Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

У квітні 2025 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] ,\~в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 105200,50 грн. за кредитним договором від 02.09.2019 року, яка складається з наступного: 39659,88 грн. прострочений борг, 65540,62 грн. прострочені проценти, а також судові витрати, що складаються із судового збору у розмірі 3028,00 грн. В обґрунтування наведених вимог зазначив, що 02.09.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено Угоду № С-212-011215-19-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Сторони погодились, що клієнт ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженням Банку та оприлюднений на Інтернет-сторінці Банку. Згідно Договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачеві для користування кредитну картку із відкриттям кредитного рахунку та наданням доступу до кредитного ліміту. Проте, [PERSON] своєчасно не надавав позивачу грошові кошти для погашення заборгованості у зв`язку із чим станом на 03.03.2025 року утворилась заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 105200,50 грн., яка складається з наступного: 39659,88 грн. прострочений борг, 65540,62 грн. прострочені проценти. Тому, позивач змушений звертатися до суду вимогою про погашення відповідачем наявної заборгованості. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16.04.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, в позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи в установленому законом порядку, про причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ст.\~280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:\~1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;\~2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;\~3) відповідач не подав відзив;\~4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.09.2019 року між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] підписано Угоду про відкриття кредитної лінії, обслуговування кредитної картки та страхування № С-212-011215-19-980, яка діє згідно умов Договору комплексного банківського обслуговування, діюча редакція якого розміщена на офіційному сайті Банку, в межах чого надавати йому кредити (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі, в порядку та в строки (терміни), що передбачені цим Договором та діючими тарифами банку. Нанесенням власноручного підпису під цією Угодою відповідач погодився з тим, що Договір комплексного банківського обслуговування, тарифи та паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цієї Угоди та зобов`язався виконувати їх умови (п. 4 Угоди). Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 грн., доступний клієнту на момент укладення Угоди становить 25500,00 грн. (п. 3.1 Угоди). Відповідно до п. 3.3 Угоди процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48 % річних. Як вбачається з виписки по рахунку [PERSON] в АТ «Ідея Банк», відкритому згідно Угоди від 02.09.2019 року за період з 02.09.2019 року по 03.03.2025 року позивачем виконано зобов`язання за Договором та надано доступ до визначеного кредитного ліміту. Проте, відповідач припинив здійснювати свої зобов`язання за Договором, внаслідок чого у останнього перед позивачем утворилась заборгованість, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості до Договору № С-212-011215-19-980 станом на 03.03.2025 року складає у загальному розмірі 105200,50 грн., яка складається з наступного: 39659,88 грн. прострочений борг, 65540,62 грн. прострочені проценти. З метою досудового врегулювання спору АТ «Ідея Банк» на адресу [PERSON] надіслано вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань та повернення боргу. Разом з тим, вказана вимога позивача залишена відповідачем без відповіді, а утворена заборгованість за кредитним договором № С-212-011215-19-980 не погашена. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.п. 5, 30, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації. Банк самостійно визначає систему організації операційної діяльності залежно від його структури, обсягів та видів банківських операцій, кількості працюючих, розвитку інформаційних технологій. Банк самостійно розробляє технології здійснення банківських операцій. Оброблення інформації про операції та її зберігання мають виконуватися на серверах та/або іншій комп`ютерній техніці, які/яка повинні/а фізично розташовуватися на території України, за винятком збереження резервних копій, захищених із використанням відповідних засобів технічного та/або криптографічного захисту, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Представником позивача на підтвердження існування у відповідача заборгованості\~за кредитним договором № С-212-011215-19-980 від 02.09.2019 року було надано виписку по рахунку - фізичної особи за розрахунковий період - з 02.09.2019 року по 18.12.2024 року. У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Як вбачається з наданої позивачем виписки з карткового рахунку відповідача, він активно користувався картковим рахунком, здійснювала з нього платежі, отримувала різноманітні послуги, здійснював платежі у закладах торгівлі та харчування, переказувала грошові кошти іншим особам, знімала готівку. Рух коштів по картці відповідача свідчить про те, що він була обізнаним про списання відсотків, оскільки зазначені відомості є у його вільному доступі. Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також розмір заборгованості за кредитом. [PERSON] розмір наявної у нього заборгованості жодним чином не спростовував, та не надав суду свої контррозрахунки. Окрім того, здійснював часткове погашення заборгованості, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. З урахуванням вище викладеного, оскільки позивач дійсно надав відповідачеві кошти за кредитним договором, і утворена заборгованість не була своєчасно погашена відповідачем, суд вважає, що заборгованість за кредитним договором № С-212-011215-19-980 від 02.09.2019 року в загальному розмірі 105200,50 грн., яка складається з 39659,88 грн. прострочений борг, 65540,62 грн. прострочені проценти, слід стягнути з відповідача на користь позивача. Окрім того, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved