнано позов, що підтверджується наданням ним до суду відповідної заяви (а.с. 59). За нормами ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 7. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір в сумі 3 028,00 грн (а.с. 4). Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з [PERSON] на Користь ГУ ПФУ в Харківській області. судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн.

Outcome: approved