Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

І.\~Виклад позиції\~позивача та заперечень відповідача. 1. 20.01.2025 року Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«ЕЙС»(далі позивач та/або ТОВ «ФК «ЕЙС») в особі представника, звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач та/або позичальник) з вимогами про стягнення суми заборгованості у розмірі 26550,00 гривень за Кредитним договором № 00-10732058, та понесені позивачем судові витрати, що складаються зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. 2. Свої вимоги мотивує тим, що 28.12.2023 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» (первісний кредитор) та відповідачем було укладено Договір кредитної лінії № 00-10732058, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 5000,00 гривень. За надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 250,00 гривень. Всупереч умов Договору № 00-10732058 від 28.12.2023 року відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 26550,00 гривень, яка складається з: 5250,00 гривень заборгованість по кредиту; 21300,00 гривень заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредиту. 22.01.2024 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «Макс Кредит» (Фактор) уклали Договір факторингу № 22-01/2024, згідно з умовами якого ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 00-10732058 від 28.12.2023 року. Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 року від ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 9150,00 гривень. 16.08.2024 року ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ЕЙС» (Новий кредитор) уклали Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 00-10732058 від 28.12.2023 року. Відповідно до Реєстру боржників за Договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 26550,00 гривень. У зв`язку з вищевикладеним у позивача виникло право на звернення до суду з відповідним позовом. 3. Відповідач відзив на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви, зокрема, просив справу розглянути за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. (зворотній а.с. 6) 5. Представником позивача до матеріалів позовної заяви було долучено клопотання про витребування доказів. (а.с. 10-11) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 6. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.01.2025 року цивільна справа № 496/414/24 була передана до провадження на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 13) 7. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 8. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04.02.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 16-17) 9. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 04.02.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. (а.с. 18-19) 10. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України, строки не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 11. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 Цивільно-процесуального кодексу України шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке вручене 22.02.2025 року (а.с. 24) та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Біляївського районного суду Одеської області в мережі Інтернет (а.с. 29), в судове засідання не з`явився, про поважність причин своєї неявки суд не повідомив, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 12. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 13. Верховний Суд у своїй Постанові від 29.04.2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 14. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 15. 28.12.2023 року [PERSON] звернувся до ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» з метою отримання фінансових послуг, в зв`язку з чим був укладений Договір кредитної лінії № 00-10732058, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 5000,00 гривень, строком на 240 календарних днів, з кінцевою датою повернення кредиту 24.08.2024 року. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процента ставка складає 3,00%. Знижена процентна ставка становить 1,5%. За надання Кредиту, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю одноразову комісію у розмірі 5,00% від суми Кредиту, що складає: 250,00 гривень. (а.с. ЕС) 16. На виконання переддоговірних обов`язків ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» перед відповідачем, до матеріалів справи долучено копію Паспорта споживчого кредиту. (ЕС) 17. Відповідно до довідки про ідентифікацію [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір 00-10732058 від 28.12.2023 ідентифікований ТОВ «Качай Гроші». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 72940; час відправки ідентифікатора позичальнику 28.12.2023 10:58:56; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - +380985347600. (ЕС) 18. З копії інформаційної довідки № 204/09, виданої 09.09.2024 року ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» з додатком, вбачається, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» було проведено успішні транзакції: № транзакції 40375-40412-70873, дата та час проведення транзакці: 2023-12-28 11:00:41; сума транзакції 5000,00 гривень; банк-емітент: FIRST UKRAINIAN INTERNATIONAL BANK; маска картки клієнта - [NUMBER] . (ЕС) 19. Відповідно до детального розрахунку заборгованості, зробленого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ», заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 00-10732058 від 28.12.2023 року, станом на 22.01.2024 року складає 9150,00 гривень, в тому числі: 5000,00 гривень тіло кредиту, 250,00 гривень нарахування комісії, 3900,00 гривень - сума заборгованості за нарахованими процентами. (ЕС) 20. 22.01.2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (Фактор) та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» (Клієнт) укладено Договір факторингу № 22-01/2024, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. (ЕС) 21. 22.01.2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» складений Акт приймання-передачі до Договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 року. (ЕС) 22. Згідно копії Реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між боржниками та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» до Договору факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 року, від 22.01.2024 року, до ТОВ «МАКС КРЕДИТ» перейшло право вимоги до відповідача. (ЕС) 23. Відповідно до довідки про ідентифікацію [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір 00-10732058 від 28.12.2023 ідентифікований ТОВ «МАКС КРЕДИТ». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): одноразовий ідентифікатор 72940; час відправки ідентифікатора позичальнику 28.12.2023 10:58:56; номер телефону/електронна пошта, на яку було відправлено ідентифікатор - +380985347600. (ЕС) 24. Відповідно до детального розрахунку заборгованості, зробленого ТОВ «МАКС КРЕДИТ», заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 00-10732058 від 28.12.2023 року, станом на 16.08.2024 року складає 26550,00 гривень, в тому числі: 5000,00 гривень тіло кредиту, 250,00 гривень нарахування комісії, 21300,00 гривень - сума заборгованості за нарахованими процентами. (ЕС) 25. 16.08.2024 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» (Фактор) та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» укладено Договір факторингу № 16082024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) клієнту суму фінансування в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. (ЕС) 26. 16.08.2024 року між ТОВ «ФК «ЕЙС» (Фактор) та ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (Клієнт) укладений та підписаний Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року. (ЕС) 27. Згідно Реєстру боржників до Договору факторингу № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором № 00-10732058, розмір заборгованості за яким складає 26550,00 гривень. (ЕС) 28. З Виписки з особового рахунка за Кредитним договором № 00-10732058 за період з 16.08.2024 року по 24.12.2024 року, боржник [PERSON] , вбачається, що заборгованість останнього перед позивачем, станом на 24.12.2024 року (включно) складає 26550,00 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 5250,00 гривень; прострочена заборгованість за процентами 21300,00 гривень. (ЕС) 29. З листа АТ «ПУМБ» від 20.02.2025 року за вих. № КНО-07.8.5/2238БТ, вбачається, що в банку на ім`я [PERSON] була випущена банківська платіжна картка № [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] у гривні. За період з 28.12.2023 року по 02.01.2024 року була виявлена операція по надходженню грошових коштів у сумі 5000,00 гривень через сервіс іншого банку. (а.с. 26) V. Оцінка Суду. 30. В ч. 1 ст.\~14\~ЦК України закріплено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. 31. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 32. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. 33. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 34. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). Цивільно-правове зобов`язання - це правовідношення, в якому одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші та ін.) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З цього визначення випливає, що цивільно-правове зобов`язання це таке правовідношення, в якому управомочна особа діє як кредитор, а зобов`язана особа - як боржник. 35. Відповідно до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним чином боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. 36. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 37. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 38. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 39. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. 40. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 41. Згідно ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. 42. Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 43. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). 44. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. 45. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 46. За змістом ч. 2 ст. 10561 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. 47. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 48. Відповідно до ст.\~514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 49. Відповідно до ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 50. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 51. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 11.09.2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18), договір факторингу є правочином, який характеризується тим, що: а) йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором); б) його предметом може бути лише право грошової вимоги (такої, строк платежу за якою настав, а також майбутньої грошової вимоги); в) метою укладення такого договору є отримання клієнтом фінансування (коштів) за рахунок відступлення права вимоги до боржника; г) за таким договором відступлення права вимоги може відбуватися виключно за плату; д) його ціна визначається розміром винагороди фактора за надання клієнтові відповідної послуги, і цей розмір може встановлюватись у твердій сумі; у формі відсотків від вартості вимоги, що відступається; у вигляді різниці між номінальною вартістю вимоги, зазначеної у договорі, та її ринковою (дійсною) вартістю тощо; е) вимоги до форми такого договору визначені у ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». 52. Обґрунтовуючи право на стягнення заборгованості, позивач надав суду копії Договору кредитної лінії № 00-10732058 від 28.12.2023 року та Договорів факторингу № 22-01/2024 від 22.01.2024 року та № 16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 року з додатками та лист АТ «ПУМБ» про надходження на рахунок відповідача кредитних коштів. 53. З наданих позивачем документів вбачається, що первісний кредитор свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Натомість, в порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув. 54. Враховуючи наведене, Суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсоткам за користування кредитними коштами, є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю. 55. Щодо стягнення заборгованості за комісією суд дійшов наступного висновку. 56. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.\~11\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. 57. Відповідно до п. 5 ст.\~12\~ЗУ «Про\~споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. 58. Розрахунково-касове обслуговування та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту, фактично є безоплатною оскільки прямо встановлена ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про споживче кредитування». 59. Відповідно до правової позиції викладеної Верховним Судом у постанові від 06.11.2023 року у справі № 204/224/21, якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язанні з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». 60. Також, у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2024 року по справі № 727/5461/23 (провадження № 61-17096св23) викладено позицію: «судом установлено, що умовами кредитного договору від 07 серпня 2020 року передбачено сплату позичальником щомісячної комісії за супроводження кредиту, яка складає 2,90 % від суми кредиту. Необхідність внесення плати за обслуговування кредиту, передбачена в Графіку платежів. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості складає 1 380,79 грн щомісяця. При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). На підставі викладеного, суд зробив висновок, що АТ "Таскомбанк" не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Тому позовна вимога про стягнення комісії в розмірі 24854,22 грн є необґрунтованою та задоволенню не підлягає;». 61. Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування». 62. Також, відповідно до Договору кредитної лінії № 00-10732058 від 28.12.2023 року, комісія була встановлена банком за обслуговування кредиту, тобто комісія є платою за послуги, що супроводжує кредит, тому пункти договору, які передбачають її сплату, є нікчемними. Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 19.08.2020 року у справі № 641/11984/15-ц. 63. Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. 64. Окрім того, у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09.12.2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) суд зробив висновок, що: «надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконання прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Згідно з абз. 2 ч. 4 ст.\~11\~ЗУ «Про\~захист прав\~споживачів» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 55 ЗУ «Про\~банки і\~банківську діяльність» (у редакції, чинній момент укладення спірного кредитного договору) відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Частинами 1, 2 ст.\~228\~ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Положення спірного кредитного договору № 500958141 від 28 серпня 2014 року про сплату позичальником на користь банку комісій є нікчемними, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено ч. 3 ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», ч. 4 ст.\~11\~ЗУ «Про\~захист прав\~споживачів» і п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168, які були чинними на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи-споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок. Умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні ЗУ «Про\~захист прав\~споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16.10.2011 року до внесення змін на підставі ЗУ «Про\~споживче кредитування»\~№ 1734-VIII\~від 15.11.2016 року». 65. Окрім того, відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19, суд зауважує, що ВП ВС констатувала, що позовні вимоги про визнання недійсними положень пунктів 1.4 та 6 кредитного договору не підлягають задоволенню саме у зв`язку з обранням неналежного способу захисту порушеного права. Зважаючи на встановлені у справі обставини, а також сформульовані в цій постанові висновки, в порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину Велика Палата ВС зобов`язала ПАТ «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості позивачки з огляду на нікчемність визначених пунктів договору. Це забезпечить захист інтересу позивача у правовій визначеності. 66. Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 67. Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). 68. Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. 69. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 70. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 71. Відповідно положень ст.ст. 77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. 72. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 73. Таким чином, з огляду на викладене вище, виходячи із фактичних обставин справи, умов чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 74. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 75. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. 76. Відповідна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року справа № 826/1216/16, від 12.09.2019 року справа № 9901/350/18. 77. Представник позивача надав копію Договору про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024 року з додатком № 1 (ЕС), копію Додаткової угоди № 10 до Договору про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024 року (ЕС), копію Акту прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги № 2211/Е від 22.11.2024) від 22.11.2024 року (ЕС). 78. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 79. Як вбачається з наданої копії Акту прийому-передачі наданих послуг, послуг з правничої допомоги надано на 7000,00 гривень. Суд позов позивача задовольнив частково на загальну суму 26300,00 гривні. Відповідно на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6934,20 грн (26300,00 грн (задоволені позовні вимоги) х 100% : 26550,00 грн (заявлені позовні вимоги) = 99,06 % (процент задоволених позовних вимог); 7000,00 грн (загальні судові витрати) х 99,06% : 100% = 6934,20 грн). 80. Також, як вбачається з наданої копії платіжної інструкції № 5866 від 17.01.2025 року (зворотній а.с. 8), позивач за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди, сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, а тому, у зв`язку з частковим задоволенням позову відповідачем підлягає відшкодуванню сума судового збору пропорційна до розміру задоволених вимог, а саме 2399,59 гривень (розмір задоволених позовних вимог помножено на розмір сплаченого судового збору та поділено на розмір заявлених позовних вимог: 26300,00 грн. ? 2422,40 грн. ? 26550,00грн.). При цьому суд враховує роз`яснення, надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. № 36 постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Outcome: partial