Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

До суду звернувся керівник Слобожанської окружної прокуратури Катеба О.А. з позовною заявою у якій просить витребувати на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації із незаконного володіння [PERSON] ( [INFO] РНОКПП: [NUMBER] ) земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 0,0938 га з кадастровим номером 1221455400:01:012:0530, яка розташована на території Обухівської селищної ради Дніпровського району, скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки площею 0,0938 га з кадастровим номером 1221455400:01:012:0530, скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності [PERSON] ( [INFO] РНОКПП: [NUMBER] ) на земельну ділянку лісогосподарського призначення площею 0,0938 га з кадастровим номером 1221455400:01:012:0530, проведену на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського нотаріально округу Нестеренко І.В., на підставі рішення від 26.10.2022 №65251408 (номер відомостей про речове право 48243193) та просив стягнути з [PERSON] ( [INFO] РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 7267,20 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 1211,20 грн.. Свою позовну заяву мотивує тим, що Слобожанською окружною прокуратурою Дніпропетровської області при виконанні: повноважень, визначених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено порушення інтересів держави під час використання: земель державної форми власності, зокрема земель лісового фонду, на території Обухівської селищної ради за межами населеного пункту. Встановлено, що 26 листопада 2021 року Обухівською селищною радою Дніпровського району прийнято рішення №303-10/VIII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] земельної ділянки загальною площею 0,0938 га, з кадастровим номером 1221455400:01:012:0530 на території Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, за межами населеного пункту. Надалі, державним реєстратором виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Середою А.О., згідно рішення від 20.12.2021 №62420578 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право комунальної власності за Обухівською селищною радою на земельну ділянку площею 0,0938 га, з кадастровим номером 1221455400:01:012:0530 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2539307212020). У подальшому рішенням Обухівської селищної ради від 25.02.2022 №391-12/VIII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва у власність за межами населеного пункту», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0938 га, з кадастровим номером 1221455400:01:012:0530 у приватну власність [PERSON] . Приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Нестеренко І.В., на підставі рішення від 26.10.2022 №65251408 здійснено державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку площею 0,0938 га, з кадастровим номером 1221455400:01:012:0530 за [PERSON] . Водночас встановлено, що відповідно до інформації Державного підприємства «Харківська державна лісовпорядна експедиція» ВО «Укрдержліспроект» Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання Державного агентства лісових ресурсів України від 27.12.2023 №849 із загальної площі вищевказаної земельної ділянки 0,0938 га, мається перетин з межами кв. 37 виділ 35 Обухівського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» (на момент видання наказу та передачі у приватну власність, наразі філія «Східний лісовий офіс»), площа перетину складає 0,0938 га, у зв`язку з чим її відведення у приватну власність відбулось із порушенням вимог земельного та лісового законодавства України. Спірна земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення та на час прийняття рішення перебувала у постійному користуванні державного підприємства Обухівського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» (правонаступником якого є філія «Східний лісовий офіс»). Відповідно до наданої інформації філією «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» від 24.10.2023 №563/27.1-2023, земельна ділянка з кадастровим номером 1221455400:01:012:0530 відноситься до земель державного лісового фонду та знаходиться в межах кв. 37 виділ 35 Обухівського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» (на момент видання наказу та передачі у приватну власність, наразі філія «Східний лісовий офіс») та незаконно вилучено із користування Філії зі зміною цільового призначення. Окрім того у своїй інформації повідомили, що вилучення даної земельної ділянки із складу Держлісфонду не погоджувалось, цільове призначення не змінювалося, землевпорядна документація на дану земельну ділянку до лісгоспу не надходила. З наданої інформації ВО «Укрдержліспроект» від 27.12.2023 року за №849 та доданої схеми розташування земельних ділянок з кадастровими номерами, земельна ділянка з кадастровим номером 1221455400:01:012:0530 знаходиться в межах кв. 37 виділ 35 Обухівського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України», площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером 1221455400:01:012:0530 з межами кв. 37 виділ 35,37 Обухівського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» становить 0,0938 га із загальної площі ділянки 0,0938 га та зазначена земельна ділянка, належала до складу земель лісогосподарського підприємства філії «Дніпровське лісове господарство» до складання матеріалів лісовпорядкування 2013 року. Вилучення земельних лісових ділянок із постійного користування спеціалізованих лісогосподарських підприємств для нелісогосподарських потреб площею до 1 га за межами населеного пункту відносилось до виключної компетенції обласних державних адміністрацій. Розпорядник земельних ділянок дозволу на вилучення земель лісогосподарського призначення у постійного землекористувача ДП «Ліси України» в особі філії «Дніпровське лісове господарство», а наразі філія «Східний лісовий офіс» у встановленому порядку (статті 149-151 ЗК України) не вилучалась та зміна її цільового призначення не здійснювалась рішення Обухівської селищної ради Дніпровського району від 26 листопада 2021 року №303-10/VIII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність», в частині передання земельної ділянки [PERSON] суперечить вимогам ч. 5 ст. 116, ч.ч.5,6,9 ст. 149, ст. 151 Земельного кодексу України, що свідчить про грубе порушення вимог імперативних положень земельного та лісового законодавства, а спірна земельна ділянка підлягає поверненню у власність держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації. 31 січня 2025 року ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31 січня 2025 року було задоволено заяву заступника керівника Слобожанської окружної прокуратури Катеби О.А. про забезпечення позову у порядку ст. 149 ЦПК України шляхом арешту вказаної земельної ділянки. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 квітня 2025 року було задоволено клопотання представника третьої особи: Філії «Східний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про заміну третьої особи та замінено первісну третю особу: Філію «Східний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» в особі філії «Східний лісовий офіс» ДП «Ліси України». 22 квітня 2025 року ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», що набрав чинності 25 квітня 2025 року, визначено змінити найменування Дніпропетровського районний суд Дніпропетровської області на Дніпровський районний суд Дніпропетровської області. Також визначено, що зміна найменування місцевого загального суду не призведе до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду". Прокурор Пахучін М.Б. у судовому засіданні позовні вимоги керівника Слобожанської окружної прокуратури підтримав та просив задовольнити посилаючись на вищезазначені обставини. Представник Дніпровської обласної державної адміністрації Верещака О.Є. за допомогою системи «Електронний суд» надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за відсутності представника облдержадміністрації за наявними матеріалами ( з урахуванням наданих письмових пояснень). Відповідач [PERSON] та/або її представник у судові засідання призначенні на 13.03.2025 року, 22.04.2025 року, 03.06.2025 року та на 21.07.2025 року не з`явилась, про час та дату повідомлена належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, проте про причини неявки не повідомила відповідних заяв чи клопотань не надавала. Надала до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому просила вищевказану позовну заяву залишити без задоволення. Представник третьої особи: Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» в особі філії «Східний лісовий офіс» ДП «Ліси України» за допомогою системи «Електронний суд» надав пояснення до суду, в прохальній частині яких просив розгляд справи проводити без участі представника Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Таким чином, суд вважає можливим слухання справи за відсутності вказаного відповідача відповідно до ст. 223 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно з ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Враховуючи те, що уповноважений орган не вчинив дій на захист інтересів держави у спірних правовідносинах, тому суд вважає, що існують підстави для звернення прокурора до суду з вказаним позовом в межах своєї компетенції, передбаченої статтями 23,24 Закону України «Про прокуратуру». Згідно ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 56 ЦПК України, слід, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті,подає апеляційну,касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган,уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185цього Кодексу. Уразі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов,набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З копії витягу рішення Обухівською селищною радою Дніпровського району Дніпропетровської області №303-10/VIII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» слідує, що було вирішено: передати у приватну власність земельну ділянку для індивідуального дачного будівництва у власність за межами населених пунктів, передати заявнику у приватну власність, використовувати земельні ділянки за їх цільовим призначенням, суворо дотримуватись вимог чинного законодавства України та здійснити Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку у встановленому законодавством порядку. Згідно копії листа Дніпропетровської обласної державної адміністрації (Дніпровської обласної військової адміністрації) слідує, що згідно з доступними відомостями з Державного земельного кадастру, земельні ділянки з кадастровими номерами 1221455400:01:012:0530, 1221455400:01:012:0529, 1221455400:01:012:0532, 1221455400:01:012:0531, 1221455400:01:012:0550, 1221455400:01:012:0547, 1221455400:01:012:0549, 1221455400:01:012:0551, 1221455400:01:012:0533 розташовані на території Обухівської селищної ради Дніпровського району, обліковуються як землі рекреаційного призначення, форма власності - приватна, право власності на землю зареєстровано у 2022 році. Також зазначають, що система електронного документообігу "ДОК ПРОФ", що застосовується для реєстрації документів в облдержадміністрації, (з урахуванням термінів зберігання документів), не здійснює пошук вхідної кореспонденції (листів, звернень, заяв) за кадастровим номером, що унеможливлює ідентифікувати конкретний документ. 3 огляду вищезазначене TA враховуючи необізнаність облдержадміністрації про факти передачі земельних ділянок з державної у приватну власність, з незалежних від неї причин, заходи з метою усунення перешкод у користуванні шляхом їх повернення у власність держави в судовому порядку не вживались. Та зазначили, що за таких умов, є всі підстави для здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації в порядку, передбаченому статтею 23 Закону "Про прокуратуру". З копії листа директора філії «Дніпровське лісове господарство» слідує, що земельні ділянки з кадастровими номерами 1221455400:01:012:0530: 1221455400:01:012:0529; 1221455400:01:012:0532; 1221455400:01:012:0531; 1221455400:01:012:0550; 1221455400:01:012:0547; 1221455400:01:012:0549: 0221455400:01:012:0551; 1221455400:01:012:0533: 1221455400:01:012:0528; належать до лісгоспу, та розташовані в межах кварталу 37 виділа 18, 43, 35, 27, 36, Обухівського лісництва філія «Дніпровське лісове господарство». Погоджень на вилучення вказаних ділянок з земель Державного лісового фонду, підприємство не надавало. Землевпорядна документація по вказаних ділянках на погодження до підприємства не надходила, та зазначили що для не заперечує щодо звернення Слобожанської окружної прокуратури міста Дніпра, згідно ч. 6 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» з цивільно-правовим позовом до суду в інтересах Держави з метою витребування вищевказаних земельних ділянок із чужого незаконного володіння. Також, судом було досліджено: лист від 27.12.2023 року за №849 т.в.о. директора Державного агентство лісових ресурсів України, Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання ВО «Укрдержліспроект» Гриневич В.І. та схему розташування земельних ділянок з кадастровими номерами, згідно якої, земельна ділянка з кадастровим номером 1221455400:01:012:0530 знаходиться в межах кв. 37 виділ 35 Обухівського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України», площа перетину меж земельної ділянки з кадастровим номером 1221455400:01:012:0530 з межами кв. 37 виділ 35,37 Обухівського лісництва філії «Дніпровське лісове господарство» ДП «Ліси України» становить 0,0938 га із загальної площі ділянки 0,0938 га та зазначена земельна ділянка, належала до складу земель лісогосподарського підприємства філії «Дніпровське лісове господарство» до складання матеріалів лісовпорядкування 2013 року; копію плану лісонасаджень Кіровського лісництва ДП «Дніпровський Лісгосп» Дніпропетровської області Дніпропетровського управління лісового та мисливського господарства, з якого вбачається, що проектом не передбачалось вилучення земельних ділянок із складу лісгоспу. З копії наказу №692 від 12.04.2024 року «Про припинення філії «Дніпровське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»» вбачається, що було припинене державне підприємство «філія «Дніпровське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»». З копії наказу №346 від 11.03.2024 року «Про створення філії «Східний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»» генерального директора Юрія Болоховець слідує, що було наказано створити філію «Східний лісовий офіс» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»». Визначити місцезнаходження, визначити види економічної діяльності, уповноважити директора виконавчого на подачу документів та здійснення усіх передбачених чинним законодавством дій для проведення державної реєстрації філії «Східний лісовий офіс» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». За ст. 13, ст. 14 Конституції України слід, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність неповинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. За ст. 14 Конституції України слід, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. За ст. 14 Конституції України слід, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до ч. 7 ст. 20 Земельного кодексу України слід, що зміна цільового призначення земельних ділянок погоджується у разі зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок якої земельні ділянки виводяться із складу таких категорій, а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом «б» частини першої статті 150 цього Кодексу - з Кабінетом Міністрів України. Зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок яких земельні ділянки виводяться із складу таких категорій (крім зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення для розміщення на них лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури), а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом «б» частини першої статті 150 цього Кодексу, здійснюються за погодженням з Кабінетом Міністрів України. Як слід з ст. 55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. Згідно ст. 57 Земельного кодексу України слід, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 78 Земельного кодексу України слід, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Відповідно до ст. 84 Земельного кодексу України слід, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до закону. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом. Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України слід, що обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб. Згідно ст. 7 Лісового кодексу України слід, що визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. За статтями 45,47,48,54 Лісового кодексу України слід, що облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування. Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України. Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, установленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства. У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів. Відповідно до ч. 7 ст. 1 Лісового кодексу України лісові ділянки можуть бути вкриті лісовою рослинністю, а також постійно або тимчасово не вкриті лісовою рослинністю (внаслідок неоднорідності лісових природних комплексів, лісогосподарської діяльності або стихійного лиха тощо). До не вкритих лісовою рослинністю лісових ділянок належать лісові ділянки, зайняті незімкнутими лісовими культурами, лісовими розсадниками і плантаціями, а також лісовими шляхами та просіками, лісовими протипожежними розривами, лісовими осушувальними канавами і дренажними системами. Отже особа, купуючи земельну ділянку яка є лісовою земельною ділянкою повинна бути впевненою про належне її відчуження під час укладення угоди купівлі-продажу або безоплатної передачі земельної ділянки у власність шляхом приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації. Оскільки можливе витребування цієї ділянки, але це не може свідчити про неможливість володіння (законного чи незаконного) приватною особою такою земельною ділянкою. Особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. Отже, заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа. Володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна. Отже, особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння як складову права власності) може насправді належати іншій особі. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України слід, що майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України слід, що майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином позовні вимоги керівника Слобожанської окружної прокуратури Катеби Олега Анатолійовича слід задовольнити оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 1221455400:01:012:0530, площею 0,0938 га вибула з власності держави поза без правових на те підстав, вона підлягає поверненню та передачі на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації - обласної військової адміністрації. Відповідно до ч. 1 п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Отже судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за подання позовної заяви та за подання заяви про забезпечення позову стороною позивача повинен бути стягнутий з сторони відповідача, оскільки позовні вимоги позивача були задоволені. Враховуючи викладене,

Outcome: approved