Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

30.05.2025 року позивач [PERSON] звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього, [PERSON] , позивача по справі, на підставі рішення суду Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.11.2024 року на користь [PERSON] на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття на 1/8 частину від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач зазначив, що він перебував у романтичних відносинах із відповідачкою [PERSON] , від яких у них народилась спільна донька [PERSON] , [INFO] , про що Корабельним ВДРАЦС ММУЮ складено відповідний актовий запис № 152 від 19.03.2013. Через короткий проміжок часу позивач та відповідачка припинили будь-які відносини одне з одним та вести спільне господарство. Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 01.11.2024 року у справі № 488/2210/24 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видій його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.05.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказане рішення суду перебуває на виконанні в Корабельному ВДВС м.Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса), виконавче провадження № 76777410. Після припинення романтичних відносин між позивачем та відповідачкою, кожен з них почали нові відносини. Відповідачка зареєструвала шлюб із іншим чоловіком, в свою чергу позивач в період з 28.08.2018 року по 26.08.2022 року перебував в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , за час якого у пари народилось двоє дітей: [PERSON] . [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 09.08.2022 року у справі № 488/4794/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.12.2021 року і до досягнення кожною дитиною окремо повноліття. Вказане рішення суду перебуває на виконанні в Корабельному ВДВС м.Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса), виконавче провадження № 71952666. У зв`язку з народженням двох дітей, необхідністю їх утримання та в подальшому стягнення аліментів на їх утримання в примусовому порядку, матеріальний стан позивача значно погіршився, що є підставою для зміни розміру аліментів, що з нього стягуються на утримання першої дитини. Крім того, з 15 вересня 2023 року і по теперішній час позивач [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] Збройних Сил України. В період з 12.10.2023 по 16.10.2023, 20.10.2023 по 22.10.2023, 03.11.2023 по 07.11.2023, з 15.11.2023 по 19.11.2023, з 22.11.2023 по 25.11.2023, з 23.12.2023 по 31.12.2023, з 01.02.2024 по 08.02.2024, з 12.02.024 по 18.02.2024, з 20.02.2024 по 29.02.2024, з 07.03.2024 по 22.04.2024, з 02.05.2024 по 12.06.2024, з 23.06.2024 по 30.06.2024, з 05.07.2024 по 07.07.2024, з 25.07.2024 по 27.07.2024, з 12.08.2024 по 19.08.2024, з 23.08.2024 по 28.08.2024, з 13.09.2024 по 19.09.2024, з 24.09.2024 по 25.09.2024, з 16.10.2024 по 19.10.2024, з 24.10.2024 по 31.10.2024, з 12.12.2024 по 12.12.2024, з 15.12.2024 по 15.12.2024, з 19.12.2024 по 19.12.2024, з 23.12.2024 по 27.12.2024 з 05.01.2025 по 08.01.2025, з 16.01.2025 по 18.01.2025, з 27.02.2025 по 28.02.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Запорізькій області, Пологівський р-н, Токмацька міська ТГр; Донецькій області, Гіокровський р-н, Мар`їнська міська ТГр; Донецька область, Покровський р-н, Курахівська міська ТГр. Під час перебування на військовій службі та, зокрема, у вказані періоди прийняття безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, позивач фактично був відсутній за місцем реєстрації свого місця проживання у м. Миколаїв. Посилаючись на вказані обставини, позивач звернулася в суд з даним позовом. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 05.06.2025 р. відкрите провадження по справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Одночасно, в ухвалі відповідачу роз`яснено, що він має право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Позивач, [PERSON] , повідомлений своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явився. Представник позивача, Воронцова Н.Й., в судовому засідання позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач, [PERSON] , в судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала про зміну розміру аліментів з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття на 1/6 частину від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Під час вивчення матеріалів справи судом було встановлено наступне. Відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] . Згідно з рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 01.11.2024 року у справі № 488/2210/24 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видій його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.05.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вказаного рішення Корабельним районним судом м. Миколаєва був виданий виконавчий лист для пред`явлення його на примусове виконання до органів Державної виконавчої служби. Вказане рішення суду перебуває на виконанні в Корабельному ВДВС м.Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса), виконавче провадження № 76777410. Позивач, [PERSON] , в період з 28.08.2018 року по 26.08.2022 року перебував в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , за час якого у пари народилось двоє дітей: [PERSON] . [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Корабельним районним у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Корабельним районним у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Заочним рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 09.08.2022 року у справі № 488/4794/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] та [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.12.2021 року і до досягнення кожною дитиною окремо повноліття. На підставі вказаного рішення Корабельним районним судом м. Миколаєва був виданий виконавчий лист для пред`явлення його на примусове виконання до органів Державної виконавчої служби. Вказане рішення суду перебуває на виконанні в Корабельному ВДВС м.Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса), виконавче провадження № 71952666. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином вказаним вище судовими рішеннями був встановлений обов`язок відповідача по сплаті аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З 15 вересня 2023 року і по теперішній час позивач [PERSON] перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині [NUMBER] Збройних Сил України, що підтверджується довідкою №3-4813668 від 08.04.2025 року, виданою Командиром військової частини [NUMBER] [PERSON] . В період з 12.10.2023 по 16.10.2023, 20.10.2023 по 22.10.2023, 03.11.2023 по 07.11.2023, з 15.11.2023 по 19.11.2023, з 22.11.2023 по 25.11.2023, з 23.12.2023 по 31.12.2023, з 01.02.2024 по 08.02.2024, з 12.02.024 по 18.02.2024, з 20.02.2024 по 29.02.2024, з 07.03.2024 по 22.04.2024, з 02.05.2024 по 12.06.2024, з 23.06.2024 по 30.06.2024, з 05.07.2024 по 07.07.2024, з 25.07.2024 по 27.07.2024, з 12.08.2024 по 19.08.2024, з 23.08.2024 по 28.08.2024, з 13.09.2024 по 19.09.2024, з 24.09.2024 по 25.09.2024, з 16.10.2024 по 19.10.2024, з 24.10.2024 по 31.10.2024, з 12.12.2024 по 12.12.2024, з 15.12.2024 по 15.12.2024, з 19.12.2024 по 19.12.2024, з 23.12.2024 по 27.12.2024 з 05.01.2025 по 08.01.2025, з 16.01.2025 по 18.01.2025, з 27.02.2025 по 28.02.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в Запорізькій області, Пологівський р-н, Токмацька міська ТГр; Донецькій області, Гіокровський р-н, Мар`їнська міська ТГр; Донецька область, Покровський р-н, Курахівська міська ТГр, що підтверджується довідкою №3-48/3773 від 12.04.2025 року, виданою Командиром військової частини [NUMBER] [PERSON] . Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). За змістом ч.2 ст.18 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Так, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є зміна правовідношення. Стаття 8 СК України врегульовує, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За приписами ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, зміна правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Сімейні спори, які стосуються інтересів дітей та їх батьків, необхідно розглядати з урахуванням принципів правового статусу дитини, які закріплені у Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21 грудня 1995 року), зокрема, при ухваленні всіх рішень, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси мають першорядне значення і повинні повністю й ефективно дотримуватися, держава має позитивні зобов`язання щодо дітей, щоб будь-які вжиті заходи ніколи не шкодили їхньому здоров`ю та розвитку (забезпечує у максимально можливій мірі безпечне життя і здоровий розвиток дитини). Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц вказала, що положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей. У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання. Похідний характер означає відсутність пріоритету інтересів батьків над інтересами дитини та переважність права захисту прав дитини, а тому у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин кожної конкретної справи, а вже тільки потім - права батьків. Подібний висновок Верховний Суд зробив у постанові від 23 грудня 2020 року у справі № 712/11527/17. Згідно з ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як врегульовано ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За нормою ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За приписами ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Крім того, за змістом ч.1 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та наведені нормативні положення, суд дійшов висновку про те, що позивач правомірно звернувся до суду із зазначеним позовом. Власне стягнення аліментів на доньок - [PERSON] та [PERSON] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, з наступною індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.12.2021 року і до досягнення кожною дитиною окремо повноліття, є підставою для зміни розміру аліментів, що стягуються на утримання дітей, адже сукупний розмір витрат позивача має безпосередній вплив на матеріальний стан особи Суд враховує встановлений чинним законодавством прожитковий мінімум, необхідний для задоволення щомісячних витрат спільної дитини сторони, підлягає захисту та має бути достатнім та наголошує, що навіть в разі зміни частки аліментів з 1/4 до 1/6 , що підлягатиме стягненню на користь відповідачки на утримання їх спільної дитини, встановлений чинним сімейним законодавством мінімальний гарантований рівень (розмір щомісячного стягнення), який дорівнює 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не буде порушено. У постанові від 26.10.2022 у справі №759/22898/20 Верховним Судом зроблено висновок про те, що аналіз положень статті 192 СК України свідчить про те, що зміна розміру аліментів може мати під собою і зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Крім того, при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 С К України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143 цс 13 і ця судова практика є незмінною. Так, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в ч.1 ст.182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи наведені вище висновки суду, інших обставин, що мають істотне значення, зокрема, неможливості з боку батька нести витрати по утриманню дітей у розмірі, який встановлюється судом під час розгляду справи, не встановлено. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1,2 ст.77 ЦПК України). Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У ч.1-3 ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Тому, враховуючи встановлені судом підстави для зміни розміру аліментів, що стягуються на утримання [PERSON] , [INFO] , суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову, змінюючи розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачки, з 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття на 1/6 частину від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. За приписами ч.1 ст.133, ч.1 ст.141 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з цим, за змістом ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує ряд критеріїв, а саме: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З урахуванням наведених критеріїв, оскільки звернення позивача до суду не є наслідком протиправних дій відповідачки, її поведінки чи відмови від досудового врегулювання спору, судові витрати у виді сплаченого судового збору у сумі 1 211,20 гривень суд залишає за позивачем. На підставі\~вищевикладеного та\~

Outcome: partial