Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. \~ \~ \~ \~Комунальне підприємство теплових\~мереж «Криворіжтепломережа»\~ (далі\~позивач) звернулося до Центрально-Міського районного з позовом до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] (далі\~відповідачі) про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2018 року по 01.03.2023 року у розмірі 28113,93 грн з них : - за послугу з централізованого опалення за період з 01.11.2018р. по 04.11.2021р у розмірі 20263,62 грн.; - за послугу постачання теплової енергії за період з 05.11.2021р. по 01.03.2023 р. у розмірі 7516,70 грн., - плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021р. по 01.03.2023р. в розмірі 333,61 грн, та судовий збір в розмірі 2684,00грн. Обґрунтовуючи заявлені\~позовні вимоги\~позивач посилається\~на те,\~що він\~є виконавцем\~послуг по\~централізованому теплопостачанню\~в житловому\~фонді м.Кривий\~Ріг.\~Відповідачі проживають\~у квартирі\~за адресою:\~ [ADDRESS] \~теплопостачання в\~яку здійснює\~КП « Криворіжтепломережа ». Вказані послуги відповідачі своєчасно не оплатили, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість. За таких обставин, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. ІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.02.2024 відкрито провадження у справі № 216/4652/23, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 жовтня 2024 року в порядку статті 84\~ЦПК\~України витребувано з Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради - інформацію про осіб, які були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] у період часу з 01 листопада 2018 року по 01 березня 2023 року. 22 травня 2025 року на адресу суду від Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради на виконання ухвали від 09 жовтня 2024 року надійшла витребувана інформація. Представник позивача у судове засідання 29 липня 2025 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. При цьому, до початку судового засідання надіслав заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судові засідання 08 квітня 2024 року, 16 липня 2024 року, 09 жовтня 2024 року, 28 листопада 2024 року, 03 березня 2025 року, 06 травня 2025 року, 29 липня 2025 року не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації їх місця проживання: [ADDRESS] які були повернуті органом поштового зв`язку з відміткою «адресат відсутній». Згідно з п. 3 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. З аналізу пунктів 99, 99-1, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270, слідує, що у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику з відповідною відміткою. До повноважень суду не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду. Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 194/1422/19, від 23.09.2021 у справі № 757/56776/20-ц. У постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 755/17944/18 зазначено, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Статтею 223 ЦПК України\~визначені наслідки неявки учасників справи у судове засідання. Зокрема, відповідно до ч. 3\~ст. 223 ЦПК України\~якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) (ч. 4\~ст. 223 ЦПК України). Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. При цьому, згідно з ч. 4\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи. Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, суд розглядає справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. ІІІ. Встановлені судом обставини. Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради від 22 травня 2025 року відповідачі за період з 01.11.2018 по 01.03.2023 проживали за адресою [ADDRESS] . Таким чином споживали послуги з теплопостачання, які надає позивач. \~ \~ \~ \~Проте, взяті на себе обов`язки з оплати наданих послуг відповідачі належним чином не виконували, внаслідок чого за ними утворилася заборгованість за період з з з 01.11.2018 року по 01.03.2023 року у розмірі 28113,93 грн з них : - за послугу з централізованого опалення за період з 01.11.2018р. по 04.11.2021р у розмірі 20263,62 грн.; - за послугу постачання теплової енергії за період з 05.11.2021р. по 01.03.2023 р. у розмірі 7516,70 грн., - плата за абонентське обслуговування за період з 05.11.2021р. по 01.03.2023р. в розмірі 333,61 грн, та судовий збір в розмірі 2684,00грн. \~ \~ \~ \~ Що підтверджується відомістю про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~ІV. Оцінка аргументів сторін та норми права, застосовані судом. Суть розглянутого спору полягає у спонуканні відповідачів до примусового виконання порушених (несплачених та прострочених у виконанні) грошових зобов`язань з оплати вартості наданих КП «Криворіжтепломережа» послуг з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] ., за період з 01.11.2018 року по 01.03.2023 року. Приймаючи до уваги правову природу розглядуваних правовідносин, кореспондуючі права та обов`язки їх сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням норм\~Цивільного кодексу України, які регламентують правовідносини у сфері надання послуг, а також іншими відповідними нормативно-правовими/підзаконними актами у сфері теплопостачання. За визначенням, наведеним у ст.1Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-IV, чинного на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон від 24.06.2004 № 1875 - IV), комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Споживачем цих послуг є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Частиною 1\~ст. 19 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV\~встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з ч. 3\~ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV\~споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Таким чином, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг було покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV\~споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону від 24.06.2004 № 1875-IV\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Положеннями ст. ст.\~7,\~9 Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII\~(далі\~Закон від 09.11.2017 № 2189-VIII) також передбачено обов`язок споживача здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відтак, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути єдиною підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Матеріали справи свідчать, що відносини між сторонами у спірний період не були врегульовані договором, що, між тим, не скасовує передбачений покладений на споживача обов`язок зі щомісячного розрахунку за фактично спожиту теплову енергію безвідносно до наявності або відсутності укладеного зі споживачем договору. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18). КП «Криворіжтепломережа» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Кривий Ріг. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення,постачання холодної та гарячої води і водовідведення,затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від21.07.2005р.№ 630,зі змінами та доповненнями,\~чинних на момент виникнення спірних правовідносин, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Згідно відомості про нарахування та оплату за теплову енергію з урахуванням періоду платежів за адресою: [ADDRESS] значиться заборгованість за період з 01.11.2018 року по 01.03.2023 року у розмірі 28113,93грн. Відповідачами всупереч вимог ст. ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України\~надані позивачем послуги з постачання теплової енергії оплачені не були, що призвело до порушення прав та законних інтересів позивача. За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2018 року по 01.03.2023 року у розмірі 28113,93грн. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно з ч. 2\~ст. 12 ЦПК України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. У відповідності до ч. 1\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями ч. ч. 1 та 3\~ст. 83 ЦПК України\~унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. \~ \~ \~ \~Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4\~ст. 83 ЦПК України). Разом з цим відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач був позбавлені можливості у порядку частини 4\~статті 83 ЦПК України\~письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7\~ст. 81 ЦПК України). При цьому, за приписами частини 4\~статті 12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачами не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що відповідачі неналежним чином не виконували взяті на себе обов`язки з оплати наданих позивачем послуг теплопостачання, позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

Outcome: approved