Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

Адвокат Калинич О.І., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із даним позовом, який обґрунтовує тим, що 04.10.2003 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що з 2018 року шлюбні відносини з відповідачем припинені. Вважає, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сім`ї, не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншим членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Вісім років спільного господарства сторони не ведуть. Позивач переконана, що шлюб зберегти не доцільно, оскільки суперечить її інтересам. Також зазначає, що у березні 2019 року позивач вже зверталася до суду із заявою про розірвання, проте з надією, що відповідач виправився, буде розуміти сутності проблеми які виникають в сім`ї зможуть зберегти шлюбні відносини, 14.06.2019 року суд виніс ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. Однак позитивних результатів це не дало, а тому позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, однак від її представника адвоката Калинич О.І. до суду надійшла заява, в якій просить суд розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач\~\~ [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Відзиву у визначений судом строк відповідач не надіслав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі, 04 жовтня 2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що відділом реєстрації\~актів громадянського\~стану Ужгородського\~міського управління\~юстиції Закарпатської\~області зроблено відповідний актовий запис № 640, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданого 04.10.2023 року. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає, доказів зворотного суду не надано. Приписами ст.110\~СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст.\~112\~СК України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст.24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Як встановлено у судовому засіданні, подружнє життя у сторін не склалося. Про це свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін. Стаття 51\~Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.\~56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Спору щодо поділу спільного майна позивачем не заявлялося. Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи норми СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати. Згідно ч.1, ч.2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved