Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

15.05.2025 року [PERSON] в особі представника - адвоката Гирлі Т.Д. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що він з 13.02.2016 року по 20.05.2024 року перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Під час шлюбу [INFO] в них народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачкою не склалося, з 2018 року вони разом не проживають. Відповідачка залишила йому сина, посилаючись на те, що вона їде на заробітки до іншого міста. Матеріально вона не допомогала утримувати сина, провідувала його один раз на рік, рідко телефонувала йому. Син проживав з ним до жовтня 2022 року. Після чого відповідачка сина забрала і виїхала за кордон в Польщу. В січні 2025 року привезла йому сина для подальшого спільного проживання з батьком, оскільки син їй заважає проживати в іншій сім`ї, вона не бажає займатися його вихованям, їй важко з ним вчити уроки. Відповідачка створила нову сім`ю, участі у вихованні сина не приймає, станом його здоров`я та навчанням не цікавиться, будь-який вклад у виховання та розвиток сина не вкладає. За наведених обставин просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 21.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання на 07.07.2025 року, 09:30 годину. 03.07.2025 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області надав суду висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав. Ухвалою суду від 07.07.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 04.08.2025 року, 09:00 годину. Позивач та його представник [PERSON] до суду не з`явилися. Представник надала суду заяву, в якій просила справу розглянути в її та позивача відсутність, позов підтримала повністю, просила його задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилася, відзиву на позов не подала, проте надала суду заяву, в якій просила справу розглянути в її відсутність, зазначила, що позов визнає повністю, проти його задоволення не заперечує, наслідки визнання позову їй відомі. Від представника третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області Кравченко Л.Л. до суду надійшла заява, в якій вона просила розглянути справу в її відсутність, при прийнятті рішення у справі просила врахувати інтереси малолітнього [PERSON] . Сторонами не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог. Усі необхідні підготовчі дії проведені судом, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне відповідно до статей 211, 223 ЦПК України здійснювати судовий розгляд справи на підставі наданих сторонами письмових доказів. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до наступного висновку. Статтею 206 ЦПК України передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову в прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачем позову у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 13.02.2016 року по 20.05.2024 року. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , який на даний час є неповнолітнім. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.06.2016 року Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 274, батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] /а.с.6/. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20.05.2024 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний /а.с.22-23/. Після розірвання шлюбу син проживає з батьком [PERSON] та перебуває на повному його утриманні, що учасниками процесу не оспорюється. Факт проживання [PERSON] , [INFO] , та його сина [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] підтверджується витягами з реєстру територіальної громади № 2025/001159097 та № 2025/001159937 від 25.01.2025 року, а також довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 29.01.2025 року /а.с.7-8, 9/. [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки по догляду та вихованню сина, не проживає та не спілкується з сином, матеріально сину не допомагає. Так, під час обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї було встановлено, що [PERSON] та його син [PERSON] проживають у приватному будинку, який належить на праві власності [PERSON] , бабусі по лінії батька. Будинок складається з двох кімнат, кухні та коридору. Садиба огороджена парканом. Біля будинку розташовані господарчі споруди: літня кухня, гараж, сарай. Загальна площа будинку складає 70 кв.м. Будинок опалюється пічним опаленням. В помешканні наявні всі зручності. В кімнатах зроблений косметичний ремонт, чисто та охайно. В наявності побутова техніка: холодильник, пральна машина, телевізор. Для дитини є окреме ліжко, шафа з сезонним одягом та іграшки. Для навчання дитина має телефон, ноутбук, комп`ютер. Родина повністю забезпечена продуктами харчування та засобами гігієни. Санітарний стан приміщення відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Створені всі належні умови для проживання та виховання дитини. Мати належним чином не виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до сина, не забезпечувала його повноцінний догляд, медичний догляд та лікування, що не оспорюється відповідачкою, яка визнала позов повністю. Така поведінка відповідача свідчить про її небажання створювати належні умови проживання, виховання та розвитку свого сина. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 02.07.2025 року, який отриманий судом 03.07.2025 року, визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 164 СК України особу може бути позбавлено батьківських прав, якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків та не здійснює батьківського піклування щодо свого неповнолітнього сина, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає участі в його вихованні. Відповідно до ст.ст. 164, 165, 166 СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та не здійснюють батьківського піклування, передбачено застосування такої правової санкції, як позбавлення батьківських прав. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки визнання відповідачем позов у даному випадку не суперечить закону та не порушує права свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому засіданні. Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до положень Сімейного кодексу України він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена або на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття.

Outcome: approved