Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , вказавши, що 24.07.2024 року замовила у ФОП [PERSON] товари косметологічного призначення на суму 27981 гривня, того ж дня ФОП [PERSON] надала [PERSON] рахунок на оплату №РО0001771 від 24.07.2024 року на суму 27981 гривня. Позивач через додаток Приват24 намагаючись оплатити замовлення, ввела прізвище продавця і програма автоматично визначила ФОП [PERSON] , після чого позивач, не перевіривши всі реквізити, сплатила кошти. Згодом виявилось, що [PERSON] помилково сплати кошти на рахунок іншої особи, а саме ФОП [PERSON] . [PERSON] звернулась до АТ «КБ «ПриватБанк» з вимогою скасувати операцію як помилкову, однак банк відмовив позивачеві, оскільки грошові кошти вже були направлені одержувачу, проте банк направив [PERSON] лист з проханням повернути грошові кошти. Позивач також зверталась до ФОП [PERSON] за номером телефону, наявним в ЄДРЮО, однак це не призвело до бажаного результату. Оскільки грошові кошти були помилково перераховані на рахунок [PERSON] , а остання добровільно кошти не повернула, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] безпідставно набуті грошові кошти в сумі 27981 гривня та судовий збір. Ухвалою суду від 05.11.2024 року позовну заяву залишено без руху. 18.11.2024 року представником позивача усунуті недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 19.12.2024 року відкрите провадження по справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у наданий судом строк та станом на 01.08.2025 року своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались. При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне. ФОП [PERSON] надала [PERSON] рахунок на оплату №РО0001771 від 24.07.2024 року з наступними реквізитами постачальник ФОП [PERSON] , п/р [NUMBER] , Банк АТ «Універсал банк», МФО 322001, код ЄДРПОУ 3699000146, не платник ПДВ; покупець [PERSON] ; договір основний. Код 47.91, товар в асортименті згідно заявки у кількості 1 шт на суму 2791 гривня. Згідно з витягом №2426573400222 з реєстру платників податку ФОП [PERSON] , місцезнаходження: [ADDRESS] з 01.05.2024 року перебуває на спрощеній системі оподаткування, 2 група, ставка 20, перелік видів господарської діяльності: 47.91, 47.99, 63.99, 73.12. 24.07.2024 року о 12.28 годині [PERSON] перерахувала на користь ФОП [PERSON] , код отримувача [NUMBER] , рахунок отримувача [NUMBER] , надавач платіжних послуг отримувача Запорізьку РУ АТ «КБ «ПриватБанк», 27981 гривню з призначенням платежу оплата за косметику, що підтверджується платіжною інструкцією №0.0.3783657241.1. 24.07.2024 року [PERSON] звернулась до АТ «КБ «ПриватБанк» з повідомленням про помилкове перерахування грошових коштів не на той рахунок ФОП та просила надати їй роз`яснення щодо подальших дій. Згідно з відповіддю АТ «КБ «ПриватБанк», якщо платіж вже був відправлений одержувачу, бане не може зі свого боку його повернути платнику. Для повернення коштів рекомендовано звернутись до одержувача коштів із квитанцією. Також з боку банку можливо сформувати лист до одержувача з проханням повернення платежу. Якщо одержувач розглядає запити надіслані банком, без самостійного звернення клієнта, то лист буде банком відправлений одержувачу напряму на юридичну адресу. В іншому випадку лист буде надано заявнику для самостійного звернення до одержувача. Роз`яснено порядок формування запиту та повідомлено про те, що рішення про повернення коштів приймає підприємство-одержувач, банк на нього не впливає. 24.07.2024 року АТ «КБ «ПриватБанк» направило ФОП [PERSON] повідомлення щодо повернення коштів у сумі 27981 гривня на користь [PERSON] у зв`язку з невірно вказаними реквізитами. 25.07.2024 року АТ «КБ «ПриватБанк» повідомило [PERSON] про надходження заявки №147958297 на повернення платежу на суму 27981 гривня від 24.07.2024 року. В повідомлені зазначено про те, що оскільки кошти вже в одержувача, банк надіслав лист до ФОП [PERSON] з проханням повернути платіж. Рішення про повернення коштів ухвалює одержувач. Орієнтовні терміни повернення 3-4тижні. Якщо повернення не буде здійснено в зазначений строк, необхідно звернутися до одержувача. За відомостями з ЄДРЮО ФОП [PERSON] зареєстрована з 10.05.2017 року як фізична особа-підприємець, здійснює свою діяльність за адресою: [ADDRESS] , вид економічної діяльності: 47.91 роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу Інтернет. При вирішенні спору суд виходить з такого. Згідно з ч.1,3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За загальним правилом ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. За ст.\~1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Відповідно до позиції ВП ВС, висловленої у постанові від 26.06.2018 року №910/9072/17, а також у аналогічних справах №910/15363/17, постанова від 02.08.2018 року, №910/22442/16, постанова від 10.08.2018 року, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, положення Глави 83 ЦК України застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм гл. 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів), від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Відсутність правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але надалі відпала. Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 12121214 ЦК України). Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Саме до такого висновку прийшов Верховний Суд в постанові від 20 вересня 2024 року у справі № 628/1203/19 (провадження № 61-8954св24). Оскільки дослідженими доказами підтверджено факт помилкового перерахування позивачем грошових коштів у сумі 27981 гривня на рахунок ФОП [PERSON] , яка вказану суму коштів отримала без належних на те підстав та не повернула власнику [PERSON] , суд вважає необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved