Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

У травні 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що їй на підставі свідоцтв про право на спадщину від 09 січня 1985\~року та від 11\~листопада 2020 року, загалом належить 3/4 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , власником іншої 1/4 частки цього домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину є відповідач [PERSON] . Позивач зазначає про те, що відповідач є громадянкою РФ, у спірному домоволодінні остання не зареєстрована та не проживає, як і не приймає участь в його утриманні та сплаті комунальних платежів, крім того остання не проти передачі прав на 1/4 частку такого домоволодіння, про що свідчить відповідна довіреність на ім?я сина позивача [PERSON] з правом продажу цієї частки нерухомого майна. Позивачка вважає за можливе припинити право власності відповідача на 1/4 частку вищезазначеного домоволодіння, оскільки остання є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майна є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Вартість 1/4 частки спірного домоволодіння становить 8 550,00 грн. У зв?язку із чим, посилаючись на положення ст.ст. 26, 355, 360, 364, 365 ЦК України, позивач просить: - припинити право власності [PERSON] , [INFO] , на 1/4 частку житлового будинку з надвірними прибудовами, загальною площею 37,1 м2, житловою площею 13,8 м2, що в цілому складається з: житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б, сараю літ. Д, погребу літ. Г, вбиральні літ. Е, споруд № 1-4, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -визнати за нею [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними прибудовами, загальною площею 37,1 м2, житловою площею 13,8 м2, що в цілому складається з: житлового будинку літ. А, літньої кухні літ. Б, сараю літ. Д, погребу літ. Г, вбиральні літ. Е, споруд № 1-4, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - виплатити [PERSON] , [INFO] , грошові кошти в розмірі 8 550,00 грн., внесені нею на рахунок суду в якості компенсації вартості \~частки нерухомого майна. Відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень на адресу суду не надходило. Ухвалою судді від 17 травня 2024 року постановлено про залишення позовної заяви без руху з наданням позивачеві строку для усунення її недоліків. 10 червня 2024 року позивач усунула недоліки позовної заяви, подавши суду останню в новій редакції, а також надавши звіт про оцінку вартості спірного домоволодіння. 08 жовтня 2024 року на адресу суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи-відповідача в цій справі. Ухвалою судді від 22 жовтня 2024 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою відповідачеві було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 01 квітня 2025 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі, останню призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Лазуренко\~І.\~Ф. не з?явились, представником позивача суду подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзиву на позовну заяву і клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за її відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом установлено, що позивач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 09 січня 1985 року, посвідченого Новомосковською районною державною нотаріальною конторою за р. № 53, зареєстрованого в БТІ за р.№ Д2 стр. 249, є власником 1/4 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Водночас, [PERSON] на підставі вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину належало 2/4 частки такого домоволодіння, а власником іншої 1/4 частки такого домоволодіння на підставі цього свідоцтва про право на спадщину за законом є відповідач [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09 січня 1985 року, а також повідомленням Комунального підприємства "Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради № 419/20 від 28 серпня 2020 року, наданими суду в засвідчених позивачем копіях. Установлено, що [PERSON] отримала в спадок 1/2 частину вищезазначеного домоволодіння після смерті своєї матері [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 11 листопада 2020 року, посвідченим державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Голубовою О. С., зареєстрованим в реєстрі за № 2-570 і наданим суду в засвідченій позивачем копії. Таким чином позивачеві [PERSON] на праві приватної, спільної часткової власності належить 3/4 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а частка відповідача у цьому домоволодіння становить 1/4. Зазначені обставини підтверджуються також й Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 374678025 від 17 квітня 2024 \~року, наданою суду в засвідченій позивачем копії. Відповідно до технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , складеного 05 листопада 2010 року і наданого суду в засвідченій позивачем копії, домоволодіння в цілому складається з: будинку літ. "А", загальною площею 37,1 м2, житловою площею 13,8 м2, прибудови літ. "а", літньої кухні літ. "Б", прибудови літ.\~"б",прибудови літ. "б1", погребу з шийкою літ. "Г",сараю літ. "Д", убиральні літ. "Е", колодязь літ. "к", хвіртки № 1, воріт № 2, огорожі № 3, огорожі № 4, 1947-1989\~років побудови. Відповідно до повідомлення Відділу у Новомосковському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області № Н-160/0.0.23-160/140-21 від 20\~травня 2021 року, наданого суду в засвідченій позивачем копії, земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер не присвоювався та за наявними у відділі даними, дана земельна ділянка не приватизована. Згідно з повідомленням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради №\~1423 від 21 травня 2021 року, наданим суду в засвідченій позивачем копії, за відомостями відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 0 осіб. Відповідач [PERSON] зареєстрованою в м. Новомосковськ Дніпропетровської області не значиться, що підтверджується відповідним повідомленням Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 1452/0/2-24 від 08 липня 2024 року, наданим у відповідь на запит суду. Більш того, відповідно до повідомлень Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 18 липня 2024 року та від 06\~серпня 2024\~року, наданих у відповідь на запити суду, [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою на території Дніпропетровської області, або знятою з реєстраційного обліку не значиться, місце її проживання не встановлено. Слід зауважити, що на підставі рішення ХХІ сесії VIII скликання Новомосковської міської ради № 749 "Про перейменування вулиць міста Новомосковськ" від 31 серпня 2022\~року, вилицю Волгоградська у м. Новомосковськ Дніпропетровської області було перейменовано на вулицю Холодноярської бригади. Водночас, на підставі постанови Верховної Ради України №\~3984-IX "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" від від\~19 вересня 2024\~року, назву міста Новомосковськ було змінено на місто Самар, а також назву Новомосковського району було змінено на Самарівський район. За положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників. Відповідно до ч.1ст. 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1)\~частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Отже, за змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.п.1-3 ч.1ст. 365 ЦК Українивипадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02\~липня 2014 року в справі №6-68цс12, від 24 лютого 2016 року в справі №6-2784цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі №908/1754/17. Так, відповідно до ч. 2\~ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з\~ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81\~ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом установлено, що відповідач у справі [PERSON] [INFO] , є громадянкою РФ, про що свідчить відповідна копія паспорта, виданого 13\~листопада 2001 року Відділом міліції № 2 УВС мста Курськ, код підрозділу 463-002. Відповідно до довіреності від 18 вересня 2020 року, посвідченої нотаріусом Курського міського нотаріального округу Курської області РФ, зареєстрованої в реєстрі за №\~46/43-н/46-2020-7-1141, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , уповноважила [PERSON] продати за ціну та на власних умовах належну їй 1/4 частку домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Наведене свідчить про те, що відповідач проживає за межами України, що підтверджує доводи позивачки про те, що участі в утриманні нерухомого майна відповідач не приймає. На підставі досліджених судом доказів судом установлено, що частка відповідача є незначною і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника [PERSON] , оскільки відповідач не використовує належне їй на праві спільної часткової власності житлове приміщення, що\~свідчить про відсутність потреби у використанні вказаного приміщення для власного проживання. Наведене свідчить про те, що припинення права власності не завдасть істотної шкоди [PERSON] . На підставі досліджених судом доказів судом установлено, що частка відповідача є незначною і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника [PERSON] , оскільки відповідач тривалий час не використовує належне їй на праві спільної часткової власності житлове приміщення, має інше житло, що свідчить про відсутність потреби у використанні вказаного приміщення для власного проживання. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про припинення права власності відповідача на 1/4 частину домоволодіння, та визнання права власності на цю 1/4\~частину за позивачкою обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦК України\~суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Також, відповідно до звіту про незалежну оцінку ринкової вартості нерухомості: житлового будинку, загальною площею 37,1 м2, житловою площею 13,8 м2, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від 23\~квітня 2024 року, оціночна вартість об`єкта оцінки становить 34\~200,00 грн. без урахування ПДВ.\~У\~цьому ж звіті зазначено, що вартість 1/4 частки такого об?єкта оцінки становить 8 550,00 грн. без урахування ПДВ. Саме таку суму компенсації заявлено позивачем відповідачеві у пред?явленій позовній заяві. Разом з тим, суд не погоджується з такою сумою компенсації в рахунок належної відповідачеві частки нерухомого майна з огляду на таке. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2018 року у справі № 442/7505/14-ц (провадження № 61-4536св18) зроблено висновок, що "спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків. Аналіз статті 361 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що об`єктом розпорядження співвласника є частка у праві спільної часткової власності, а не частка у майні. Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна". У домоволодінні, яке складається з декількох об`єктів нерухомого майна, суд не визначає які самі об`єкти належать кожному із співвласників. Адже спільна часткова власність кожного із співвласників розповсюджується на усі об`єкти домоволодіння у відповідних частках. Водночас саме домоволодіння є єдиним цілим (річчю) для співвласників. Тобто, частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Питання присудження компенсації на підставі ст. 365 ЦК України, визначення її розміру належить до компетенції суду. Тому саме судом, в межах справи мають вирішуватися інші питання щодо сум, внесених на депозитний рахунок суду. Депозитний рахунок суду, який відкритий в управлінні державної казначейської служби не є бюджетним рахунком, а є спеціальним реєстраційним рахунком для обліку депозитних сум. Кошти, які зараховуються на цей рахунок є власністю осіб, що їх внесли та підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням із настанням відповідних умов. Разом з тим, внаслідок припинення права власності на 1/4 частину житлового будинку, фактично припиниться право спільної часткової власності і на саме домоволодіння, до складу якого входять також\~прибудинкові споруди, оскільки домоволодіння є єдиним об`єктом нерухомого майна. Таким чином, при вирішенні питання про вартість 1/4 частини майна відповідача слід виходити з вартості домоволодіння, до складу якого входять житловий будинок та господарські будівлі і споруди. Слід зауважити, що Державний реєстр речових прав на нерухоме майно містить інформацію щодо вартості об?єкта нерухомого майна, яка становить 51 048,00 грн., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна №\~374678025 від 17 квітня 2024 року. Відтак, розмір компенсації на яку має право відповідач в рахунок вартості 1/4 частини майна складає: 12 762,00 грн. (51 048,00 грн./4). Саме таку суму грошових коштів було внесено позивачем на депозитний рахунок суду, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 58523 від 07 квітня 2025 року, а тому саме така сума коштів підлягає стягненню з позивача на користь відповідача. Також суд враховує, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятоїстатті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 01 липня 2021 року у справі №\~9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 01 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22\~вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31), від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18 (пункт 11.12)). Відтак, вирішення питання щодо домоволодіння, а не житлового будинку не є виходом за межі позовних вимог. Позивачка звернулася за захистом своїх прав як власника частини нерухомого майна з метою стати його єдиним власником. А тому з урахуванням мети звернення до суду, а також з урахуванням дотримання прав відповідача, суд вважає доцільним ухвалити рішення, яким припинити право власності відповідача на частину домоволодіння та визнання права власності на цю частину за позивачкою, оскільки житловий будинок є складовою частиною домоволодіння в цілому та єдиним об`єктом нерухомості. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved