Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

У травня 2025 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, пов`язаної з виплатою страхового відшкодування, у якому вказувало, що 13 березня 2024 року близько 12 год. 00 хв. в с. Сиротинка, Березівського району, Одеської області, керуючи транспортним засобом «BMW 520», реєстр. номер [NUMBER] , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «LIFAN 5206» реєстр. номер [NUMBER] , який рухався назустріч, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 13.3 ПДР України. Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 27 березня 2024 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу «BMW 520», реєстр. номер [NUMBER] , не була застрахована, а тому 23 липня 2024 року потерпіла [PERSON] (володілець автомобіля «LIFAN 5206» реєстр. номер [NUMBER] ) звернулась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. 27 листопада 2024 року позивач, після визначення вартості матеріального збитку, сплатив [PERSON] 50\~749,12 грн страхового відшкодування завданої шкоди (а. с. 14). Крім цього, МТСБУ понесло витрати на визначення розміру завданої потерпілому шкоди (оплата аваркома (експерта) по справі № 105556) у розмірі 4 590 грн (а. с. 15). Оскільки відповідач не компенсував позивачу понесені ним витрати в добровільному порядку, МТСБУ на підставі ст. 1191 ЦК України, пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просило стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку регресу 50\~749,12 грн витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, 4 590 грн витрат на оплату послуг, пов`язаних з проведенням експертної оцінки щодо визначення розміру заподіяної шкоди, а також 3 028 грн судового збору. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 19 травня 2025 року справу передано на розгляд за підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області (а. с. 40). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте у позові клопотав про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремій заяві не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали\~справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд дійшов висновку. Встановлено, що 13 березня 2024 року близько 12 год. 00 хв. в с. Сиротинка, Березівського району, Одеської області, керуючи транспортним засобом «BMW 520», реєстр. номер [NUMBER] , при зустрічному роз`їзді не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем «LIFAN 5206» реєстр. номер [NUMBER] , який рухався назустріч, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 13.3 ПДР України. Постановою Миколаївського районного суду Одеської області від 27 березня 2024 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , як особі, яка має право на відшкодування шкоди «LIFAN 5206» реєстр. номер [NUMBER] , було завдано матеріальну шкоду витрати на ремонт пошкодженого транспортного засобу. Зокрема, згідно Звіту про оцінку автомобіля «LIFAN 5206» номерний знак [NUMBER] від 08 червня 2024 року, складеного оцінювачем ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «LIFAN 5206» реєстр. номер [NUMBER] , становить 50\~749,12 грн. Суд встановив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] була володільцем транспортного засобу «LIFAN 5206» реєстр. номер [NUMBER] (а. с. 9). Разом з тим, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, як володільця транспортного засобу, не була застрахована. Відповідно до абз. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV, чинного на час виникнення правовідносин між сторонами (далі Закон), у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п. 41.1-а ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Зокрема, відшкодуванню підлягає шкода, пов`язана з пошкодженням іншого транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст.ст. 28, 29 Закону). 18 липня 2024 року потерпіла [PERSON] звернулась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с . 10). Суд встановив, що позивач виконав свої зобов`язання перед потерпілим, а саме 27 листопада 2024 року за Платіжною інструкцією №943480 сплатив [PERSON] 50\~749,12 грн страхового відшкодування завданої шкоди. Крім цього, МТСБУ понесло витрати на визначення розміру завданої потерпілому шкоди у розмірі 4 590 грн. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно пп. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Враховуючи встановлені обставини, а також вищенаведені положення закону, виходячи з того, що [PERSON] не виконав вимогу позивача щодо відшкодування сплачених останнім витрат, пов`язаних зі сплатою страхового відшкодування в добровільному порядку, а тому суд вважає вимоги МТСБУ обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім витрати на сплату судового збору у розмірі 3 028 грн.

Outcome: approved