Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

30 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр»\~ (далі ТОВ «Коллект центр») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 29 вересня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан»\~(далі ТОВ «Мілоан») та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит № 5125526, відповідно до якого відповідач отримав у кредит 5000 гривень на строк 30 днів. Право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договорів факторингу від 13 січня 2022 року перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі ТОВ «Вердикт Капітал»), а 10 березня 2023 року до ТОВ «Коллект центр». Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином умов договору про споживчий кредит у нього виникла заборгованість в розмірі 33750 гривень, позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується довідками про доставку електронного документу (а. с. 94, 95), у позовній заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати без його участі (а. с. 6 на звороті). Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений в контексті положень частини восьмої статті 128 ЦПК України (а. с. 96), про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд ухвалою\~від 29 липня 2025 року постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.\~Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статті 639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. \~Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Встановлено, що 29 вересня 2021 року ТОВ «Мілоан» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит № 5125526 (далі Договір), відповідно до умов якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 5 000 гривень на строк 30 днів шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача із використанням реквізитів електронного платіжного засобу зі сплатою процентів від суми позики у розмірі 2250 гривень, які нараховуються за ставкою 1,5% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом, базова процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку за кожен день строку користування кредитом. Пунктом 1.5.1 Договору передбачена комісія за надання кредиту в розмірі 1000 гривень, яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово. У пункті 1.4 Договору визначена дата повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 29 жовтня 2021 року. За змістом пункту 6.3 Договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладення цього кредитного договору Позичальник погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (в тому числі правилами, паспортом споживачого кредиту та графіком платежів) він ознайомлений, погоджується з усіма визначенями, умовами та змістом, повністю розуміє та зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових послуг товариством, що розміщенні на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору (а. с. 9-13). Того ж дня сторони договору підписали графік платежів та паспорт споживчого кредиту (а. с. 14, 15). Усі зазначені\~документи підписані\~відповідачем об\~07\~годині 18\~хвилин 29\~вересня 2021\~року за\~допомогою електронного\~цифрового підпису одноразовим ідентифікатором S30696. На виконання умов договору 21 вересня 2021 року відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 5000 гривень шляхом перерахунку на його банківський рахунок з використанням карти [NUMBER] (а. с. 17). Пунктом 2.3 Договору передбачена пролонгація строку кредитування, зокрема згідно з пунктом 2.3.1.2 Договору Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.\~У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.\~Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. ТОВ «Мілоан», надавши відповідачу кредит, свої зобов`язання за договором виконало. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, цей договір є укладеним відповідно до вимог статей 639, 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З розрахунку ТОВ «Мілоан», видно, що заборгованість [PERSON] за договором про споживчий кредит № 5125526 від 29 вересня 2021 року станом на 28 грудня 2021 року становить 23250 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 5000 гривень, заборгованість за відсотками 17250 гривень, заборгованість з комісії 1000 гривень. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій статті 516\~ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті\~це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи видно, що 13 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал»\~укладений договір факторингу № 13-01/2022-79 (а. с. 25-34). Відповідно до пункту 2. 1 вказаного договору ТОВ «Мілоан» зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги у сумі 79914297,9 гривень, а, ТОВ «Вердикт Капітал» зобов`язується, здійснивши Фінансування в порядку передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладеними між Клієнтом і Боржником. Згідно з Витягом з Додатку № 3 до договору факторингу № 13-01/2022-79 від 13 січня 2022 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором №5125526 від 29 вересня 2021 року становить 23250 гривень (а. с. 37). 10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал», до якого перейшло право вимоги від ТОВ «Мілоан», уклало з ТОВ «Коллект центр» договір факторингу № 10-03/2023/01 (а. с. 41-51). Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору ТОВ «Вердикт Капітал» відступає шляхом продажу ТОВ «Коллект центр» належні ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Коллект центр» набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до боржників зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за основними договорами. Відповідач [PERSON] є в Реєстрі боржників до Договору факторингу № 18-03/2023/01 від 10 березня 2023 року і загальна сума його зобов`язань за кредитним договором № 5125526 від 29 вересня 2021 року становить 33750 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 5000 гривень, заборгованість за відсотками 27750 гривень, заборгованість за комісією 1000 гривень (а. с. 55, 57). Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідача за кредитним договором № 5125526 від 29 вересня 2021 року, укладеним між ТОВ «Мілоан»\~та відповідачем [PERSON] . Звертаючись до суду із позовом ТОВ «Коллект центр», просило стягнути з [PERSON] у зв`язку з невиконанням останнім належним чином умов договору про споживчий кредит № 5125526 від 29 вересня 2021 року заборгованість у розмірі 33750 гривень, з яких заборгованість за основною сумою боргу складає 5000 гривень, заборгованість за відсотками 27750 гривень, заборгованість за комісією 1000 гривень. Виходячи з того, що відповідач фактично отримав та використовував кошти, надані ТОВ «Мілоан» на його картку, але не повернув їх в повному обсязі, то суд вважає, що вимоги ТОВ «Коллект центр» про стягнення з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту, що ним фактично отримана і на час розгляду цієї справи не повернута, є підставними і підлягають до задоволення. Щодо розміру нарахованих процентів за користування коштами та порушення грошового зобов`язання. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (пункт 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Кредит надавався строком на 30 днів з 29 вересня 2021 року (строк кредитування) (пункт 1.3. Договору), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 29 жовтня 2021 року (пункт 1.4. Договору), і за цей період проценти за користування кредитом становили 1,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, а саме, 2250 гривень (5000 грн * 1,5 % / 100 % * 30 дн. = 2250 грн). Загальний строк пролонгації за умовами Договору не може перевищувати 60 днів. З огляду на вказане, термін нарахування процентів за користування кредитними коштами у зв`язку з пролонгацією Договору закінчується 28 грудня 2021 року (з 30 жовтня 2021 року по 28 грудня 2021 року 60 днів). Оскільки відповідач 29 жовтня 2021 року кредит в сумі 5\~000 гривень не повернув і продовжував ним користуватися, то на підставі пункту 2.3.1.2 Договору строк дії договору був пролонгований і ТОВ «Мілоан» нарахувало проценти за користування кредитом за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за 60 днів: з 30 жовтня 2021 року по 28 грудня 2021 року в сумі 15000 гривень (5000 грн * 5 % / 100 % * 60 дн. = 15000 грн). Таким чином, загальний розмір процентів за період строку дії Договору з урахуванням його пролонгації складає 17250 гривень (15000 грн + 2250 грн = 17250 грн) Відповідно до пункту 4.2 Договору у разі прострочення Позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості Кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 Договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання на підставі статті 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова Договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини другої статті 625 ЦК України на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої у пункті 1.6 Договору. Таким чином, з 29 грудня 2021 року кредитодавець набув право на нарахування процентів за порушення відповідачем грошового зобов`язання. Розрахунок заборгованості ТОВ «Мілоан» провело станом на 28 грудня 2021 року (а. с. 19). Після відступлення права вимоги 13 січня 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» нарахувало проценти за статтею 625 ЦК України у розмірі 10500 гривень до 23 лютого 2022 року включно за 42 дні (а. с. 58), що відповідає умовам Договору та положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо звільнення з 24 лютого 2022 року позичальників від відповідальності, визначеної статтею 625\~ЦК України. Отже, загальний розмір заборгованості відповідача за процентами за користування кредитними коштами та порушення грошового зобов`язання становить 27750 гривень (2250 грн + 15000 грн + 10500 грн = 27750 грн), які слід стягнути з відповідача. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача комісії за надання кредиту в розмірі 1000 гривень також підлягають до задоволення. Щодо розподілу судових витрат у цій справі. Згідно зі\~статтею 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з частиною третьою статті 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року, прас-лист АО «Лігал Ассістанс», заявка на надання юридичної допомоги №885 від 01 травня 2025 року та витяг з Акту №10 про надання юридичної допомоги від 30 травня 2025 року (а. с. 67-70, 72, 73). Таким чином, позивачем підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Водночас зі змісту частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18)\~та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). З договору про надання правової допомоги, акту виконаних робіт видно, що надана позивачу правнича допомога включає в себе надання усної консультації з вивченням документів (2 години), складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (3 годин). Всього адвокатом затрачено на надання правничої допомоги 5 годин, а загальна вартість виконаних робіт 13000 гривень (а. с. 72). Відповідач відповідно до вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не заявляв. Таким чином з відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 13000 гривень та судовий збір у розмірі 2422,4 гривень. На підставі викладеного, статей\~512, 514, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 629, 634, 1054,\~1056-1\~ЦК України та

Outcome: approved