Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

У червні 2025 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що вони з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, єдиним джерелом доходу є соціальні виплати. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, має стабільний дохід оскільки проходить службу в лавах Національної Гвардії України. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 04.03.2024 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач не з`явилася, представник позивача [PERSON] заявою від 04.08.2025 просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить розписка. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 29.01.2025. Згідно із витягами з реєстру територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] в с. Троянка Баштанського району Миколаївської області. З довідки КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» Криворізької міської ради №724 від 05.06.2025 вбачається, що [PERSON] з 10.04.2025 по 05.01.2028 знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до положень ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин 2-4 ст. 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно до положень ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За змістом ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з приписами ч. 4 ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частиною 2 ст. 77 СК України передбачено, що за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. За змістом ч. 1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , який є малолітнім та проживає з мамою, яка в свою чергу на даний час не працює, здійснюючи догляд за сином. Відповідач є працездатним, має регулярний щомісячний заробіток, що свідчить про його можливість надавати матеріальну допомогу позивачу. Доведеність батьківства відповідача стосовно народженої від нього позивачем дитини породжує обов`язок відповідача на утримання її матері, оскільки вона не має самостійного доходу та потребує матеріальної допомоги, виходячи з приписів ч. 2 ст. 91 СК України, якою констатовано, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 84 та ст. ст. 86 і 88 цього Кодексу. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи майновий стан відповідача, відсутність на його утриманні інших дітей, непрацездатних батьків чи дружини, суд вважає необхідним стягнути із [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення [PERSON] трирічного віку, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд зобов`язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч.1 ст.191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Outcome: approved