Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

16 квітня 2025 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Капабланка» про стягнення заборгованості по заробітній платі. В обґрунтування позову представник позивача вказував, що [PERSON] у період з 08 грудня 2022 року по 24 березня 2025 року працював в ТОВ «Капабланка» на посаді оператора АЗС №36. 24 березня 2025 року його було звільнено з роботи за угодою сторін відповідно до п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, однак в день звільнення в порушення вимог ст. 116 КЗпП України заробітна плата за період з 01 листопада 2024 року по 28 лютого 2025 року йому виплачена не була, факт нарахування якої підтверджується відомостями Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-5) від 03 квітня 2025 року. З 01.03.2025 року [PERSON] , перебував у відпустці за свій рахунок. Заборгованість по виплаті заробітної плати за період з 01.11.2024 року по 28.02.2025 року становить 53\~519 грн. 83 коп. Крім того 14.05.2025 року представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з ТОВ «Капабланка» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 18.04.2025 року по 14 травня 2025 року в сумі 11\~889 грн. 82 коп. Тому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 65\~409 грн. 65 коп. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 квітня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник позивача адвокат Віхерко Н.О., в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву, якою просить розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином у порядку, передбаченому ст.128 ЦПК України, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не подавав, а тому суд вирішив розгляд справи проводити за його відсутності. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 липня 2025 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 1 ЗУ «Про оплату праці», ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно - ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Статтею 115 КЗпПУ визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ст. 47 КЗпПУ роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ст. 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У відповідності до ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.02.2022 у справі №755/12623/19 зазначила, що праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов`язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник у разі порушення законодавства про оплату праці має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. У частині першій статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З огляду на статтю 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (статті 77, 81 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] з 08 грудня 2022 року по 24 березня 2025 року працював у ТОВ «Капабланка» на посаді оператора АЗС № 36. 24 березня 2025 року [PERSON] звільнено з ТОВ «Капабланка» за угодою сторін відповідно до п.1 ч. 1 ст.36 КЗпП України, що підтверджується відомостями про роботу, зазначеними у трудовій книжці позивача, серії [NUMBER] , копія якої додана до матеріалів справи. Відповідно до довідки ТОВ «Капабланка» та копій розрахунково-платіжних відомостей № Б-00000256 від 31 березня 2025 року, № Б-00000188 від 28 лютого 2025 року, № Б-00000064 від 31 січня 2025 року, №Б-00001768 від 31 грудня 2024 року, № Б-00001524 від 30 листопада 2024 року, станом на 13 травня 2025 року заборгованість по заробітній платі ТОВ «Капабланка» перед [PERSON] становить до утримання податків 55\~261 грн. 39 коп. Після утримання податків належить до виплати [PERSON] 43 057 грн. 36 коп., в тому числі: за листопад 14 459 грн. 18 коп., після утримання податків 9628 грн. 75 коп; за грудень 12152 грн. 08 коп., після утримання податків 7433 грн. 65 коп; за січень 17 985 грн. 02 коп., після утримання податків 11925 грн. 01 коп; за лютий 8923 грн. 63 коп., після утримання податків 4 947 грн. 74 коп; за березень 1741 грн. 48 коп., після утримання податків 1340 грн. 94 коп. Ураховуючи що, відповідач фактично проти задоволення позовних вимог не заперечив, надав докази заборгованості по заробітній платі, суд дійшов висновку, що позивач має право на стягнення в судовому порядку нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01 листопада 2024 року по 28 лютого 2025 року без утримання з цієї суми податків в сумі 53 519 грн. 91 коп., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.. Отже, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Відповідно до вимог ст.27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Для обчислення пенсій середня заробітна плата визначається відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Держава забезпечує щоквартальну підготовку і публікацію статистичних даних про середню заробітну плату і середню тривалість робочого часу по галузях, групах професій і посад, а також щорічну публікацію даних про вартість робочої сили. Сума середнього заробітку у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні (стаття 117 КЗпП України), яка підлягатиме стягненню, має визначатися за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100). Згідно пункту 2 Порядку, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 3 Порядку визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Згідно пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Заробітна плата [PERSON] за два місяці, що передували звільненню, становила 17985 грн. 02 коп. в січні 2025 року та 8923 грн. 63 коп. в лютому 2025 року. Отже середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 8923 грн. 63 коп. + 17985 грн. 02 коп. = 26 908 грн. 65 коп. : 43 робочих відпрацьованих днів (в січні і лютому) = 625 грн. 78 коп. Отже за період з 18 квітня по 14 травня 2025 року (день звернення до суду) включно затримка розрахунку складає 625 грн. 78 коп. Х 19 (робочі дні з 18 квітня по 14 травня) =11\~889 грн. 82 коп. [PERSON] просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні станом на день подачі позову до суду 11\~889 грн. 82 коп. без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що відповідач не надав суду належних та допустимих доказів виплати заробітної плати позивачу у встановлені законом строки, суд знаходить за доцільне стягнути з ТОВ «КАПАБЛАНКА» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи викладене, суд знаходить, що з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3 028 грн х 2 вимоги = 6 056 грн. Ураховуючи вищевикладене та

Outcome: approved