Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] , звернулася до Вишгородського районного суду Київської області із даним позовом, в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 11.06.2021 року Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №704. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Однак, через різні погляди на сімейне життя, спільне життя у них не склалось та шлюб існує лише формально. З 22.11.2024 року сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, а тому подальше збереження шлюбу не відповідає ні їх інтересам, ні інтересам малолітнього сина. Водночас, сторонам не потрібен час не примирення, з огляду на наявність непримиримих суперечностей, що унеможливлюють подальше збереження шлюбу. Малолітній [PERSON] проживає з позивачем та відповідно до домовленостей сторін, після розірвання шлюбу також залишається проживати з позивачем. Ухвалою Верховного Суду від 10.02.2025 року визначено підсудність розгляду вказаної цивільної справи - Вишгородському районному суду Київської області. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21.03.2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися, надавши до суду клопотання, відповідно до якого просили провести розгляд справи без їх участі та ухвалити рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток про виклик до суду, що підтверджується наявними в матеріалах справи зворотними поштовими повідомленнями, розміщенням оголошення на сайті суду, а також відповідач повідомлявся шляхом направлення повідомлення на його електронну адресу, вказану позивачем у позовній заяві. Заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Не скористався своїми правами та не надав до суду відзив проти позову і докази по справі, а тому суд, відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи на підставі ст. 223 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 210 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11.06.2021 року, який зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №704, що підтверджується наявним в матеріалах справи оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Сторонами та їх малолітнім сином було отримано дозвіл на проживання на території Федеративної Республіки Німеччина, що підтверджується долученими до позовної заяви копіями дозволів на проживання з перекладом. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведеться, позивач вважає, що подальше перебування в шлюбі є недоцільним та таким, що порушує їхні права. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Шлюб сторони розривають вперше. На підставі викладеного та

Outcome: approved