Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

У квітні 2025 року ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що 30.11.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 7640889, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. 25.09.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.Груп» укладено договір факторингу № 25092024, згідно якого до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.Груп» перейшло право вимоги до [PERSON] за договором № 7640889. Оскільки після відступлення ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.Груп» права вимоги до [PERSON] останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.Груп» просить суд стягнути на його користь з [PERSON] 40 809 грн. 65 коп. заборгованості за договором. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження). Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 30.11.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит, № 7640889, згідно якого товариство надало [PERSON] кредит у розмірі 23 000 грн. 00 коп. строком на 104 дні, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити комісію за його надання та проценти за його користування (а.с. 10-21). Пунктами 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 договору про споживчий кредит №7640889 передбачена комісія за надання кредиту 1 610 грн. 00 коп., яка нараховується одноразово в момент видачі кредиту, денна процентна ставка від залишку у пільговий період становить 0,95 %, а денна процентна ставка по кредиту протягом поточного періоду становить 3,50 % від фактичного залишку кредиту. Відповідно до п. 2.3 договору передбачена неодноразова пролонгація строку кредитування шляхом сплати комісії за управління та обслуговування кредиту, в наслідок чого умови кредитного договору, що стосуються строку кредитування, зокрема тривалість пільгового періоду, дата завершення пільгового періоду, дата остаточного погашення, строк кредитування змінюються пропорційно строку пролонгації. Згідно з п. 4.2 договору про у разі прострочення зобов`язань зі сплати заборгованості, після закінчення строку кредитування з урахуванням пролонгацій, кредитор має право нарахувати проценти за порушення грошового зобов`язання на рівні ставки передбаченої п. 1.5.3 договору. Відповідно до договору факторингу № 25092024 від 25.09.2024 ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.Груп» право вимоги до [PERSON] згідно договору кредиту № 7640889, що підтверджується витягом з акту приймання-передачі прав № 1 від 25.09.2024 (а.с. 41). Як вбачається із відомості про нарахування та погашення за кредитним договором № 7640889 від 30.11.2023 [PERSON] має заборгованість у розмірі 40 809 грн. 65 коп., з яких 7 664 грн. 00 коп. - заборгованість за кредитом, 31 3535 грн. 65 коп. - заборгованість за нарахованими процентами, 1 610 грн. 00 коп. заборгованість за комісією за надання кредиту (а.с. 24). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник в разі прострочення виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем). Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом з тим, суд не може погодитися з розрахунком заборгованості за процентами, з огляду на наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023 доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» п. 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 прикінцевих та перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%. Частиною 2 розділу 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що договір № 7640889 про надання споживчого кредиту укладено 30.11.2023 строком на 104 дні, тобто до набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» проте був неодноразово пролонгований, тому до договору слід застосувати положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням перехідних та прикінцевих положень, починаючи з 13.03.2024. Як вбачається з відомості про нарахування та погашення за кредитним договором у період з 22.04.2024 по 09.05.2024 нараховувались проценти за ставкою 2,3%. (а.с. 38-40). Таким чином, суд дійшов висновку, що умови нарахування процентів за користування кредитними коштами за ставкою 2,3% у період з 22.04.2024 по 09.05.2024, суперечать діючому законодавству, тому згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними та підлягають перерахунку. Суд розраховує заборгованість по процентам за укладеним між сторонами договором у період 22.04.2024 по 09.05.2024 виходячи з встановленої п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1,5% Оскільки у період з 22.04.2024 по 09.05.2024 пройшло 18 днів та у вказаний період проценти мали бути нараховані за ставкою 1,5% від суми заборгованості, що становить 143 грн. 72 коп. на день (9581 х 1,5%), то за цей час сума нарахованих процентів становить 2 586 грн. 96 коп. (18 х 143,72). З урахуванням того, що до 21.04.2024 та з 10.05.2024 і до кінця строку користування кредитом проценти нараховувались у відповідності до норм чинного законодавства та станом на 11.07.2024 включно становили 27 539 грн. 17 коп., а за період з 22.04.2024 по 09.05.2024 підлягає стягненню 2 586 грн. 96 коп., то за весь строк користування кредитом розмір заборгованості за процентами складає 30 176 грн. 13 коп. (27539,17 + 2586,96). За таких обставин позов ТОВ «ЕЛ.ЕН.Груп» підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача 39 450 грн. 13 коп. (7664 + 1610 + 30176,13). Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. З урахуванням указаних положень закону, обсягом наданих адвокатом послуг, часом витраченим на їх надання, документально підтвердженим розміром цих витрат, результатом розглядом справи, інших обставин, установлених ст. 137 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2341 грн. 70 коп. сплаченого судового збору, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial