Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

02.05.2025 представник позивача звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 27.01.2014 [PERSON] (далі відповідач) під особисту розписку позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 80000,00 грн із зазначенням умов їх повернення, а саме із зобов`язанням повернути позику по першій вимозі під 12% річних за період користування грошима. Вказана розписка не містить кінцевої дати повернення боргу і є бестроковою. Крім того. 25.06.2014 між [PERSON] та відповідачем укладено договір позики, який був посвідчений приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Ткаченко Н.В., реєстровий номер 1009. Згідно із вказаним договором позивачка передала у власність відповідачці грошові кошти в сумі 80000,00 грн. Відповідач зобов`язався повернути одержані у позику грошові кошти позивачці готівкою за першою її вимогою. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про повернення позики, однак відповідач в добровільному порядку на момент звернення до суду із зазначеним позовом грошові кошти не повернув, що свідчить про ухилення від повернення суми боргу та порушення взятих на себе зобов`язань. Це змусило позивачку звернутися за захистом свого порушеного права до суду, позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь 441668,04 грн боргу з урахуванням інфляційного збільшення і штрафних санкцій, а також судові витрати. Ухвалою суду від 07.05.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання, сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами загального позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, зустрічного позову, заперечень, клопотань і доказів. Ухвалою суду від 07.05.2025 вжито заходів забезпечення позову, постановлено заборонити [PERSON] відчуження належного йому нерухомого майна, а саме: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею: 6,9169 га, кадастровий номер 4825400000:04:000:0102, яка розташована в межах території Первомайської районної ради Первомайського району Миколаївської області. Ухвалою суду від 12.06.2025 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивачки через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність його довірительки, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь його довірительки 411668,04 грн, а ткож судових витрат підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час, день та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України та шляхом направлення судових повідомлень та документів рекомендованими листами, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача до суду не надав. Відповідно до постанови Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 10 травня 2023 року № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача, який своєчасно і належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд, прийшов наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 27.06.2014 відповідач отримав від позивачки у борг 80000,00 грн, під 12 відсотків річних за період користування грошима, які зобов`язався повернути за першою вимогою позивачки. Про вказане свідчить боргова розписка складена та підписана відповідачем 27.06.2014 (а.с.38). Свої зобов`язання з повернення грошових коштів відповідач не виконав, про що свідчить наявність у позивачки оригіналу боргової розписки, кошти за позикою позивачці не повернув. У зв`язку з не виконанням зобов`язань за борговою розпискою, відповідач, станом на 02.05.2025 перед позивачкою має заборгованість на суму 205834,02 грн, яка складається з: 80000,00 грн сума боргу, 37652,84 грн - інфляційне збільшення, 88181,18 грн - штрафні санкції. Крім того, 25.06.2014 між сторонами укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Ткаченко Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1009, відповідно до умов якого позикодавець (позивач) передала у власність позичальнику (відповідач), а позичальник прийняв від неї у власність грошові кошти в сумі 80000,00 грн і зобов`язався повернути їх за першою вимогою. Вказаний договір містить умови отримання позичальником від позикодавця в борг визначеної грошової суми із зобов`язанням її повернення у визначений строк, а тому є документом, що підтверджує боргове зобов`язання. Оригінал вказаного договору позики зберігається в матеріалах даної цивільної справи (а.с.37). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору. Судом встановлено, що сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договорів позики відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України. Нормою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19) зазначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 128/891/20-ц, провадження № 61-4560 св 21. Станом на день звернення із зазначеним позовом до суду відповідач за неодноразовими вимогами позивачки борги за розпискою та договором позики не повернув. Позивачкою надано ідентичні розрахунки інфляційного нарахування (як за розпискою, так і за договором позики) від суми боргу за період з 03.02.2022 по 03.02.2025 у розмірі 37652,84 грн, розраховані за формулою 80000,00 грн. (сума боргу) х 1.470660 - 80000,00 грн = 37652,84 грн. Розрахунок штрафних санкцій складає 88181,18 грн, що розраховується за період з 21.01.2022 по 24.01.2025 (ідентичний як за розпискою, так і за договором позики). Доказів виконання своїх зобов`язань по поверненню вищезазначених грошових сум, передбачених ст. 545 ЦК України відповідачем не надано, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за розпискою від 27.06.2014 в сумі 80000,00 грн, розрахованого позивачкою інфляційного збільшення в сумі 37652,84 грн, штрафних санкцій в сумі 88181,18 грн, а всього 205834,02 грн, підлягають задоволенню, так само як і позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за договором позики від 25.06.2014 в сумі 80000,00 грн, розрахованого позивачкою інфляційного збільшення в сумі 37652,84 грн, штрафних санкцій в сумі 88181,18 грн, а всього 205834,02 грн. Всього з відповідача на користь позивача слід стягнути 411668,04 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені та документально підтверджені нею судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 3533,35 грн та заяви про забезпечення позову в сумі 484,48 грн. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved