Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Головне управління Національної поліції в Харківській області звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило відшкодувати шкоду у порядку регресу шляхом стягнення з відповідачки на користь державного бюджету України грошові кошти у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень, що були сплачені Державою в особі Державної казначейської служби України на виконання рішення суду № 638/3938/21 від 09.12.2021 щодо відшкодування [PERSON] шкоди, яка була заподіяна внаслідок неправомірних дій [PERSON] , як посадової особи, що виразились у складанні адміністративного протоколу серії ВАБ № 294423 від 30.12.2024. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що до ГУНП в Харківській області надійшов лист Державної казначейської служби країни від 10.10.2024 №5-06-06/22869 «Щодо вжиття заходів». Державна казначейська служба України надала перелік рішень судів, за якими протягом третього кварталу 2024 року було здійснено безспірне списання коштів державного бюджету в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних дій та бездіяльності посадових (службових) осіб територіальних органів Національної поліції України. Зокрема, безспірне списання коштів державного бюджету в рахунок відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних дій та бездіяльності посадових (службових) осіб територіальних органів Національної поліції України було здійснено на користь [PERSON] у сумі 3000 гривень. Пояснив, що 25.12.2020 до Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області звернувся [PERSON] , який прохав вжити заходи реагування до його колишньої дружини [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , яка нібито б`є їх спільного сина [PERSON] , 2014 року народження. У ході розгляду матеріалу було опитано [PERSON] , яка пояснила, що 25.12.2020 вона проводила виховну роботу зі своїм сином малолітнім [PERSON] , з приводу того що він у під`їзді розпалив багаття. У поясненні [PERSON] яке долучено до матеріалів ЄО № 50653 від 25.12.2020 зазначено наступне: «Під час бесіди з сином я застосувала до нього фізичну силу у виховних цілях», що може свідчити про те, що [PERSON] вчинила у відношенні малолітнього сина [PERSON] домашнє насильство, відповідальність за що передбачена до частиною 1 статті 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме завдала фізичного болю та вчинила психологічне насильство. Тому 30.12.2020 колишнім інспектором ювенальної превенції відділу превенції Харківського районного управління поліції №3 капітаном поліції Шеремет Ю.Є. відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 294423 від 30.12.2024 передбачене частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. До адміністративного протоколу було долучено лише пояснення [PERSON] , але не встановлені та не опитані можливі свідки правопорушення, не опитаний малолітній син [PERSON] , його батько [PERSON] , не зібрані інші матеріали, які б могли бути доказами вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення. 15.02.2021 постановою судді Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/1113/21 провадження відносно [PERSON] , [INFO] , у вчинені нею адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. У мотивувальній частині постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.02.2021 у справі № 638/1113/21 зазначено, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі дані, що [PERSON] не виконувала належним чином свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, вказаний факт вона категорично заперечує, крім того, незрозуміло на підставі чого орган, що складав відповідний протокол, зробив такий висновок, не надавши жодного доказу на підтвердження правопорушення, наведеного у протоколі. Отже, колишнім інспектором ювенальної превенції відділу превенції Харківського районного управління поліції №3 капітаном поліції Шеремет Ю.Є. неправомірно був складений відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 294423 від 30.12.2024. На підставі викладеного 22.03.2021 [PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями службових осіб органу державної влади. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2021 по справі № 638/3938/21 позовні вимоги [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями службових осіб органу державної влади - задоволено частково. Стягнуто з Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 (три тисячі) гривень. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням суду ГУНП в Харківській області подало апеляційну скаргу. Постановою Полтавського апеляційного суду від 05.10.2022 року апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області залишено без задоволення. Судовим рішенням у справі № 638/3938/21, яке набрало законної сили, встановлено, що [PERSON] завдано моральної шкоди, яка полягає у погіршенні здоров`я, душевних стражданнях, приниженні честі та гідності, ділової репутації, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Позивачу завдано моральної шкоди, яка полягає у погіршенні здоров`я, душевних стражданнях, приниженні честі та гідності, ділової репутації, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Моральних страждань [PERSON] було завдано саме внаслідок протиправного складання інспектором ювенальної превенції відділу превенції Харківського районного управління поліції №3 капітаном поліції Шеремет Ю.Є. протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 294423 від 30.12.2024 передбачене частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На виконання вимог листа Державної казначейської служби в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області було проведено службове розслідування (копія наказу про призначення додається, додаток №3, оригінал знаходиться в ГУНП в Харківській області). За результатами службового розслідування було встановлено вину колишнього інспектора ювенальної превенції відділу превенції Харківського районного управління поліції №3 капітана поліції [PERSON] та аирішено, що вона заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності, однак, враховуючи, що останню наказом ГУНП в Харківській області від 22.02.2022 №112 о/с було звільнено зі служби в поліції вирішили обмежитись цим (копія висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни поліцейським [PERSON] від 14.11.2024 додається, додаток №12, оригінал знаходиться в ГУНП в Харківській області). Згідно з листа Державної казначейської служби України від 07.11.2024 № 5-06-06/25447 вбачається, що безспірне списання коштів з державного бюджету за рішенням суду, у справі № 638/3938/21 за позовом [PERSON] було здійснено 29.08.2024 року ( копія листа додається, додаток 14, оригінал знаходиться в ГУНП в Харківській області). Відшкодуванням моральної шкоди [PERSON] внаслідок неправомірного складання відносно неї [PERSON] протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 294423 від 30.12.2024 призвело до завдання матеріальних втрат державному бюджету України, який складає матеріальну основу реалізації державою своїх гуманітарних, економічних та політичних функцій, спрямованих на забезпечення кожній людині належних умов життя. Тому моральна шкода є матеріальним збитком завданим державному бюджету та підлягає стягненню в порядку регресу, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.10.2021 у справі №760/15085/18. Судовими рішеннями у справі № 638/3938/21 та висновком службового розслідування від 14.11.2024 встановлена вина колишнього інспектора ювенальної превенції відділу превенції Харківського районного управління поліції №3 капітана поліції Шеремет Ю.Є. у незаконному притягненні до адміністративної відповідальності [PERSON] . У зв`язку з тим, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] державі завдано матеріальної шкоди у розмірі 3000 гривень, які позивач вважає зобов`язана відшкодувати винна особа [PERSON] , у порядку регресу. Вказані обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 17.06.2025 від представника відповідача адвоката Фадєєва О.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якій він просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що у рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2021 у справі №638/3938/21 не надавалася оцінка діям [PERSON] , саме як посадової особи Національної поліції України, та відповідно не була встановлена її вина при складанні протоколу серії ВАБ №297423 від 30.12.2020, лише констатовано, що 15.02.2021 постановою Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/1113/21 провадження відносно [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП закрито у зв`язку із відсутністю у її діях складу адміністративного правопорушення. Постанова Дзержинського районного суду м. Харкова у справі №638/1113/21 від 15.02.2021 винесена у відношенні [PERSON] та відповідно не має жодного відношення до відповідача. При цьому під час розгляду справи № 638/1113/21 у Дзержинському районному суді м. Харкова, суд дійшов висновку про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів, які б свідчили, що в діях [PERSON] є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП. Посада відповідача на момент складання протоколу про адміністративне правопорушення інспектор СЮП Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області не передбачала самостійного встановлення достатності обсягу доказів вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, які необхідно було направити для розгляду до Дзержинського районного суду м. Харкова. Склавши відносно [PERSON] протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №297423 від 30.12.2020, Відповідач у встановленому порядку повідомила про даний факт свого керівника Начальника СЮП Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області, старшого лейтенанта поліції Богадана Папаліна, що підтверджуються довідкою про результати розгляду ЄО №50653 від 25.12.2020, яка міститься в матеріалах даної справи з його особистим підписом та відповідно Відповідач, яка була йому підпорядкована, діяла під його особистим контролем. При цьому жодних зауважень щодо обсягу зібраних доказів щодо [PERSON] з боку Начальника СЮП Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області, старшого лейтенанта поліції Богадана Папаліна не виникало та відповідно він вважав їх достатніми для направлення їх до суду для розгляду по суті. Більш того, факт достатності доказів щодо [PERSON] для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч 1. ст. 184 КУПАП було підтверджено начальником Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області, полковником поліції Едуардом Коваленко, про що свідчить його особистий підпис з позначкою «Затверджую», який міститься у довідці про результати розгляду ЄО №50653 від 25.12.2020. Крім цього в матеріалах даної справи міститься рапорт інспектора СЮП Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області, капітана поліції Шеремет Ю.Є. на ім`я начальника Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області, полковника поліції Едуарда Коваленко, в якому Відповідач доповідає про обставини виконання матеріалу ЄО №50653 від 25.12.2020 та просить надати вказівки по суті рапорту. Жодних зауважень з боку керівників Відповідача щодо обсягу зібраних доказів вчинення [PERSON] для притягнення її до адміністративної відповідальності за ч 1. ст. 184 КУпАП на адресу Відповідача не надходило та відповідно саме зазначені посадові особи - начальник СЮП Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області, старший лейтенант поліції Богадан Папалін та начальник Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області, полковника поліції Едуард Коваленко визначили, що таких доказів достатньо для направлення до суду для розгляду. Висновок службового розслідування складений без участі Відповідача, в односторонньому порядку та без її виклику для надання відповідних пояснень, з урахуванням того факту, що службове розслідування було проведено у відношенні Відповідача, яка не є працівником поліції з 22.02.2022, не надано жодної правої оцінки діям її керівництва, яке визначило достатнім обсяг доказів вчинення [PERSON] за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Вказав, що складання Відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення та подальше закриття провадження у адміністративній справі за відсутності достатніх та допустимих доказів вини особи, стосовно якої складено протокол не підтверджує наявність в діях Відповідача винних дій та як наслідок цього стягнення лише з неї заявленої суми шкоди. Оформлення патрульним поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху здійснюється ним на виконання покладених на нього функцій та завдань, а дії зі складання протоколу про адміністративне правопорушення не породжують правових наслідків для особи, щодо якої складено такий протокол, крім тих, що пов`язані з розглядом такого протоколу судом. Також звернув увагу, що у даній конкретній справі Відповідач не була єдиною особою, яка збирала та вважала достатніми докази вчинення [PERSON] за ч 1. ст. 184 КУпАП, а тому покладення лише на неї обов`язку відшкодувати шкоду є безпідставним без визначення позивачем у даній справі інших відповідачів - начальника СЮП Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області, старшого лейтенанта поліції Богадана Папаліна та начальника Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області, полковника поліції Едуард Коваленко. Вважає, що відповідач [PERSON] є неналежним відповідачем у справі, у зв`язкуз чим просив відмовити у задоволенні позову ГУНП в Харківській області. У відповідь на відзив 23.06.2025 представник позивача вказала, що доводи Відповідача є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсності. Пояснила, що Дзержинський районний суд м. Харкова від 09.12.2021 розглянув справу №638/3938/21 за позовом [PERSON] о ГУНП в Харківській області, Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними діями службових осіб органу державної влади. В обґрунтування позову [PERSON] зазначала, що 30.12.2020 співробітником Шевченківського ВП Головного управління Національної поліції в Харківській області інспектором СЮП капітаном поліції Шеремет Ю.Є. у присутності дільничного офіцера поліції сектору превенції ВП лейтенанта поліції Смирнова А.С. було складено протокол про адміністративне правопорушення серія ВАБ №297423 щодо нібито вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15.02.2021 у справі №638/1113/21 встановлено, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі дані, що [PERSON] не виконувала належним чином свої батьківські обов`язки по відношення до дитини, вказаний факт вона категорично заперечує, крім того, незрозуміло на підставі чого орган, що складав відповідний протокол, зробив такий висновок, не надавши жодного доказу на підтвердження правопорушення, наведеного у протоколі. Таким чином, у співробітників Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області були відсутні будь-які докази як події адміністративного порушення, так і вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, зазначений протокол складено незаконно. З цього протоколу вбачається, що його склала інспектор ювенальної превенції відділу превенції Харківського районного управління поліції №3 капітан поліції Шеремет Ю.Є. яка не додала до протоколу жодного доказу на підтвердження вчиненого [PERSON] правопорушення. У рішенні Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.12.2021 у справі №638/3938/21 суд прямо зазначив, що діями органу, який склав протокол, [PERSON] було завдано моральної шкоди, що виразилась у погіршенні стану здоров`я, душевних стражданнях, приниженні честі, гідності та ділової репутації. Суд обґрунтовано вказав, що закриття адміністративного провадження через відсутність складу правопорушення свідчить про незаконне притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, що саме по собі є підставою для компенсації моральної шкоди. У зв`язку із цим, відповідальність за зазначене незаконне притягнення до адміністративної відповідальності без наявності складу правопорушення несе інспектор ювенальної превенції [PERSON] , яка склала протокол, не маючи для цього жодних належних доказів. Саме внаслідок необґрунтованих та формально складених дій [PERSON] , і виникли ті наслідки, які суд визнав такими, що завдали позивачці моральної шкоди. Щодо доводів Відповідача про те, що її посада інспектора СЮП Шевченківського ВП ГУНП у Харківській області не передбачала самостійного встановлення достатності обсягу доказів для направлення протоколу до суду зазначив, що інспектор, який особисто оформлює протокол, несе пряму відповідальність за повноту, обґрунтованість і законність дій, пов`язаних із притягненням особи до адміністративної відповідальності. Посилання на те, що Відповідач нібито не діяла самостійно або не мала повноважень щодо оцінки достатності доказів, є не лише юридично некоректним, а й суперечить її статусу суб`єкта владних повноважень, уповноваженого складати адміністративні протоколи. У протоколі від 30.12.2020 саме [PERSON] зазначена як уповноважена особа, яка здійснила оформлення документа, отже, відповідальність за зміст та законність цього процесу покладається безпосередньо на неї. Заначив, що судом вже було встановлено, що при складанні протоколу не було додано жодного належного доказу, а факт правопорушення залишився непідтвердженим. Ці дії є не проявом колективної відповідальності, а індивідуальним порушенням, вчиненим конкретною посадовою особою інспектором [PERSON] . Вважає, що твердження Відповідача є спробою уникнення персональної відповідальності та не ґрунтується на правових нормах чи фактичних обставинах справи. Щодо необхідності притягнення інших посадових осіб як співвідповідачів у справі, вбачає спробу перекласти власну відповідальність за незаконне притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності на інших службових осіб, зокрема начальника СЮП та начальника Шевченківського ВП ГУНП у Харківській області. Однак така позиція є необґрунтованою та суперечить фактичним обставинам справи. Вказує, що з матеріалів справи випливає, що саме Відповідач інспектор ювенальної превенції капітан поліції Шеремет Ю.Є. самостійно склала протокол про адміністративне правопорушення, і саме вона зазначена у ньому як посадова особа, що вчинила відповідні процесуальні дії. Отже, вина у зазначеному порушенні прямо пов`язана з діями Відповідача, а не з невизначеним колективом інших працівників поліції. Складання протоколу про адміністративне правопорушення є не просто технічною дією, а реалізацією процесуального рішення, яке ухвалює безпосередньо посадова особа інспектор, що здійснює документування правопорушення. Саме інспектор Шеремет Ю.Є. у даному випадку прийняла рішення про складення протоколу, оцінивши наявні матеріали як достатні для ініціювання адміністративного провадження. Тому вбачається, що інспектор діяла на підставі власної оцінки зібраних доказів, які, як встановив суд, були необґрунтованими, оскільки такі докази були відсутні. Тому саме на Відповідача покладається відповідальність за протиправне притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, що потягло за собою завдання моральної шкоди. Відтак, посилання Відповідача на те, що вона діяла не самостійно або не мала повноважень оцінювати достатність доказів, є спробою уникнення особистої відповідальності, яка не відповідає положенням чинного законодавства та змісту судового рішення у справі. Просила задовольнити позовні вимоги ГУНП в Харківській області до [PERSON] у повному обсязі. Представник відповідача заперечував на відповідь на відзив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказав, що позивачем не надано жодного доказу, що саме діями [PERSON] та саме при складанні протоколу про адміністративне правопорушення та ще й з перевищенням службових повноважень, [PERSON] завдано шкоди, а усі твердження позивача про нібито «очевидність» протиправних дій відповідача, є нічим іншим ніж припущенням та не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Матеріали справи свідчать, що 30 грудня 2020 року інспектор ювенальної превенції відділу превенції Харківського районного управління поліції № 3 капітаном поліції Шеремет Ю.Є. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 294423 відносно [PERSON] про вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУ про АП. Постановою судді Дзержинського районного суду міста Харкова від 15.02.2021 року адміністративне провадження відносно [PERSON] у вчиненні нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУ про АП закрито у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 18). Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 09.12.2021 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: стягнуто з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 (три) тисячі гривень (а.с. 16,17). 29.08.2024 року рішення суду виконано (а.с. 28), про що Державна казначейська служба України 11.10.2024 року за вхідним номером 9685 повідомила ГУНП у Харківській області. Казначейством здійснюється безспірне списання коштів державного бюджету за рішеннями судів про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб, відповідно до підпункту 2 п. 9 Бюджетного кодексу України та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 945. Відповідно до підпункту 9 п. 9 Розділу VI Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, кошти, відшкодовані державою з державного бюджету, вважаються збитками державного бюджету. Підпунктом 10 цього пункту визначено, що посадові та службові особи органів державної влади, дії яких завдали шкоди, що відшкодована з бюджету, несуть цивільну, адміністративну та кримінальну відповідальність згідно з законом. Органи державної влади після виконання рішень суду про стягнення коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного бюджету, проводять службове розслідування щодо причетних посадових, службових осіб цих органів, якщо рішенням суду не встановлено в діях посадових, службових осіб складу злочину. За результатами службового розслідування органи державної влади та органи Казначейства України у місячний строк можуть звернутися до суду з позовною заявою про відшкодування збитків, завданих державному бюджету, з пред`явленням зворотної вимоги (регресу) у розмірі виплаченого відшкодування до посадових, службових осіб цих органів, винних у завданні збитків (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди). Наказом № 2370 від 01.11.2024 ГУНП у Харківській області призначено службове розслідування за даним фактом. Згідно висновків службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни поліцейським ГУНП у Харківській області від 14.11.2024 року за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог п. 1, ч.2 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію», п. 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту капітан поліції [PERSON] заслуговує притягнення до дисциплінарної відповідальності, однак останню наказом ГУНП у Харківській області від 22.02.2022 року № 112о/с було звільнено зі служби в поліції, а тому цим обмежились. [PERSON] пояснення при проведенні службової перевірки не надавала. Відповідно до ч. 4 ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов`язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди). Відповідно до цієї норми права, держава, відшкодувавши шкоду, отримує право зворотної вимоги (регресу) до особи, винної за завдану шкоду. Регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим і виникло нове пов`язане саме з регресною вимогою. Регрес регулюється загальними нормами цивільного права. Тобто у разі регресу виконання первісного зобов`язання має характер правоприпиняючого та одночасно правоутворюючого юридичного факту. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Законодавець передбачає право зворотної вимоги тільки внаслідок незаконно прийнятих рішень. Відповідно до вимог ст.ст. 4 ч. 1; 12 ч. 1, 3; 13 ч. 1; 79; 80; 81 ч. 1 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Достовірними є\~докази,\~на підставі\~яких можна\~встановити дійсні\~обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів, які б свідчили про незаконне складання капітаном поліції Шеремет Ю.Є. протоколу про адміністративне правопорушення позивачем не надано. При складанні адміністративного протоколу [PERSON] діяла в межах своїх повноважень (доказів протилежному не надано); адміністративний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. Факт закриття судом адміністративної справи відносно [PERSON] у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення не може свідчити про незаконне прийняття відповідного рішення про складання протоколу. Посилання позивача на вимоги ст. 130 КЗпП України безпідставне, оскільки на працівників поліції при проходженні ними служби розповсюджується вимоги Закону України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарний статут Національної поліції України. Позивачем не зазначено, які вимоги цих законодавчих актів передбачають відшкодування шкоди у порядку регресу при вказаних вище обставинах. Отже у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на зазначене, та враховуючи, що у задоволенні позову Головному управлінню Національної поліції в Харківській області відмовлено, понесені ним судові витрати у справі, які складаються з судового збору покладаються судом на позивача.

Outcome: dismissed