Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

26 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (далі ТОВ «ФК «ЕЙС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 22 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» (далі ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 137915, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 36144 гривні на строк 168 днів зі сплатою відсотків у розмірі 240 % річних. Право вимоги за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року перейшло до до ТОВ «ФК «ЕЙС». Вказуючи, що у зв`язку з невиконанням відповідачкою належним чином умов кредитного договору у неї виникла заборгованість в розмірі 41449.44 гривень, позивач просив стягнути з відповідачки суму заборгованості та судові витрати. Ухвалою судді Ковальчук О. В. від 02 квітня 2025 року відкрите провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а с. 68-69). Ухвалою судді від 04 липня 2025 року справа прийнята до провадження суддею Тітіваловим Р. К. (а. с. 89). У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у позовній заяві вказав, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи та просить справу розглядати без його участі (а. с. 7). Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи в контексті положень частини одинадцятої статті 128 ЦПК України була належним чином повідомлена (а. с. 91, 92), про причини неявки суд не повідомляла, відзив на позов не подавала. Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою суду від 29 липня 2025 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 22 квітня 2024 року [PERSON] уклала з ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» договір про споживчий кредит № 137915 (далі Договір), відповідно до умов якого отримала кредит в розмірі 36144 гривень, з яких 13605 гривень для погашення заборгованості за договором про споживчий кредит № 13044 від 06 лютого 2024 року, укладеним з кредитодавцем, 16394.52 гривень на картковий рахунок позичальника [NUMBER] у національній валюті, 6144.48 гривень на погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно з пунктом 2.5 індивідуальної частини договору. Строк дії договору 168 днів (з 22 квітня 2024 року до 07 жовтня 2024 року), процентна ставка фіксована 240 % річних (0,5153 % в день), комісія за надання кредиту 17 % від загальної суми кредиту 6144.48 гривень, знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту 1 гривня, стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту 100 гривень (а. с. 29-31). Договір, графік платежів, паспорт споживчого кредиту підписані відповідачкою. На виконання умов Договору 22 квітня 2024 року були перераховані кошти на погашення заборгованості відповідачки та на картковий рахунок № [NUMBER] , вказаний нею у Договорі (а. с. 35). Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-250407/72075-БТ від 11 квітня 2025 року банківська картка № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) емітована на ім`я відповідачки [PERSON] (а. с. 79). Із виписки по вказаному рахунку відповідачки видно, що 22 квітня 2024 року на її картку було зараховано 16394.52 гривень (а. с. 80). ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС», надавши відповідачці кредит, свої зобов`язання за Договором виконало, цей договір є укладеним відповідно до вимог статті 1054 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами кредитного договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов. З розрахунку заборгованості видно, що заборгованість [PERSON] за договором № 137915 від 22 квітня 2024 року становить 41559.44 гривень, з яких заборгованість за тілом кредиту 27919.46 гривень, за процентами 12828.98 гривень, за комісією 701 гривня (а. с. 47-48). Розрахунок є детальним і правильним, проведеним із врахуванням здійснених відповідачкою проплат на погашення заборгованості (06, 08, 23, 27 травня 2024 року, 03, 17 червня 2024 року) та з дотриманням узгоджених сторонами істотних умов Договору в межах строку його дії. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У частині першій\~статті 516 ЦК України\~зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша\~статті 514 ЦК України). Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою\~статті 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). З матеріалів справи видно, що 10 жовтня 2024 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладений договір факторингу № 10102024 (а. с. 37-39). Відповідно до пункту 2.1 вказаного договору ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а ТОВ «ФК «ЕЙС» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» за плату на умовах, визначених цим договором. Відповідачка [PERSON] є в Реєстрі прав вимоги № 2 від 06 листопада 2024 року до договору факторингу № 10102024 від 10 жовтня 2024 року і загальна сума її зобов`язань за кредитним договором становить 41449.44 гривень (а. с. 42). Аналіз наведених норм матеріального права та обставин справи дає підстави для висновку, що позивач набув у встановленому законом порядку право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 137915 від 22 квітня 2024 року, укладеним між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] . Враховуючи, що відповідачка фактично отримала кредитні кошти та використовувавла їх, що й було предметом укладеного між первісним кредитором та відповідачкою Договору, проте порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов`язань, а саме в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів, процентів за користування ними і комісії, то суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки суми заборгованості за кредитним договором є підставними і підлягають до задоволення. Відповідно до статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 гривень позивач надав копію Договору про надання правової допомоги № 04/02/25-01 від 04 лютого 2025 року, протокол погодження вартості послуг до Договору надання правової допомоги № 04/02/25-01 від 04 лютого 2025 року, додаткову угоду №20 до Договору про надання правової допомоги 04/02/25-01 від 04 лютого 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг (а. с. 58-62). Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру. Відповідачка відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляла, співмірності цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам не спростовувала. Таким чином, з урахуванням того, що позов задоволений повністю, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 2422.40 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 гривень. На підставі викладеного, статей 516, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 634, 639, 1048, 1054, 1056-1, 1077 Цивільного кодексу\~України та

Outcome: approved