Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

Начальник управління Подопригора В. звернулася до суду із позовом, у якому просила: 1. Прийняти рішення про відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , батька [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. 2. Стягнути з [PERSON] аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. 3.Стягнути з [PERSON] аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини.4. Зобов`язати [PERSON] пройти лікарсько- консультативну комісію та надати висновок відповідно до «Порядку видачі висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків». В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] та [PERSON] являються батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Управлінню «Служба у справах дітей» Сумської міської ради 20.02.2025 року надійшло телефонне повідомлення від СЮП ВП Сумського РУП ГУНП в Сумській області, що за адресою: [ADDRESS] , вилучено дитину [PERSON] , [INFO] . На момент вилучення батько дитини [PERSON] , [INFO] , перебував у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку з матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . За фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.1 ст. 184 КупАП. Матір з дитиною поміщено до комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» до інфекційно-боксованого відділення, так як при обстеженні в дитини та матері виявлено коросту. Раніше, а саме 10.01.2025року, до Управління надходило повідомлення від управління патрульної поліції в Сумській області про скоєння домашнього насильства [PERSON] відносно дружини [PERSON] , у присутності малолітньої дитини [PERSON] . Екіпажем патрульної поліції було проведено оцінку ризиків, на громадянина [PERSON] складено протоколи за ч.1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та винесено термінові заборонні приписи відносно дружини та дитини. За інформацією Служби у справах дітей виконавчого комітету Дубов`азовської селищної ради від 31.01.2025 року відомо, що мати новонародженої дитини [PERSON] відповідно до рішення Конотопського міськрайонного суду в Сумській області від 25.08.2025 року визнана недієздатною, опікуном призначена її рідна мати [PERSON] . Також [PERSON] призначена опікуном над малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Батько новонародженого [PERSON] , [PERSON] , має інвалідність III групи у наслідок війни. При обстеженні дитини за місцем тимчасового перебування родини Службою у справах дітей виконавчого комітету Дубов 'азовської селищної ради, сімейним лікарем та медсестрою було з`ясовано, що батьки не усвідомлюють відповідальності за новонародженого сина, байдуже відносяться до його догляду. Вищезазначені обставини було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини 20.02.2025 року, де одноголосно членами засідання вирішено негайно відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батьків у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини. Відповідно до розпорядження Сумської міської військової адміністрації Сумського району Сумської області від 24.02.2025 року за № 72-ОД малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , була відібрана від батьків [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини. Після лікування в КНП СОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» дитина буде влаштована до КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини». Представник позивача у судовому засіданні заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити, крім останньої вимоги, так як висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про наявність у батька тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків вже зроблений . Відповідачі позовні вимоги не визнали та суду пояснили, що у них нормальна сім`я, вони люблять свого сина, піклувалися про нього та хочуть це робити і в подальшому. Сварок не було між ними, 20.02.2025 року [PERSON] в ночі просто вийшла на вулицю подихати свіжим повітрям, чоловік її не ображав, домашнього насильства не вчиняв відносно неї та дитини, а [PERSON] також заперечив, що перебував в стані алкогольного сп`яніння, був просто втомлений. Після того як у них вилучили дитину, вони її регулярно провідували. Опікун [PERSON] підтримала позицію доньки, вказуючи, що батьки намагалися по можливості за станом свого здоров`я належним чином дбати про дитину, вони цікавляться її життям, але не знають де зараз в якій родині і з якою метою знаходиться їх син. Коли він був у дитячому будинку, то вони його відвідували, приносили дитині все необхідне, тобто не відмовлялися його утримувати. Просить не стягувати з відповідачів аліментів, так як вони самі у скрутному матеріальному становище, отримують від держави мінімальну допомогу у виді пенсії, за станом свого здоров`я не можуть працювати. Представник адвокат Фомінов Р.М. вважає позов необгрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, так як є передчасно поданим, відсутні достатні докази, з яких можна зробити беззаперечний висновок про те, що батьки за станом свого здоров`я не справлялися та не можуть справитися із вихованням та доглядом дитини, що батьки байдуже відносяться до її догляду та що існує загроза життю та здоров`ю дитини в разі проживання її з батьками. Третя особа КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини», повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, представник у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. (а.с.80) Свідок [PERSON] , який працює старшим інспектором СЮП ВП Сумського РУП ГУНП в Сумській області, у судовому засіданні показав, що у лютому 2025 року у вечірній час о 23 години поступив виклик з підрозділу протидії щодо домашнього насильства про те, що мати малолітньої дитини- [PERSON] перебуває під час комендантської години на залізничному вокзалі у м. Суми, яка пояснила, що між нею і чоловіком стався конфлікт, після чого вона пішла на вулицю , а чоловік залишився вдома із дитиною. У співбесіді із [PERSON] , останній все заперечував, але зізнався, що вживав алкоголь. Тоді свідок склав протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП відносно [PERSON] . Вирішено було викликати карету швидкої допомоги для огляду дитини, за результати якого було госпіталізовано мати разом із дитиною до медичного закладу . Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є подружжям з 12.12.2024 року та являються батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. (а.с.4,9) Родина фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , де і зареєстровані відповідач [PERSON] із дитиною Назаром, що підтверджується Актом обстеження умов проживання Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради, інформацією на Запит Сумської територіальної громади від 26.02.2025 року. (а.с. 11-12) Відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.29) Відповідач [PERSON] має посвідчення як особа з інвалідністю внаслідок війни III групи терміном до 01.07.2045 року (а.с. 7) Також, він є отримувачем пенсії по інвалідності, виданого Пенсійним фондом України. (а.с. 7) Відповідачка [PERSON] також має посвідчення серії [NUMBER] у зв`язку з II групою інвалідності, отримує соціальну допомогу, так як 25.08.2015 року рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області [PERSON] ( [PERSON] ) була визнана недієздатною та її опікуном призначено мати- [PERSON] . (а.с.8,10) Згідно листа УПП в Сумській області від 10.01.2025 року № 379/41/38/03-2024, поввідомлення Управління про скоєння домашнього насильства [PERSON] відносно дружини [PERSON] , у присутності малолітньої дитини [PERSON] . Екіпажем патрульної поліції було проведено оцінку ризиків, на громадянина [PERSON] складено протоколи за ч.1 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та винесено термінові заборонні приписи відносно дружини та дитини. (а.с.17) За результатами обстеження умов проживання та проведення профілактичних заходів спеціалістами Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради 29.01.2025 року з`ясовано, що власником однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , де мешкає родина, є [PERSON] , квартира устаткована необхідними корпусними меблями, побутовою технікою. Дитина забезпечена спальним місцем (ліжечко), одягом, гігієнічними засобами, дитячими сумішами. Документи на дитину оформлено, родина утримується за рахунок пенсії батька. З батьками проведено профілактичну бесіду щодо недопущення в подальшому домашнього насильства, [PERSON] письмово попереджений про відповідальність за протиправні дії та невиконання батьківських обов`язків.(а.с.19-20) За інформацією Служби у справах дітей виконавчого комітету Дубов`язівської селищної ради від 31.01.2025 року відомо, що мати новонародженої дитини [PERSON] відповідно до рішення Конотопського міськрайонного суду в Сумській області від 25.08.2025 року визнана недієздатною, опікуном призначена її рідна мати [PERSON] . Також [PERSON] призначена опікуном над малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . Батько новонародженого [PERSON] , [PERSON] , має інвалідність III групи у наслідок війни. При обстеженні дитини за місцем тимчасового перебування родини Службою у справах дітей виконавчого комітету Дубов`язівської селищної ради, сімейним лікарем та медсестрою було з`ясовано, що батьки не усвідомлюють відповідальності за новонародженого сина, байдуже відносяться до його догляду.(а.с.21) 20.02.2025 року працівниками поліції був складений Акт доставлення дитини до лікарні (а.с.22) В цей же день працівниками комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» було складено повідомлення про дитину, яка поступила у лікарню. (а.с.25) Наказом № 17 від 20.02.2025 року Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради «Про взяття на облік», на облік було взято малолітнього [PERSON] , [INFO] як дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах. (а.с.13) 20.02.2025 року комісією з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Сумської міської рали після розгляду інформації про малолітнього [PERSON] , поданої начальником Управління, одноголосно членами засідання вирішено негайно відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батьків у зв`язку із загрозою життю та здоров`ю дитини, що підтверджується витягом із протоколу № 2. (а.с. 16, 24 ) 24.02.2025 року начальник Сумської міської військової адміністрації Сумського району Сумської області виніс Розпорядження № 72-ОД «Про негайне відібрання малолітнього [PERSON] від батьків», а саме Сумському районному управлінню поліції ГУНП в Сумській області забезпечити охорону правопорядку під час відібрання.Влаштувати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , до КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини».Управлінню «Служба у справах дітей» Сумської міської ради негайно повідомити Окружну прокуратуру міста Суми, протягом 7 робочих днів звернутися до суду із відповідним позовом. (а.с. 15) Управлінню «Служба у справах дітей» Сумської міської ради 27.02.2025 року надійшло Подання від СЮП ВП Сумського РУП ГУНП в Сумській області, що за адресою: м. Суми, вул. Сумської тероборони, буд. 13, кв. 19, вилучено дитину [PERSON] , [INFO] . На момент вилучення батько дитини [PERSON] , [INFO] , перебував у стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку з матір`ю дитини [PERSON] , [INFO] . За фактом було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.1 ст. 184 КупАП. Матір з дитиною поміщено до комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» до інфекційно-боксованого відділення, так як при обстеженні в дитини та матері виявлено коросту. Матір дитини була переведена на лікування до Медичного клінічного центру інфекційних хвороб та дерматології ім. З. Й. Красовицького.(а.с.18) 17.03.2025 року позивачем суду було надано висновок про відібрання дитини у батьків без позбавлення батьківських прав у зв`язку із ухиленням від виконання своїх обов`язків. (а.с. 35) 01.05.2025 року [PERSON] , яка є опікуном [PERSON] , надала Управлінню заяву, в якій зазначила, що на даний час немає можливості займатися вихованням і забрати у свою сім`ю [PERSON] (а.с.71) Згідно витягу із Розпорядження Сумської міської військової адміністрації Сумського району Сумської області № 173-ОД від 15.05.2025 року, [PERSON] , [INFO] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. (а.с.67) 25.06.2025 року КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» надіслав на адресу суду лист-повідомлення за № 369/01, згідно якого малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , перебував у будинку дитини з 02.04.2025 року на повному державному утриманні, який був негайно відібраний у батьків у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю (розпорядження СМВА від 24.02.2025 № 72-ОД).23.05.2025 року хлопчик вибув з закладу, на підставі рішення Виконавчого комітету Роменської міської ради Сумської області № 100 від 21.05.2025 року, на виховання в прийомну сім`ю.За весь час перебування дитини в закладі батьки, [PERSON] та [PERSON] , дитину провідували, цікавились станом здоров`я, режим роботи закладу не порушували, але часто поведінка батьків була неадекватна. Адміністрація КНП «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» в повному обсязі підтримує позовні вимоги позивача. (а.с. 80) Як убачається із копії висновку лікарсько-консультативної комісії КНП COР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» від 18.04.2025 №7/429 про наявність у батька, матері дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов`язків, [PERSON] за рівнем обмеження життєдіяльності має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків. Висновок дійсний до 17.10.2025 року і є датою чергового переогляду ЛКК. (а.с.90) Відповідно ст. 150 СК України встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України. А саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у як найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у як найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства", далі - Закон). Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 11 Закону сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. (ст. 12 Закону). Частиною 8 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так, позовні вимоги про відібрання малолітньої дитини [PERSON] у його батьків ґрунтуються на ухиленні відповідачів від виконання своїх обов`язків з виховання дитини (ст. 170, пункт 2 частини 1 статті 164 СК України), а також вчинення домашнього насильства з боку [PERSON] відносно матері в присутності дитини, а також є посилання на незадовільний психічний стан здоров`я відповідачів, який категорично не дозволяє їм виховувати малолітню, недавно народжену дитину, якій майже виповнилося 7 місяців, так як проживання їх разом становить загрозу життю та здоров`ю дитини. У пункті 16 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відібрання дитини - це, насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, в зв`язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Доцільно з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, а також визначити, чи виправдовуються такі заходи станом фізичного або психічного здоров`я дитини. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України). Оцінка пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18). Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, їх належність, допустимість, достовірність, суд вважає позовні вимоги щодо відібрання дитини без позбавлення батьківських прав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, і таке рішення насамперед ухвалюється в інтересах дитини, яка є грудного віку та потребує підвищеної уваги по її догляду. Щодо вирішення питання про стягнення аліментів у зв`язку із прийняттям позитивного рішення про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, суд прийшов наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 170 Сімейного кодексу України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з неї аліментів на дитину. Тобто, законодавцем прописано пряму імперативну норму права щодо одночасного вирішення питання про стягнення аліментів при задоволенні позову про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. ст. 180, 166 ч. 2, 3 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно з ст.181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Окрім цього, відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, позивачем не розкрито суті ухилення відповідачів [PERSON] та [PERSON] від матеріального утримання дитини, а тому вимоги Служби у справах дітей СМР в цій частині до задоволення не підлягають. Судові витрати у виді судового збору, згідно вимог ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави у розмірі 1211 грн. 20 коп. . На підставі п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164, ч. 2 ст. 166, ч. 1, 2 ст. 170, 182, 183 СК України,

Outcome: partial