Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

24 лютого 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позову вказував про те, що 22 листопада 2017 року [PERSON] був прийнятий на посаду заступника директора державного підприємства «Гутянське лісове господарство». 14 червня 2018 року між [PERSON] та Державним агентством лісових ресурсів України було укладено контракт, відповідно до умов якого [PERSON] наймається на посаду директора державного підприємства «Гутянське лісове господарство» на термін з 15 червня 2018 року по 14 червня 2019 року. Вищевказаний строк був продовжений по 14 червня 2023 року. Зауважує, що наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 23-к від 24 січня 2020 року його було звільнено з посади на підставі підпункту б пункту 26 контракту за одноразове грубе порушення керівником законодавства та обов`язків, передбачених контрактом. Посилається на те, що його звільнення було незаконним, оскільки відповідач не пересвідчився у наявності, встановленні усіх фактичних та юридичних підстав для припинення контракту та звільненні позивача із займаної посади. Рішення відповідача ґрунтується лише на доповідній записці та листі Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, що є неналежними доказами, які підтверджували б наявність встановленого факту одноразового грубого порушення обов`язків та/або законодавства керівником підприємства, що потягло за собою настання негативних наслідків для державного підприємства, наявність вини [PERSON] у вказаному порушенні, якщо таке мало місце, наявність такої шкоди для підприємства та наявність причинно наслідкового зв`язку між встановленими порушеннями і настанням таких наслідків. На підставі наведеного позивач просить: визнати незаконним та скасувати наказ Державного агентства лісових ресурсів України № 23-к від 24 січня 2020 року, яким було припинено трудовий договір та звільнено позивача з посади директора державного підприємства «Гутянське лісове господарство» 24 січня 2020 року з підстав передбачених підпунктом б пункту 26 контракту за одноразове грубе порушення керівником законодавства та обов`язків, передбачених контрактом, згідно з пунктом 8 ч. 1 ст. 38 КЗПП України; визнати незаконним та скасувати наказ державного підприємства «Гутянське лісове господарство», яким позивач рахується звільненим з посади директора державного підприємства «Гутянське лісове господарство» 24 січня 2020 року з підстав, передбачених підпунктом б пункту 26 контракту за одноразове грубе порушення керівником законодавства та обов`язків передбачених контрактом, згідно з пунктом 8 ч. 1 ст. 38 КЗПП України та утримано кошти, виплачені при наданні щорічної відпустки за період роботи з 22.11.2018-2019 рік за 2 календарні дні та щорічної основної відпустки за період роботи з 22.11.2019-2020 рік за 2 календарні дні; поновити [PERSON] на посаді директора державного підприємства «Гутянське лісове господарство»; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 25 січня 2020 року по день прийняття рішення. Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва Підпалого В.В. від 26 лютого 2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва Підпалого В.В. від 16 квітня 2020 року у даній справі відкрито провадження для розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 06 травня 2020 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - керівника Державного агентства лісових ресурсів України Заболоцького Андрія Володимировича , тимчасово виконуючого обв`язки керівника Державного підприємства «Гутянське лісове господарство» Заровного Юрія Миколайовича, Богодухівську районну державну адміністрацію Харківської області. 20 травня 2020 року від представника Державного агентства лісових ресурсів України до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив з приводу задоволення позову, вказавши, що на час винесення наказу Державного агентства лісових ресурсів України № 23-к від 24 січня 2020 року про звільнення [PERSON] були встановлені всі фактичні та юридичні підстави для припинення трудового контракту та звільнення останнього із займаної посади. Протокольною ухвалою від 23 жовтня 2023 року замінено відповідача Державне підприємство «Гутянське лісове господарство» на Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України». 08 травня 2025 року на підставі розпорядження керівника апарату від 08 травня 2025 року, у зв`язку з перебуванням судді Підпалого В.В. на довготривалому лікуванні здійснено повторний автоматизований розподіл та визначено суддю для розгляду справи та передано згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді від 12 травня 2025 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 29 травня 2025 року у справі закрито підготовче судове засідання та призначеного справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, який просив задовольнити з викладених в позові підстав. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Представники третіх осіб в судове засідання позовні не з`явились, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань до суду не надходило. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 14 червня 2018 року між [PERSON] та Державним агентством лісових ресурсів України було укладено контракт, відповідно до умов якого [PERSON] наймається на посаду директора державного підприємства «Гутянське лісове господарство» на термін з 15 червня 2018 року по 14 червня 2019 року. Вищевказаний строк був продовжений додатковими угодами по 14 червня 2023 року. Наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 23-к від 24 січня 2020 року його було звільнено з посади на підставі підпункту б пункту 26 контракту за одноразове грубе порушення керівником законодавства та обов`язків передбачених контрактом. Вищевказаний наказ було винесено на підставі наступних документів: контракту від 14 червня 2018 року, листа Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства від 13 січня 2020 року №06.01-19, доповідної записки начальника відділу охорони і захисту лісів Державного агентства лісових ресурсів України Будзінського І.Л. від 16 січня 2020 року, листа Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області від 24 січня 2020 року №01-33/313. З листа Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства від 13 січня 2020 року №06.01-19 вбачається, що управлінням було проведено раптову ревізію ДП «Гутянський лісгосп» та встановлені наступні обставини. При огляді лісових ділянок ДП «Гутянський лісгосп» виявлено 19,324 куб.м. деревини без бірок. На окремих ділянках виявлено порушення, допущені при веденні лісового господарства: відсутня візирна лінія (1 ділянка), при відведенні пропущені окремі дерева, які потребували відведення в рубку за своїм станом (2 ділянки), на освітленні проба закладена не в характерному місці і відсутні лісосічні стовпчики (1 ділянка), лісові культури потребують догляду (3 ділянка). В ході перевірки виявлено 3 випадки незаконних порубів, об`єм незаконних порубів склав 8,4 куб.м., шкода 46,9 тис. грн. На виконання листа Дергачівської місцевої прокуратури від 28.11.2019 №03-17/3669/19, було направлено 2 працівника Управління та 4 працівники інших підпорядкованих підприємств для участі у перевірці ДП «Гутянський лісгосп». В ході виїзду здійснювався огляд кварталу 181, відділ 2 Володимирського лісництва ДП «Гутянський лісгосп». Було виявлено 206 незаконно зрубаних сироростущих дерев дуба звичайного. На вказаній ділянці в 2018 році проводилась вибіркова санітарна рубка. Поруб здійснено орієнтовано в листопаді 2019 року. Вказане порушення працівниками ДП «Гутянський лісгосп» на час перевірки не задокументовано. В результаті проведеного переобліку пнів та відповідних обрахунків, об`єм незаконного порубу склав 660, 94 куб. м., шкода склала 4 млн. 497 тис. грн. в тому числі таксова вартість деревини 361,9 тис. грн. Незважаючи на вимогу правоохоронних органів ДП «Гутянський лісгосп» не було направлено працівників для участі у проведенні огляду місця здійснення незаконного порубу та не надано жодних документів щодо проведення лісогосподарських заходів. На підставі вищевикладеного, Харківське обласне управління лісового та мисливського господарства просило прийняти організаційні заходи до директора ДП «Гутянський лісгосп» [PERSON] за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, що призвело до значних збитків державі та невиконання п. 10 контракту. Відповідно до доповідної записки начальника відділу охорони і захисту лісів Державного агентства лісових ресурсів України Будзінського І.Л. від 16 січня 2020 року було запропоновано Голові Державного агентства лісових ресурсів України запропоновано припинити трудовий договір та звільнити з посади директора ДП «Гутянський лісгосп», яке координується Харківським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, [PERSON] з підстав, передбачених підпунктом б пункту 26 контракту. Листом Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області від 24 серпня 2020 року №01-33/313 погоджено звільнення [PERSON] з посади директора державного підприємства «Гутянське лісове господарства» з підстав, передбачених підпунктом «б» пункту 26 контракту, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Частиною 3 ст. 21 КЗпП України визначено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Згідно із п. 8 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є підстави, визначені контрактом. При цьому, за змістом ч. 2 ст. 23 та ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 23 КЗпП України, тобто щодо строкових трудових договорів укладених у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 65 ГК України управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами. Керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом) відповідно до закону. Як вбачається з п. 10 контракту керівник зобов`язується здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організовує його виробничо-господарську діяльність, забезпечує виконання завдань передбачених законодавством; забезпечити ефективне використання та збереження лісосировинних ресурсів, основних фондів, майна, коштів, інших матеріальних цінностей, що перебувають у повному господарському віданні підприємства, дотримання режиму економії ресурсів, забезпечувати координацію діяльності державної лісової охорони підприємства, здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних рубок та інших порушень лісового та мисливського законодавства, а також запобігання адміністративним правопорушенням у сфері лісового та мисливського господарства. Суд не приймає до уваги доводи позивача про відсутність останнього на робочому місці у зв`язку з перебування у відпустці в період здійснення незаконного порубу, оскільки до обов`язків [PERSON] передбачених контрактом було віднесено забезпечення ефективного використання та збереження лісосировинних ресурсів, основних фондів, майна, коштів, інших матеріальних цінностей, що перебувають у повному господарському віданні підприємства, дотримання режиму економії ресурсів, забезпечення координації діяльності державної лісової охорони підприємства, здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних рубок та інших порушень лісового та мисливського законодавства. Виконання вищевказаних обов`язків мало б забезпечити збереження лісів від незаконних рубок також і в період відпустки позивача, оскільки заходи, спрямовані на збереження лісів від незаконних рубок мають зазделегіть плануватись. Таким чином, суд встановив, що позивач неналежно виконував свої посадові обов`язки, і такі факти останнім жодним чином не спростовано, а отже [PERSON] звільнено із займаної посади відповідно до умов контракту. При цьому не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що його звільнення відбулося в момент перебування останнього у відпустці, оскільки відпустка позивача не була узгоджена з відповідачем, як це було передбачено умовами контракту. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Враховуючи всі подані сторонами в якості доказів документи, які досліджені судом, оцінюючи їх у сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання звільнення позивача з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення з роботи. Оскільки позовні вимоги про поновлення позивача на роботі та стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про визнання звільнення позивача з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення з роботи, то вони також не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed