Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

І. Стислий виклад позицій заявника та представника заінтересованої особи: заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавицею [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини. В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що його батьками були: [PERSON] та [PERSON] . Батько [PERSON] загинув [INFO] , під час пожежі їхнього будинку, який знаходився в [ADDRESS] . З того часу, він забрав матір [PERSON] проживати до себе в [ADDRESS] , де вона [INFO] померла. Після її смерті відкрилась спадщина за заповітом, який остання склала 23.08.2011 на його користь. Звернувшись у 2025 році до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, йому було відмовлено, оскільки ним пропущено встановлений законом строк для прийняття спадщини і не підтверджено факт його постійного проживання із померлою матір`ю на час відкриття спадщини. Встановлення факту постійного проживання разом із померлою матір`ю на час відкриття спадщини має для нього юридичне значення, оскільки надасть змогу реалізувати право на оформлення спадщини після смерті матері у встановленому законом порядку. У судове засідання заявник [PERSON] та його представниця - адвокатка Оленин О.Ф. не з`явились. Остання 28.07.2025 через канцелярію суду подала заяву (а.с. 30), про підтримання даної заяви та про розгляд справи без їх участі. Представник заінтересованої особи - Долинської міської ради - Креховецький І.М. у судове засідання не з`явився, 24.07.2025 на електронну пошту суду надіслав клопотання (а.с. 27), в якому просить розгляд справи проводити без його участі. Зазначив про відсутність заперечень щодо задоволення даної заяви. ІІ. Заяви учасників справи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 26.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за участю учасників справи. Представники учасників прави подали заяву та клопотання про розгляд справи без їх участі, підтримання даної заяви та про відсутність заперечень щодо задоволення заяви. Беручи до уваги те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, суд ухвалює рішення без участі учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносин: відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 14), заявник [PERSON] народився [INFO] . Його батьками були: [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 12) [PERSON] . Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11), батько заявника - [PERSON] помер [INFO] в с. Надіїв Калуського (колишнього Долинського) району Івано - Франківскої області, внаслідок отруєння чадним газом, під час пожежі будинку, що знаходився за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою старости Надіївського старостинського округу Долинської міської ради №32 від 23.06.2025 (а.с. 16). За життя, матір заявника - [PERSON] , 23.08.2011 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Надіївської сільської ради - Теліжин С.І., зареєстрований в реєстрі за №28 (а.с. 13), яким, все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла заявнику [PERSON] , 1960 року народження. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 10), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , в с. Оболоння Калуського району Івано - Франківської області. Звернувшись до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, заявнику [PERSON] було відмовлено через пропуск ним шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та не підтвердження факту постійного проживання разом із матір`ю на час відкриття спадщини (а.с. 18). Згідно із Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадину) № [NUMBER] від 19.06.2025 (а.с. 19), за параметром пошуку - « [PERSON] , дата смерті: [INFO] », інформація у Спадковому реєстрі відсутня. Відповідно до акта обстеження від 23.06.2025, складеного депутатом міської ради Михно Г.А., в присутності сусідів: [PERSON] та [PERSON] , матір заявника - [PERSON] на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] . Отже судом встановлено, що матір`ю заявника [PERSON] була [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті останньої відкрилась спадщина за заповітом та заявник є єдиним спадкоємцем всього майна. Останній постійно проживав разом із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. При цьому, судом не здобуто доказів того, що заявник [PERSON] протягом шести місяців після відкриття спадщини заявив про відмову від такої. Правовідносини у даній справі виникли у зв`язку із непідтвердженням факту постійного проживання заявника [PERSON] , як спадкоємця, разом із спадкодавицею [PERSON] , на час відкриття спадщини. ІV. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Частиною 1 статті 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно із ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2018 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Для заявника [PERSON] встановлення факту постійного проживання із спадкодавицею [PERSON] на час відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати йому право на прийняття спадщини, як спадкоємцю за заповітом. Тобто, фактично метою заявника при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця, зі спадкодавицею на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Судом встановлено, що померла [PERSON] , яка є маітр`ю заявника [PERSON] , хоча і не була зареєстрована, однак фактично постійно проживала разом із своїм сином. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із роз`яснень, викладених у п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Як визначено в ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Як встановлено судом, заявнику [PERSON] нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у зв`язку із пропуском ним шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та не підтвердження факту постійного проживання з спадкодавицею на час відкриття спадщини. Так, спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь - якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Згідно із ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання. З огляду на положення наведеної норми, відсутність реєстрації місця проживання заявника за останнім місцем проживання спадкодавця не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені ч. 3 ст. 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] та його матір - [PERSON] , до дня смерті останньої, проживали за адресою: [ADDRESS] . Матір заявника фактично проживала в даному будинковолодінні без реєстрації свого місця проживання. З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту її права на спадкування, зважаючи на те, що заявник немає іншої можливості, окрім як в судовому порядку, встановити факт постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога її законна, обґрунтована та підтверджена доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавицею на час відкриття спадщини надасть змогу йому реалізувати своє право на оформлення спадщини після смерті [PERSON] у встановленому законом порядку. V. Розподіл судових витрат: відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 15, 29, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст. 2, 13, 76-81, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та

Outcome: approved