Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

У травні 2025 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього, який продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона з відповідачем мають спільну повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із матір`ю та знаходиться повністю на її утриманні, оскільки навчається на 1 курсі денної форми навчання юридичного факультету Запорізького національного університету, період навчання з 01.09.2024 по 30.06.2027 року. У зв`язку із навчанням на денній формі повнолітня донька не працевлаштована. Відповідач фізично здоровий, працює, отримує постійний дохід та має можливість надавати допомогу на утримання доньки, яка на даний час потребує матеріальної допомоги. [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 08.05.2025 і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 річного віку. Ухвалою суду від 21 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. Сторони у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, позивачка підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). Згідно копії довідки № ЮФ.2025.335 від 28.04.2025 року [PERSON] є студенткою І курсу денної форми навчання юридичного факультету Запорізького національного університету, навчається на контрактній основі за спеціальністю «Правоохоронна діяльність», період навчання з 01.09.2024 по 30.06.2027 року (а.с. 18). [PERSON] , [INFO] , наразі є повнолітньою, навчається на денній формі навчання, а відтак факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє її можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість її працевлаштування впродовж часу навчання. Навчання в учбовому закладі потребує витрат на проїзд до місця навчання, на проживання, придбання підручників та інших навчальних посібників, також потребує придбання для неї одягу, взуття та продуктів харчування. Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки на період навчання не надає, хоча має таку можливість. Відповідач має працездатний вік, є батьком повнолітньої доньки, не сплачує аліментів на утримання інших осіб, а тому зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки на період навчання. Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітній син чи донька продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, з підстав, передбачених статтями 198, 199 Сімейного кодексу України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, як зазначено в п.\~20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина з одного з батьків суд повинен взяти до уваги можливість надання утримання й другим із батьків і врахувати стан здоров`я та матеріальне становище як дочки (сина), так і платника аліментів, інших дітей чи непрацездатних батьків, дружини, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст.\~ст.182, 200 СК України). Таким чином, виходячи з принципу справедливості та розумності, приймаючи до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, виходячи із встановленого обов`язку обох батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчатися і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, врахувавши матеріальний стан сторін та потребу дитини в отриманні такої допомоги, та можливість відповідача її надавати, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання повнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, що буде, на думку суду, забезпечувати, з врахуванням допомоги, отримуваної від матері, потреби дитини, пов`язані з продовженням ним навчання після досягнення повноліття. За таких підстав, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з чим суд вважає стягнути аліменти з відповідача з 08.05.2025 року, тобто з дня пред`явлення позову до суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Разом з цим, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду з вимогою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини яка продовжує навчання, адже приписами вказаної норми визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з урахуванням вищенаведених норм, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 грн від 1211,20 грн підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved