Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Заліщицького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивачки [PERSON] у позовній заяві просить суд визнати за [PERSON] , як спадкоємицею першої черги за законом, право власності на 2/7 частини квартири [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Заліщицьким РКГБТІ 09.04.2001 року, дійсною вартістю 247990 гривень 81 копійка, після смерті померлих [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог представник позивачки [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла: дочка [PERSON] , оскільки проживала з померлою разом на момент її смерті в одному будинку. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , спащину після смерті якого прийняла дочка [PERSON] , оскільки проживала з померлим разом на момент його смерті в одному будинку. Після смерті батьків позивачки [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на 2/7 частини квартири [ADDRESS] , яка належала померлим батькам по 1/7 частині. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків та оформлення права власності на 2/7 частини квартири, позивачка звернулася із заявою до нотаріальної контори, в якій просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно. Проте, нотаріус постановою №86/01-16 від 06.06.2025 року повідомив про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з ненаданням правовстановлючих документів на вищевказане майно. Через відсутність правовстановлюючих документів на вищевказане майно позивачка не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушена звернутися до суду. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилися, однак від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явився, однак від нього до суду надійшла заява, якою просив розглядати справу за його відсутності та заяву задоволити у повному обсязі. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17.06.2025 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 10.07.2002 року, виданого Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області, [PERSON] народилася [INFO] та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.06.2025 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 19.10.2016 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 24.05.1988 року, про що 24.05.1988 року складено відповідний актовий запис №39. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 15.05.2017 року №597/489/17 [PERSON] є донькою [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 29.05.2012 року, виданого Заліщицьким РВ УМВС України в Тернопільській області, [PERSON] народився [INFO] та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.10.2012 року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.11.2014 року [PERSON] померла [INFO] , про що 24.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції у Тернопільській області складено відповідний актовий запис №91. Як вбачається з довідки Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області від 05.06.2025 року №381 станом на 23.11.2014 року у квартирі [ADDRESS] були зареєстровані: 1. [PERSON] - померла [INFO] ; 2. [PERSON] , [INFO] - чоловік померлої; 3. [PERSON] , [INFO] - дочка померлої; 4. [PERSON] , [INFO] - зять померлої; 5. [PERSON] , [INFO] - внук померлої; 6. [PERSON] , [INFO] - син померлої; 7. [PERSON] , [INFO] - правнук померлої. Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05.12.1980 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 05.12.1980 року, про що 05.12.1980 року складено відповідний актовий запис №87. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 21.12.2015 року [PERSON] помер [INFO] , про що 21.12.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Заліщицького районного управління юстиції у Тернопільській області складено відповідний актовий запис №92. Як вбачається з довідки Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області від 05.06.2025 року №380 станом на 18.12.2015 року у квартирі [ADDRESS] були зареєстровані: 1. [PERSON] - помер [INFO] ; 2. [PERSON] , [INFO] - дочка померлого; 3. [PERSON] , [INFO] - зять померлого; 4. [PERSON] , [INFO] - внук померлого; 5. [PERSON] [INFO] - син померлого; 6. [PERSON] [INFO] - правнук померлого. Відповідно до довідки про вартість нерухомого майна ФОП [PERSON] , вартість житлової нерухомості в [ADDRESS] станом на 06.06.2025 року становить 867967 гривень 81 копійка. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 09.04.2001 року Заліщицьке районне комунальне госпрозрахункове бюре технічної інвентаризації посвідчує, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві приватної власності в рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , свідоцтво видане на підставі розпорядження від 09.04.2001 року №6. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина на належне їм майно: на 2/7 частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до листа №86/01-16 від 06.06.2025 року приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Ткачук Сергієм Олександровичем позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та рекомендовано звернутися до суду, відтак визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, оскільки існують перешкоди для оформлення права власності на спадкове майно у нотаріальному порядку. V. Оцінка суду Згідно зі ст.10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України сдкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Належно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно зі ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Відповідно до ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено пра вових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить з того, що дані правовідносини є спадковими, а позивачка позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому її право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч.2 ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. При цьому, у своїй постанові по справі №570/997/19 від 16.06.2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду звернув увагу, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст.392 ЦПК України право власності на майно може бути визнано судом також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позовні вимоги мають оцінюватися судом, виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві, а не лише тільки з формулювань її прохальної частини, які можуть бути недосконалими. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачем - [PERSON] суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємиці при оформленні її спадкових справ, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачка [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , [PERSON] , відповідач - [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, відтак [PERSON] має право на спадкування майна, яке належало померлим [PERSON] та [PERSON] . VI. Щодо розподілу судових витрат Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах. На підставі наведеного,

Outcome: approved