Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказала, що з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстрований 15 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 34. У них є малолітня дитина [PERSON] , [INFO] . За період спільного проживання між ними часто виникали суперечки та сварки, які призвели до припинення спільного проживання. Тривалий час сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не цікавляться одне одним, їх шлюб існує формально, Позивачка вважає, що у збереженні шлюбу немає сенсу, просить його розірвати, залишити їй прізвище [PERSON] . \~ \~ \~ \~В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 15 липня 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 34, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . За період спільного проживання між ними часто виникали суперечки та сварки, які призвели до припинення спільного проживання. Тривалий час сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не цікавляться одне одним, їх шлюб існує формально. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved