Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

08.10.2024 [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Семенченко Галина Сергіївна, звернувся до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Теофіпольська селищна рада Хмельницького району Хмельницької області. Позовні вимоги обґрунтовано ухиленням відповідачкою від виконання її батьківських обов`язків щодо малолітнього сина [PERSON] , народженого [INFO] , а саме невиконання обов`язків як щодо утримання сина, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів в значному розмірі, унаслідок чого позивач просить застосувати до відповідачки правові наслідки прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину, передбачені ст. 196 СК України, так і невиконанням відповідачкою обов`язків щодо виховання сина, оскільки [PERSON] не піклується про дитину з 2022 року, не створює їй належних умов для життя, не цікавиться сином, його успіхами у навчанні, його здоров`ям та фізичним і духовним розвитком., що свідчить про ухилення від виховання дитини з боку матерів та про свідоме нехтування нею виконанням батьківських обов`язків. Відтак позивач просив також позбавити відповідачку батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] , мотивуючи необхідність застосування такого крайнього заходу тим, що збереження батьківства відповідачки зможе призвести до одержання відповідачкою в майбутньому майнових та особистих немайнових прав, заснованих на спорідненості з дитиною, що, враховуючи її ухилення від виконання батьківських обов?язків, призведе до порушення прав та інтересів дитини. Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 09.10.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 14.11.2024, надано сторонам строк для подання заяв по суті справи та зобов`язано орган опіки та піклування надати суду висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] з відображенням на виконання вимог ст. 171 СК України думки дитини при вирішенні спору як такого, що стосується її життя. 23.10.2024 орган опіки і піклування направив до суду висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] 12.12.2024 ухвалою Теофіпольського районного суду Хмельницької області клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено, витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України у встановлений судом строк інформацію про перетинання державного кордону України громадянкою України [PERSON] за період з 2022 року по час надання витребуваної інформації. 20.01.2025 від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надійшла витребувана судом інформація. Відзиву на позов від відповідачки [PERSON] у справі не надійшло. 20.03.2025 підготовче провадження закрито, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Семченко Г.С. позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав, викладених у позові, просили позов задовольнити. Необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітнього сина [PERSON] адвокат Семченко Г.С. обґрунтувала тим, що збереження за матір`ю батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] при повному ухиленні матері від виконання батьківських обов`язків суперечить інтересам дитини, оскільки обмежують законного представника, яким є позивач, у прийнятті самостійних рішень щодо життя дитини, позбавляють його можливостей соціальної підтримки, передбаченої законодавством для батьків, які самостійно виховують дитину. Позивач [PERSON] повідомив суду, що з п`яти років [PERSON] (з 2017 року) виховується батьком і бабусею зі сторони батька, з 2017 по 2022 рік [PERSON] лише зрідка навідувала дитину і декілька разів забирала дитину до себе у гості, з 2022 року відповідачка виїхала закордон, більше двох років не спілкується з дитиною взагалі; вважає, що збереження за матір`ю батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] при повному ухиленні матері від виконання батьківських обов`язків суперечить інтересам дитини, яку після досягнення повноліття може бути зобов`язано надавати матеріальну підтримку матері, яка не виконувала своїх батьківських обов`язків щодо дитини. Відповідачка [PERSON] , будучи в установленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у тому числі через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, у судове засідання не прибула, не повідомила про причини неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не подала. Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області як органу опіки і піклування до суду надійшла заява про розгляд справи без участі її представника, утім, участь представника як в підготовчому засіданні, так і в судовому розгляді було забезпечено. У ході з`ясування обставин справи та дослідження доказів судом встановлено такі фактичні обставини справи, що входять до предмета доказування, обґрунтовують вимоги і позиції учасників справи, інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (актовий запис № 1549), [PERSON] народився [INFO] , про що 06.11.2012 складено відповідний актовий запис за № 1549, батьками [PERSON] у свідоцтві про народження зазначені: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] (а.с. 12); зазначені відомості про походження дитини підтверджуються також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00049440307 (а.с. 79). Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 01.03.2023 у справі № 685/704/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , яке набрало законної сили 01.04.2023, про визначення місця проживання дитини з батьком, - позов задоволено, визначено місцем проживання дитини [PERSON] , який народився [INFO] в м. Харків з батьком, [PERSON] , за місцем його реєстрації або проживання, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , в м. Харків, щомісячно в розмірі частки її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до копії інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 19.09.2022 № 12-0002108-2022, зареєстроване місце проживання відповідачки [PERSON] з 1995 року по 29.11.2021 - [ADDRESS] (а.с.80). За змістом довідки, виданої виконавчим комітетом Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області 04.09.2024 № 909/02-39, [PERSON] та його син [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS] (а.с. 17). Як вбачається із акта № 67 обстеження житлово-побутових умов від 09.07.2024, складеного комісією виконавчого комітету Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, [PERSON] з сином [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). У матеріалах справи наявні довідка від 20.05.2022 № 6815-7500869377 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] (а.с. 15) та довідка від 20.05.2022 № 6815-7500869376 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] (а.с. 16). У рішенні Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 01.03.2023 у справі № 685/704/22 встановлено, що [PERSON] проживає з батьком [PERSON] , дитина утримується позивачем [PERSON] , відповідно до інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 19.09.2022 № 12-0002108-2022, зареєстроване місце проживання відповідачки [PERSON] з 1995 року по 29.11.2021 - [ADDRESS] ; зняття з реєстрації відповідачки [PERSON] за зазначеною адресою підтверджено довідкою Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 09.11.2022 № 6.2-7619/6-22, місце проживання відповідачки за даними ДМС не встановлено, що вбачається довідки Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграцій служби України від 09.12.2022 N? 6.2-9430/6-22 (а.с. 13-14). На виконання зазначеного вище Рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 01.03.2023 у справі № 685/704/22 в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , в м. Харків, щомісячно в розмірі частки її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття, видано виконавчий лист, постановою заступника начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гордійчук В.С. відкрито виконавче провадження (а.с. 83). Як вбачається із розрахунку, виданого 05.09.2024 Індустріальним відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, за виконавчим листом №?685/704/22 про стягнення аліментів заборгованість станом на 01.09.2024 становить 78 792,84 грн (а.с. 21-23). За змістом довідки-характеристики, виданої 04.09.2024 за № 910/02-39 Теофіпольською селищною радою Хмельницького району Хмельницької області (а.с. 19), [PERSON] 08.10.1989 проживає за адресою [ADDRESS] , за час проживання [PERSON] на території селищної ради письмових скарг та заяв на нього в селищну раду не надходило. З довідки № 01-40/258 від 05.09.2024, виданої директором Теофіпольського ліцею № 1 Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, вбачається, що учень [PERSON] навчається у ліцеї з 15.08.2022, регулярно відвідує заняття у ліцеї; дитина завжди охайна, доглянута, батько дитини [PERSON] регулярно відвідує батьківські збори, постійно спілкується з педагогами сина, цікавиться шкільним життям дитини; матір дитини [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, контакту із навчальним закладом, де навчається дитина, не підтримує (а.с. 18). З витребуваної судом за клопотанням позивача інформації з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України про перетинання державного кордону України громадянкою України [PERSON] за період з 2022 року по час надання витребуваної інформації, одержаної 20.01.2025 за вих. № 19-4505-25-вих від 16.01.2025 вбачається, що [PERSON] [INFO] здійснила виїзд з території України 01.04.2022 у п.п. Мостиська, 26.03.2023 - в`їзд на територію України у п.п. Шегині, 01.04.2023 - виїзд з території України через п.п. Шегині (а.с. 66). Висновком, виданим Виконавчим комітетом Теофіпольської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області 19.09.2024 за вих. № 1118/02-39 визначено, що орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] [INFO] (а.с. 26), а у висновку від 17.10.2024 № 1246/02-39 - при прийнятті рішення покладається на думку суду (а.с. 42). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за введення суду в оману, приведена до присяги свідка, 16.04.2025 повідомила, що є матір`ю позивача [PERSON] та бабусею [PERSON] , проживає разом з сином [PERSON] та онуком [PERSON] , з п`яти років дитина (восьмий рік поспіль) проживає з батьком, останні рази, коли [PERSON] надсилала повідомлення сину в месенджері, [PERSON] не відповідав, оскільки ображений на матір за те, що вона його покинула, на даний час більше двох років матір дитини не спілкується з сином, не бере участі у його вихованні та навчанні, не утримує дитину, не навідувала дитину, а також ні в день народження, ні в інші свята не надсилала сину подарунків, вітань, не виявляє про нього материнську турботу. З метою практичної реалізації передбаченого ст. 171 СК України права дитини бути вислуханою з питань, що стосуються її життя, суд заслухав в судовому засіданні 11.06.2025, 10.07.2025 думку [PERSON] [INFO] в присутності психолога Сапєлкіної Ю.В. з видаленням з зали судового засідання інших учасників справи, окрім психолога та представника органу опіки і піклування, на час спілкування суду з дитиною. За з`ясованих судом при спілкуванні з дитиною [PERSON] обставин, дитина рідко спілкувалась з матір`ю ще з часу проживання у Харкові, з початку повномасштабної війни [PERSON] лиш декілька разів телефонувала, у перші вісім днів війни під час інтенсивних бомбардувань Харкова, хоч стільниковий зв`язок ще був, мама [PERSON] не телефонувала і не цікавилась, як син [PERSON] ; потім батько дитини [PERSON] повідомив мамі дитини [PERSON] , що він з сином виїхали з Харкова, кликали її в Теофіполь ; з часу їх виїзду з Харкова [PERSON] не спілкується з сином [PERSON] , не турбується про нього, не допомагає, не дарує подарунків, він декілька разів телефонував на номер мами, але спрацьовував автовідповідач і виклик не відбувався; [PERSON] не виключає, що у мами змінився номер телефону; дитина мало обізнана про професію, освіту, рід занять, місце і країну перебування матері, обставини її життя; про власні успіхи і проблеми навчання дитина ділиться з татом і бабусею; дитина за власною ініціативою неодноразово наголошує, що не ображається на маму. Дослідивши наявні у справі докази як кожен по окремості, так і у їх сукупності та взаємозв`язку, проаналізувавши встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення позову в частині позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав щодо її малолітнього сина [PERSON] . Так, відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відтак, позивач [PERSON] є належним суб`єктом звернення з позовом про позбавлення батьківських прав. Відповідно до вимог ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із вимогами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. Вимогами частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед, спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв`язку з чим ураховується відсутність будь-якого спілкування відповідачки з сином досить тривалий час по відношенню до віку дитини, існування реальної можливості виконання батьківських обов`язків, проте їх свідоме невчинення. Згідно зі статтями 9, 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 780-ХІІ, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На підставі статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року (п.54) зазначив, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Зокрема, Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, 16.07.2015). Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно роз`яснень, викладених в цій Постанові, ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При вирішенні питання про позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав суд ураховує наявні у справі письмові докази, у тому числі відомості зі школи, в якій навчається дитина, показання свідка, висновок органу опіки і піклування, відомості про стан заборгованості зі сплати аліментів, які суд не розцінює як пряму чи опосередковану підставу для задоволення позову про позбавлення батьківських прав, разом з тим бере до уваги її наявність як ознаку байдужості до потреб дитини. Судом установлено, що відповідачка тривалий час, у тому числі весь час після повномасштабного вторгнення росії в Україну не виконувала обов`язків щодо виховання сина [PERSON] , незважаючи на реальні ризики для життя і здоров`я дитини під час активних обстрілів Харкова, не виявляла батьківської турботи про життя сина та його безпеку, до цього часу не цікавиться життям сина [PERSON] , не підтримує з ним спілкування, не цікавиться станом його здоров`я, фізичним та духовним розвитком, не надає матеріальної допомоги, не сплачує аліментів на сина [PERSON] . Зазначену поведінку відповідачки [PERSON] суд розцінює як ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини [PERSON] [INFO] .. Суд також ураховує поведінку [PERSON] при вирішенні питання про доцільність позбавлення її батьківських прав органом опіки і піклування, неподання нею у справі відзиву, заяв, у тому числі, із запереченнями проти позбавлення її батьківських прав, що суд розцінює як відсутність заінтересованості у збереженні правового зв`язку з дитиною. Установлені фактичні обставини справи, як кожен окремо, так і в їх сукупності, із урахуванням процесуальної поведінки відповідачки, суд розцінює як ухилення відповідачки [PERSON] від виконання нею батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина [PERSON] , нехтування нею своїми батьківськими обов`язками щодо сина [PERSON] , байдужість до дитини, що свідчить про наявність підстав для задоволення позову в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав . Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За вказаних обставин, беручи до уваги висновок органу опіки та піклування, з метою забезпечення прав малолітнього [PERSON] [INFO] на його розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, виходячи саме із інтересів малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] [INFO] є підставними та підлягають до задоволення. При вирішенні позовних вимог про стягнення з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пеню) за прострочення сплати аліментів на сина [PERSON] в сумі 75 571,52 грн суд враховує таке. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Рішенням Теофіпольського районного суду від 01.03.2023 у справі № 685/704/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] , яке набрало законної сили 01.04.2023 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , який народився [INFO] , в м. Харків, щомісячно в розмірі частки її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.07.2022 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13-14), відтак, підстави для одночасного з ухваленням рішення про позбавлення батьківських прав стягнення аліментів на дитину відсутні. Разом з тим, як видно з розрахунку, виданого 05.09.2024 Індустріальним відділом державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за виконавчим листом №?685/704/22 про стягнення аліментів, заборгованість станом на 01.09.2024 становить 78 792,84 грн (а.с. 21-23). Суд перевірив правильність та не виявив помилковості розрахунку позивачем розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів при зверненні до суду, за яким станом на час звернення до суду розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 75 571,52 грн та складається із неустойки, нарахованої: 1) за період з червня 2022 року по червень 2024 в розмірі 72 537,84 грн.; 2) за липень 2024 року (період прострочення з 01.08.24 по 03.10.24) в розмірі 2001,60 грн (з розрахунку 3127,50х64х1% = 2001,60); 3) за серпень 2024 року (період прострочення з 01.09.24 по 03.10.24) в розмірі 1 032,08 грн (з розрахунку 3 127,50х33х1 = 1 032,08); всього: 72 537,84 + 2001,60 + 1 032,08 = 75 571,52 (грн). У матеріалах справи відсутні відомості, які би свідчили про наявність передбачених ст. 196 СК України для зменшення судом неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд зазначає, що характер неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сімейних правовідносинах є відмінним від неустойки, визначеної ст. 625 ЦК України у цивільних правовідносинах, в конкуренції правових норм положення ст. 196 СК України є спеціальною нормою щодо аліментних правовідносин, тому визначені у п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підстави звільнення від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, на спірні правовідносини не поширюються. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на сина [PERSON] в сумі 75 571,52 грн підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 статті 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1221,20 грн, сплачений ним при зверненні до суду з цим позовом, з урахуванням комісії 21, 80 коп (а.с. 1). На підставі наведеного та

Outcome: approved