Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін : позивач Орган опіки і піклування виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернувся до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до відповідачки [PERSON] , третя особа [PERSON] , у якій просив ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивував тим, що виконавчим комітетом Рожнятівської селищної ради 08.04.2025 р. прийнято рішення від №47/2025 «Про негайне відібрання малолітніх дітей від матері та доцільність позбавлення батьківських прав». Цим рішенням у [PERSON] , [INFO] , було відібрано малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 22.03.2025 року до служби у справах дітей Рожнятівської селищної ради надійшло повідомлення від мешканки с-ща Рожнятів, [PERSON] , про те, що знайомий відповідачки [PERSON] привіз та залишив біля її під?їзду малолітніх дітей [PERSON] - [PERSON] : [PERSON] та [PERSON] . Діти мали неохайний вигляд, неприємний запах. [PERSON] надав письмове пояснення про те, що відповідачка 21.03.2025 року залишила своїх малолітніх дітей на нього, без дитячого харчування, засобів гігієни, аргументуючи, що їй необхідно взяти участь у судовому засіданні у м. Львові. Впродовж цих днів мати не цікавилась дітьми, станом їхнього здоров?я, в телефонному режимі повідомила, що не знає, коли повернеться, оскільки немає чим доїхати. [PERSON] надала комісії розписку про те, що вона впродовж 22-23 березня 2025 року буде піклуватися про дітей та бере на себе відповідальність за життя і здоров?я малолітніх племінників, запевнивши комісію в тому, що мати не вперше залишала дітей в неї і до понеділка 24.03.2025 року повернеться до дітей. 24.03.2025 року [PERSON] була госпіталізована зі своєю дочкою в обласну дитячу лікарню, тому до племінників запросила свою сестру [PERSON] , мешканку [ADDRESS] . Жінка доглядала дітей до п?ятниці [INFO] . 3 пояснень [PERSON] , мати не цікавилась станом здоров?я та безпекою своїх дітей, всі намагання зателефонувати до [PERSON] були марними. Оскільки [PERSON] не мала більше змоги опікуватися малолітніми племінниками, жінка прийняла рішення привезти дітей до приміщення дитячого відділу Рожнятівської лікарні. У медичному закладі було відмовлено в госпіталізації дітей. Існувала пряма загроза життю та здоров?ю дітей, пов?язана із залишенням дітей на вулиці без нагляду дорослих. Комісією на місці було ухвалено рішення тимчасово передати малолітнього [PERSON] в сім?ю патронатного вихователя [PERSON] . Малолітню [PERSON] влаштовано в сім?ю [PERSON] (кандидат в опікуни, піклувальники, прийомні батьки). В даному випадку саме поведінка матері, її байдуже, злочинне ставлення до дітей призвели до того, що діти опинилися в небезпеці. Про ухиляння відповідачки від виконання своїх обов?язків щодо виховання дітей свідчать наступні обставини. З 25.09.2024 року сім?я відповідачки перебувала під контролем служби у справах дітей Рожнятівської селищної ради. Відповідачка на жодній роботі не затримувалася більше, як один день. Почалися скарги на перебування відповідачки в різних сумнівних компаніях, не завжди у тверезому стані, в той час, коли діти залишалися під наглядом родичів. Служба у справах дітей постійно наголошувала матері про необхідність подати документи на призначення державної допомоги та укладення договору з сімейним лікарем, однак відповідачка ігнорувала рекомендації, чим умисно порушила право дитини на державну підтримку та медичну допомогу. Відповідачка умисно ігнорувала свої обов?язки щодо утримання, догляду та виховання дітей, залишаючи їх на сторонніх людей, піддаючи їх потраплянню в умови, що можуть чинити небезпеку їх життю та здоров?ю. Сигналом про неналежну поведінку [PERSON] стали повідомлення співорендаторки житла про часте перебування в квартирі шумної компанії, вживання алкоголю та порушення тиші впродовж ночі. 18.10.2024 року Службою у справах дітей Рожнятівської селищної ради спільно з представниками поліції було здійснено обстеження умов проживання відповідачки. Встановлено, що у приміщенні вкрай брудно, одяг та постільна білизна брудні та розкидані. З того часу відповідачки з дітьми в Рожнятові не було. 24.02.2025 року жінка знову звернулася в Службу у справах дітей Рожнятівської селищної ради та повідомила, що її знову вигнали з винайманої квартири і вона з дітьми немає де проживати. Жінка проігнорувала пропозицію надання тимчасового притулку. Мати дітей не прикладала жодних зусиль для зміни способу життя та факторів, що призвели до складних життєвих обставин. Згідно з інформацією Служби у справах дітей Дунаєвецької міської ради від 11.04.2025 року № 02-12/138, у відповідачки вже відбирали дітей за неналежне виконання нею батьківських обов?язків у вересні 2024 року. Згідно інформації Кам?янець-Подільського управління поліції від 01.04.2025 року № 54656-2025, гр. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності з приводу вчинення домашнього насильства у присутності малолітніх дітей. Діти від народження проживали та виховувалися в неблагополучному середовищі, яке несло загрозу їх життю та здоров?ю. Сім?я відповідачки характеризується низьким рівнем виховного потенціалу, порушенням санітарно-гігієнічних норм проживання, навички догляду за дітьми та навички самообслуговування в матері сформовані на низькому рівні. 15.01.2025 року представник відповідачки [PERSON] - адвокат Бурак Б.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заявлені позовні вимоги заперечив у повному обсязі. В обгрунтування заперечень вказує на те, що у своїй позовній заяві позивач, посилаючись на ст. 164 СК України, стверджує про наявність в поведінці та діях відповідачки ознак ухилення від своїх батьківських обов`язків. Він наголошує на наявності сукупності факторів, які згідно з п. 16 постанови ВСУ №3 від 30.03.2007 року свідчать про те, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, стан здоров`я, не надає коштів на проживання, утримання, лікування тощо. Дані твердження позивача не підтверджені належними, допустимими, достовірними чи достатніми доказами та не відповідають дійсності. 22.03.2025 року до Служби у справах дітей Рожнятівської селищної ради надійшло повідомлення від [PERSON] про те, що [PERSON] привіз і залишив біля її під`їзду дітей відповідачки - [PERSON] та [PERSON] . Була скликана комісія ( Янків О. , Гаєвська О. , Олексин Р. , Дранчук Т. ), яка виїхала за адресою і виявила дітей у квартирі [PERSON] . Працівники ССД зв`язалися з відповідачкою, яка повідомила, що перебуває в м. Моршин та піклується про бабусю. Вона не самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] 24.03.2025 року пояснив, що 21.03.2025 року відповідачка залишила дітей на нього і повинна була повернутися того ж дня, але не повернулася. Діти були передані [PERSON] , де перебували до 28.03.2025 року. 26.03.2025 року відповідачка повернулася та хотіла забрати дітей, але їй повідомили, що вони під опікою. Відтоді діти проживають окремо. За цей час відповідачка бачилася з ними один раз. Їй відомо, що діти розселені в різні сім`ї в одному населеному пункті. Вона бажає жити з дітьми однією сім`єю. На даний час відповідачка помирилась із батьком дітей, який проходить службу в ЗСУ, допомагає матеріально та планує жити з сім`єю у шлюбі. Батько дітей проти позбавлення відповідачки батьківських прав. Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської областіпозивача Гаєвська О.Т. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задоволити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог, посилаючись на аналогічні твердження, викладені раніше у відзиві на позовну заяву. Вона просила відмовити у задоволенні позову, а також зазначила, що змінить своє ставлення до своїх дітей, оскільки бажає надалі піклуватися про них та здійснювати належний догляд. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Родіков І.С. у судовому засіданні також заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Він зазначив, що його довіритель заперечує проти позбавлення відповідачки батьківських прав, оскільки має намір брати участь у вихованні дітей та надавати матеріальну допомогу на їх утримання. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі : ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 17 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків в ухвалі, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. 25.04.2025 року до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від позивача поступила заява на виконання ухвали суду про залишення без руху, в якій вона просить долучити квитанцію про сплату судового збору в сумі 3028 грн. Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої провести в порядку загального позовного провадження. 21.05.2025 року до Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог Органу опіки і піклування виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області в інтересах [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2025 року, підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин : згідно копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16.06.2023 року, серії [NUMBER] від 14.09.2024 року у відповідачки [PERSON] народилися дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.8, 9). Копією договору оренди житлового приміщення від 23.09.2024 року (а.с.27-28), підтверджується, що [PERSON] орендує у [PERSON] квартиру строком на 6 місяців загальною площею 50 м.кв. за адресою: [ADDRESS] , оплата за місяць становить 2000 грн. Відповідно до копії акту №70 обстеження житлово-побутових умов сім`ї від 25.09.2024 року (а.с.10), комісією встановлено, що будинок в якому проживає [PERSON] повністю придатний для проживання матері з малолітніми дітьми. [PERSON] проявляє стурбованість та зацікавленість у тому, щоб діти проживали разом з нею. Копіями актів обстеження житло-побутових умов сім`ї №70 від 18.10.2024 року, №82 від 25.11.2024 року (а.с.11, 12), [PERSON] попереджено про відповідальність за неналежне виконання нею батьківських обов`язків, зобов`язано здійснити медичний огляд дітей. Згідно з коментаря спеціаліста актів проведення оцінки рівня безпеки дитини від 28.03.2025 року відносно [PERSON] та [PERSON] , влаштувати дитину до медичного закладу виявилося неможливим у зв`язку із відсутністю нічного поста в дитячому відділенні (а.с.14-18, 19-22). Як вбачається з розписки від 22.03.2025 року та письмових пояснень від 24.03.2025 року, 28.03.2025 року, 08.04.2025 року, [PERSON] неодноразово залишала своїх малолітніх дітей під нагляд сторонніх людей (а.с.23-26). Рішенням виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради №47/2025 від 08.04.2025 року, вирішено негайно відібрати малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , від матерів [PERSON] , [INFO] , за ухилення від виконання своїх обов`язків по догляду за дітьми, що становить небезпеку для їх життя та здоров`я (а.с.30). Відповідно до довідки-характеристики №132 від 01.04.2025 року, яка складена на [PERSON] , [INFO] , в якій зазначено, що [PERSON] офіційно не одружений, на даний час проходить службу в лавах ЗСУ. Раніше проживав спільно з [PERSON] з якою має одну спільну дитину, виживав спиртні напої, вихованням дитини займався епізотично (а.с.35). Відповідно до довідки-характеристики від 01.04.2025року, яка складена на [PERSON] , [INFO] , в якій зазначено, що вона має двоє неповнолітніх дітей. Певний період проживала разом із співмешканцем [PERSON] з яким мають офіційно одну дитину, також між ними були часті сварки, періодично жили спільно, сварилися, знову мирилися. [PERSON] безвідповідально відносилася до виховання дітей, в домі було брудно, не було приготованої їжі, діти не доглянуті. Старостат постійно звертався до відповідних служб про неналежне виконання батьківських обов`язків (а.с.36). Згідно з листом Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області №55656-2025 від 01.04.2025 року, [PERSON] в період часу з 01.04.2024 року по 01.04.2025 рік до адміністративної відповідальності не притягувалась, інформації стосовно жорстокого поводження з дітьми, зокрема вчинення домашнього насильства відносно дитини, до Кам`янець-Подільського РУП ГУНП в Хмельницькій області не надходило. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: 08.03.2024 року за ч.1. ст.173-2 КУпАП, 22.04.2024 року за ч.2 ст.173-2 КУпАП (а.с.37). ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування : беручи до уваги позицію сторін по справі, проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст.12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст.77 ЦПК України). Частина 1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані серед іншого піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Такий перелік підстав для позбавлення батьківських прав батьків по відношенню до їх дітей є вичерпним. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1-5 ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч.1 ст.152 СК України). Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з п.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Відповідно до ст.166 Сімейного Кодексу України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. У постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 05.06.2024 по справі 722/225/23 зазначено, що при вирішенні такої категорії спорів суди повинні мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особистості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків (див. постанови Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 11 вересня 2020 року у справі № 357/12295/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18, від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18, від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17, від 06 вересня 2023 року у справі № 545/560/21). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Позивачем не доведено, що поведінка відповідачки відносно своїх дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Крім того, суд враховує стан здоров`я відповідачки та її бажання надалі піклуватися про своїх дітей. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача. Враховуючи вищевикладене, надавши правову оцінку доводам та доказам у справі, суд дійшов висновку, що позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав, тобто природних прав, наданих батькам щодо дитей на їх виховання, захист їх інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дітьми, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи позивачем не доведено. На думку суду, позбавлення відповідачки батьківських прав порушуватиме її права та не відповідатиме інтересам самих дитей, оскільки діти залишаться без матері. Відсутність у дитей на цьому етапі життя психологічного зв`язку з матір`ю не виключає можливість налагодження між ними відносин у майбутньому. Встановивши відсутність фактів свідомого нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позову Органу опіки і піклування виконавчого комітету Рожнятівської селищної ради Івано-Франківської області в інтересах [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про позбавлення батьківських прав. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. На підставі ст.ст.150-155, 164-166 СК України та

Outcome: dismissed