Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття її квартири [ADDRESS] , моральної шкоди, витрат на залучення експерта, витрат на професійну правничу допомогу та судових витрат. Позов мотивує\~тим,\~що є власницею квартири [ADDRESS] . 10 жовтня 2024 року унаслідок втручання в систему опалення (від`єднання труби батареї без подальшого перекриття води) в квартирі [ADDRESS] відбулось затоплення її квартири, що розміщена поверхом нижче. 11 жовтня 2024 року ЛКП «Житловик С» зафіксовано факт залиття, яке мало місце 10 жовтня 2024 року, причиною якого стало втручання у систему опалення у квартирі [ADDRESS] . Внаслідок залиття її квартири була знищена натяжна стеля, пошкоджені стіни та стелі у ванній кімнаті, коридорі, кухні. Тому постала негайна потреба демонтажу та заміни натяжної стелі, поклейки шпалер. Для ліквідації завданої шкоди відповідачка частково відшкодувала шкоду, а саме, 5000 грн. за роботу із злиттям води з натяжної стелі, 2000 грн. за виклик майстрів та роботу з натяжною стелею у квартирі, що зафіксовано розпискою від 14 жовтня 2024 року, 6000 грн. завдатку майстрам для закупівлі полотна та для подальшого проведення ремонтних робіт у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується розпискою від 21 жовтня 2024 року, 5000 грн. за виконання робіт з демонтажу натяжної стелі з металевого профіля, що підтверджується розпискою від 24 жовтня 2024 року, загалом на суму 18000 грн. Вподальшому, будь які дії з відшкодування завданої шкоди [PERSON] припинила. Як їй повідомили майстри, які обирались відповідачкою для усунення наслідків затоплення у її квартирі, 24 жовтня 2024 року відповідачка звернулась до них та повідомила, що більше немає потреби у їх послугах, і що не бажає оплачувати подальший ремонт. Усі подальші витрати на ліквідацію завданої шкоди вона змушена була нести самостійно, зокрема, оплати за демонтаж у квартирі алюмінієвого профілю та шпалер 3500 грн., що підтверджується актом про надання послуг від 27 жовтня 2024 року. Після демонтажу натяжної стелі було виявлено сліди плісняви, тому виникла необхідність фіксації прихованих слідів затоплення. 27 жовтня 2024 року було складено акт, яким зафіксовано, що під час днемонтажу алюмінієвих профілів було зафіксоване приховане затоплення і плісняву на стіні між кухнею та ванною кімнатою. Актом від 28 жовтня 2024 року, складеним комісією ЛКП «Житловик С» зафіксовано наявність плісняви та сирості у місцях затоплення, очевидною причиною появи якої є залиття, яке сталося 10 жовтня 2024 року, у зв`язку з цим змушена була здійснити виклик служби та оплатити проведення дезінфекції (проти плісняви) у розмірі 4500 грн. Для визначення вартості відновлювального ремонту оцінювачем [PERSON] складено висновок щодо оцінки вартості збитку внаслідок затоплення квартири [ADDRESS] , у відповідності до якого усі збитки, завдані залиттям квартири становлять 95240 грн. У зв`язку з частковим відшкодуванням шкоди, несплачена різниця завданої шкоди становить 77240 грн., яку просить стягнути з відповідачки. Щодо моральної шкоди, то зазначає, що з моменту залиття перебуває у пригніченому стані, не могла проживати у своєму єдиному житлі, через сирість та неприємний запах плісняви в неї виникли фізичний біль і страждання, порушився нормальний ритм життя. Події самого залиття і наступні оббивання порогів експлуатуючої організації, фіксації кожного наслідку затоплення, пошук майстрів та необхідність постійного проживання в ремонтних роботах, проблеми з головними болями від сирості та холоду, потягли за собою тяжкі душевні переживання та моральні страждання, які спричинили негативні зміни у її житті: негативні переживання та спогади, насторога та тривога, емоції та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемні одужання, занепокоєння за єдине житло, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга. Моральну шкоду оцінює у розмірі 20000 грн. Зазначає, що не має можливості самостійно виконати необхідні ремонтні роботи чи придбати інше житло, у зв`язку з чим переживає моральні страждання, які спричинили негативні зміни у її житті. У зв`язку з зауваженнями до свого стану здоров`я, внаслідок залиття її квартири, змушена була звернутися до сімейного лікаря, їй призначено лікування. Зважаючи на поведінку відповідачки та тривалу бездіяльність з усунення наслідків своїх дій, нехтуванням її почуттями, як постраждалої та істотної шкоди, завданої залиттям квартири, вважає саме такий розмір моральної шкоди є обгрунтованим. Окрім того, просить стягнути 9800 грн. за висновок екперта оцінювача та 20000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також судові витрати. Просить позов задоволити. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 12 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02 червня 2025 року. 02 червня в судовому засіданні оголошено перерву до 16 червня 2025 року, у зв`язку з неявкою відповідачки. 16 червня 2025 року в судовому засіданні продовжено переву до 15 липня 2025 року, у зв`язку з неявкою відповідачки. 15 липня 2025 року у судовому засіданні продовжено перерву до 28 липня 2025 року, у зв`язку з заявленим клопотанням представника відповідача про надання йому можливості ознайомитися з матеріалами справи. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задоволити, дав пояснення аналогічні позовним вимогам. Вимогу про стягнення витрат на правову допомогу просив не розглядати, оскільки має намір звернутись з заявою про стягнення таких після ухвалення судом рішення у справі, з наданням додаткових доказів повесених позивачкою витрат. Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] позов заперечив у повному обсязі, оскільки такий грунтується на висновку суб`єкта оціночної діяльності, а не висновку судового експерта. Оскільки суб`єкт оціночної діяльності не попереджається про кримінальну відповідальність, такий висновок не є доказом у справі в розумінні статті 95 ЦПК України. Відповідно, витрати на його залучення з цих підстав до задоволення не підлягають. Щодо стягнення моральної шкоди, вважає, що позивачкою не доведено факт завдання такої, не обгрунтовано її розмір. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Позивачка та відповідачка у судове засідання повторно не з`явивлись, хоча належним чином повідомлялись про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомили, однак скористались правом на представництво своїх інтересів через представників. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 серпня 2009 року, посвідченим державним нотаріусом Шостої львівської державної нотаріальної контори Львівського міського нотаріального округу спадкоємцем померлої [PERSON] є її внучка [PERSON] , а саме квартири [ADDRESS] (а.с.8), що стверджується також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26943805, сформованого 06 серпня 2010 року (а.с.9). В матеріалах справи також міститься копія технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] (а.с.39). 11 жовтня 2024 року комісією у складі майстрів ЛКП «Житловик С» складено акт, про те, що у квартирі [ADDRESS] виявлено сліди залиття ванни (стелі), стіни коридору, у кухні стелі та стіни. Залиття сталося з квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище через втручання у систему опалення (а.с.10). З копії акту у складі майстрів ЛКП «Житловик С» від 27 жовтня 2024 року вбачається, що в результаті проведення демонтажу алюмінієвих профілів під натяжну стелю, що проводилось у квартирі [ADDRESS] 21 жовтня 2024 року були виявлені плями затоплення, що скривались під шпалерами, мокрі сліди та плісняви, що утворились внаслідок затоплення квартирою зверху №13 10 жовтня 2024 року (а.с.11зв-12). 27 жовтня 2024 року складено акт про надання послуг з демонтажу профілю 3 м.п. у розмірі 300 грн., демонтажу шпалер 1,5 м.к. у розмірі 100 грн., виклик у вихідний у розмірі 3100 грн., загальна сума до сплати 3500 грн. (а.с.12 зв.), дана сума переказана на картку [PERSON] , про що свідчить квитанція (а.с.13). На усунення завданої шкоди позивачкою укладення договір про надання послуг з дезінсекції, дератизації та дезінфекції з ФОП [PERSON] від 30 жовтня 2024 року (а.с.13 зв.-14), сума за послуги склала 4500 грн., про що свідчить копія платіжної інструкції (а.с.14 зв.). Як вбачається з копії акту ЛКП «Житловик С» від 28 жовтня 2024 року 11 жовтня 2024 року обстежену квартиру [ADDRESS] , виявлено сліди залиття у ванні на стелі, на стіні коридору, на стелі та стіні кухні. Залиття склалось з квартири [ADDRESS] , що знаходиться поверхом вище, через втручання у систему опалення, про що складено акт та ознайомлено мешканців квартир [ADDRESS] . 25 жовтня 2024 року до підприємства повторно звернулась власниця квартири [ADDRESS] , повідомивши, що у її квартирі 24 жовтня 2024 року демонтовано натяжні стелі у кухні, кімнаті, ванні та коридорі, виявлено сліди плісняви та сирості. 28 жовтня 2024 року комісією повторно здійснено вихід за адресою, встановлено наявність плісняви та сирості на стелі кухні, стелі вани, стелі коридору, та стелі кімнати, які на момент обстеження 11 жовтня 2024 року не візуалізувались, оскільки були закриті натяжною стелею. Окрім того, виявлено часткове відшарування шпалер на площі стін коридору та кухні (а.с.19). За замовленням представника позивача СОД ФОП [PERSON] складено звіт про оцінку вартості матеріального збитку, який завданий власнику двокімнатної квартири [ADDRESS] , відповідно до якого залишкова вартість заміщення (відтворення) з врахуванням фізичного зносу в діючих стінах становить 95243 грн. Ринкова вартість матеріального збитку (вартість робіт та будівельних матеріалів), який завданий власниці квартири [ADDRESS] та належить [PERSON] , внаслідок затоплення, складає з врахуванням заокруглень та з врахуванням податку на додану вартість складає 95240 грн. (а.с.25-52). З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та РЕєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №424293755, сформованого 26 квітня 2025 року щодо права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.54). ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №894 від 10 березня 2025 року надала відповідь на адвокатський запит, у відповідності до якої згідно архівних даних станом на 29 грудня 2012 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Пилипенко П.І. від 11 квітня 2000 року, в реєстрі за №733 (а.с.55). За змістом положень частини третьої\~статті 386 ЦК України\~власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій\~статті 22 ЦК України\~визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України\~передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень\~ЦК України\~щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27 травня 2021 року у справі №761/12945/19. Виходячи з цього, особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди), повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків, (шкоди) безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою), а відповідач має довести, що такі збитки (шкода) завдані не з його вини. Позивачу належить довести, що\~протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.\~Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2020 року у справі №329/382/19. Відтак, обов`язковим для встановлення у спірних правовідносинах є факт залиття, встановлення осіб, які винні у такій, шкода заподіяна такою та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками. При цьому, на підтвердження позовних вимог позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт виникнення залиття саме з вини відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що відповідачка не заперечує самого факту залиття квартири позивачки, дійсно частково відшкодовувала понесені витрати [PERSON] , [PERSON] заперечується розмір завданої шкоди та висновок суб`єкта оціночної діяльності як доказу, на підставі якого встановлено її розмір. Необхідно зауважити, що протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 серпня 2020 року у справі №925/1478/16). Для розгляду цивільного спору з питань відшкодування збитків, завданих внаслідок залиття має значення встановлення його причини, в тому числі місця аварії - місця пошкодження, виходу з ладу систем тепло- та/або гарячого, холодного водопостачання/водовідведення, що впливає на розмежування відповідальності виробника, виконавця та споживача житлово-комунальної послуги, правовідносини між якими, що виникають у процесі її створення, надання та споживання, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII\~(постанова Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі №488/4653/18) Згідно з правовою позицією, викладеною в Постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у цивільній справі №676/4719/15-ц, обов`язок доведення факту залиття квартири покладається на позивача. Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акту встановлена в додатку №4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. Відповідно до презумпції вини особи, яка завдала шкоди (стаття 1166 ЦК України), не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини, на що суди обґрунтовано звернули увагу, ухвалюючи рішення про задоволення позову. Актами про обстеження квартири від 11,27,28 жовтня 2025 року встановлено факт залиття квартири позивачки із квартири відповідачки. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. На суд покладено обов`язок вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб. У той же час, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу. Такі правові висновки є усталеними та знаходять втілення, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №908/2637/20, від 29 вересня 2021 року у справі №910/17079/19, від 16 вересня 2021 року у справі №922/3059/16, від 26 січня 2021 року у справі №923/722/19, від 29 жовтня 2020 року у справі №917/814/16, від 29 січня 2020 року у справі №904/5265/18, від 28 січня 2020 року у справі №912/653/19, від 06 листопада 2019 року у справі №909/51/19, від 25 червня 2019 року у справі №5023/5836/12, від 19 червня 2019 року у справі №910/19581/16, від 05 червня 2019 року у справі №909/452/18, від 18 березня 2019 року у справі №908/1165/17, від 06 грудня 2018 року у справі №902/1592/15. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №912/1856/16, від 24 грудня 2019 року у справі №902/377/19). Щодо заперечення представником відповідача Звіту про оцінку, суд виходить з наступного. Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~статті 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 89 ЦПК України). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по доказуванню. Аналіз змісту матеріалів цивільної справи свідчить про те, що позивачем доведено факт заподіяння йому діями відповідача матеріальної шкоди, натомість, відповідачем не спростовано жодними належними та допустимими доказами заявлені останнім позовні вимоги. Заперечуючи Звіт про оцінку, наданого позивачкою в обґрунтування розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, стороною відповідача клопотань про призначення у справі будівельно-технічної експертизи, товарознавчої експертизи на предмет визначення матеріальної шкоди та причин залиття, не заявлялось, у тому числі не надавалось письмових клопотань з цього приводу. Вимоги ЦПК не передбачають, що розмір збитків у справі про відшкодування шкоди, внаслідок залиття квартири може підтверджуватись виключно висновком експерта, обмежень у засобах доказування для сторін не встановлено. Завдана матеріальна шкода (збитки) власнику майна може бути визначена як оцінювачем, так і експертом. Збитки та розмір відшкодування можуть бути визначені на підставі звіту про оцінку майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, з урахуванням встановлених положеннями (національними стандартами) вимог. Відповідачка та її представник не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивачки, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, не заявляла та не надала інших належних та допустимих доказів щодо причин залиття та розміру спричиненої позивачці майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди. Тому, суд приймає до уваги наданий позивачкою звіт на визначення розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям квартири, як доказ у справі. Відповідачкою, яка вільна розпоряджатися своїми правами на власний розсуд, не спростовано доводів позивачки та завданого розміру матеріальної шкоди. Таким чином, встановивши, що позивачка довела розмір завданої шкоди, протиправність дій відповідачки, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття квартири позивачки, суд приходить до висновку, що завдана позивачці шкода підлягає відшкодуванню відповідачкою. Судом встановлено факт залиття квартири позивачки з квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності відповідачці у справі, що не заперечується представником відповідача. Внаслідок такого залиття [PERSON] завдано матеріальної шкоди у розмірі 95243 грн., яка підлягає стягненню з відповідачки, за мінусом часткового відшкодування матеріальної шкоди 18000 грн., що в кінцевому результаті становить 77240 грн. Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. [PERSON] у позовних вимогах зазначає, що з моменту залиття перебуває у пригніченому стані, не могла проживати у своєму єдиному житлі, через сирість та неприємний запах плісняви в неї виникли фізичний біль і страждання, порушився нормальний ритм життя. Події самого залиття і наступні оббивання порогів експлуатуючої організації, фіксації кожного наслідку затоплення, пошук майстрів та необхідність постійного проживання в ремонтних роботах, проблеми з головними болями від сирості та холоду, потягли за собою тяжкі душевні переживання та моральні страждання, які спричинили негативні зміни у її житті: негативні переживання та спогади, насторога та тривога, емоції та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемні одужання, занепокоєння за єдине житло, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга. Моральну шкоду оцінює у розмірі 20000 грн. Зазначає, що не має можливості самостійно виконати необхідні ремонтні роботи чи придбати інше житло, у зв`язку з чим переживає моральні страждання, які спричинили негативні зміни у її житті. У зв`язку з зауваженнями до свого стану здоров`я, внаслідок залиття її квартири, змушена була звернутися до сімейного лікаря, їй призначено лікування. Зважаючи на поведінку відповідачки та тривалу бездіяльність з усунення наслідків своїх дій, нехтуванням її почуттями, як постраждалої та істотної шкоди, завданої залиттям квартири, вважає саме такий розмір моральної шкоди є обгрунтованим. 29 жовтня 2024 року сімейним лікарем КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Клінічна лікарня планового лікування, реабілітації та паліативної допомоги» [PERSON] проведено огляд [PERSON] через скарги, пов`язані із залиттям її квартири (а.с.59). Згідно ч.1,3,4,5 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, суд відзначає, що в рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які … зіткнулися з проблемами … можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди судом враховується психологічні страждання позивачки, які остання зазнала через затоплення її квартири, перебування у пригніченому стані, неможливість проживання у своєму житлі, через сирість та неприємний запах плісняви, перенесені страждання, порушення нормального ритму життя, необхідні дії для фіксування залиття, пошук майстрів та необхідність постійного проживання в ремонтних роботах, що потягло для неї тяжкі душевні переживання та моральні страждання, які спричинили негативні зміни у житті. З урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, тривалості порушення прав позивачки, час та зусилля, які їй необхідні для відновлення попереднього стану, глибину її душевних та психічних страждань, пов`язаних із пошкодженням квартири, порушення нормального ритму життя, тяжкість вимушених змін, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення на користь [PERSON] в сумі 4000 грн. Вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн. є завищеною, належними доказами не підтверджена, а тому в цілому задоволенню не підлягає. Судом,\~при визначенні\~розміру моральної\~шкоди,\~враховано правову\~позицію Верховного\~Суду висловленої\~у постанові\~Великої Палати\~Верховного Суду\~від 15\~грудня 2020\~року у\~справі за\~№752/17832/14-ц,\~а саме,\~що розмір\~відшкодування моральної\~шкоди має\~бути не\~більшим,\~ніж достатньо\~для розумного\~задоволення потреб\~потерпілої особи,\~і не\~повинен приводити\~до її\~безпідставного збагачення. Щодо витрат за залучення суб`єкта оціночної діяльності. Крім того, згідно з п.2 ч.2 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.6 ст.139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. На підтвердження понесення позивачкою судових витрат пов`язаних із залученням оцінювача, надано звіт з визначення вартості матеріального збитку, який завданий власниці [PERSON] квартири [ADDRESS] , згідної якого останньою було сплачено 9800 грн. за складення даного звіту та оцінки вартості відновлювальних робіт (а.с.52). Суд вважає, що сплачені позивачкою кошти в сумі 9800 грн. за проведення звіту підлягають стягненню із відповідачки на користь позивачки. Вимога позивачки щодо стягнення витрат на правову допомогу за клопотанням її представника судом не розглядалась. Щодо судових витрат. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки в користь позивачки підлягають стягненню понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 1211 грн. 20 коп. На підставі\~ст.ст.22,386,1166\~ЦК України\~ та\~

Outcome: approved