Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

У липні 2023 року Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. У разі відмови споживача від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг. 31.05.2021 року на офіційному веб-сайті ПАТ «АК «Київводоканал» опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) укладання публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг відповідної якості з централізованого водопостачання та/або водовідведення, у зв`язку з чим, цей договір вважається укладеним з 01.07.2021 року. Відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг та зареєстрованав квартирі [ADDRESS] , до якої позивач надає житлово-комунальні послуги з постачання холодної води та водовідведення. Таким чином, [PERSON] отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] на підставі договору, оскільки після розміщення повідомлення та договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило. Внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язань за Договором у відповідача в період з 01.12.2016 року по 30.04.2023 року виникла заборгованість у розмірі 47600,26 грн з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, 86,94 грн зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку, 752,21 грн з внесення плати за абонентське обслуговування. Крім цього, в зв`язку з простроченням щодо оплати ЖКП позивач нарахував 3 % річних в сумі 4948,33 грн, інфляційні втрати в розмірі 25121,59 грн. Вказане стало підставою для звернення до суду. Ухвалою судді від 01.04.2025 р. відкрито провадження у справі, призначено засідання, витребувано письмові докази. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні фактично не заперечила щодо задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення присутніх учасників, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 28.02.1986 р. Згідно з даними реєстрових книг КП «КМР «КМБТІ» квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована . 26.04.2014 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 року №1198, яким внесено зміни до закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами. Відповідно до ч.7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариствам «Акціонерна компанія «Київводоканал», що перейменоване на приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. У разі відмови споживача від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг. 31.05.2021 року на офіційному веб-сайті ПАТ «АК «Київводоканал» опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) укладання публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг відповідної якості з централізованого водопостачання та/або водовідведення, у зв`язку з чим цей договір вважається укладеним з 01.07.2021 року. Зобов"язання у споживача можуть виникати і за відсутності оформлених договірних відносин на підставі факту користування послугами та за тарифами, що визначені у встановленому законом порядку. Про таке, зокрема, вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц. Тобто, [PERSON] є споживачем та отримає послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових мереж) за адресою: [ADDRESS] , на підставі на підставі договору про приєднання, оскільки повідомлення про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідача не надходило. Судом встановлено, що позивач належним чином виконує свої договірні зобов`язання шляхом надання відповідачу централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення. Відповідач у свою чергу порушила умови договору, внаслідок неналежного виконання зобов`язань у відповідача в період з 01.12.2016 року по 30.04.2023 року виникла заборгованість у розмірі 47600,26 грн з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, 86,94 грн зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку, 752,21 грн з внесення плати за абонентське обслуговування. Зазначене підтверджується довідкою Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» та розрахунком заборгованості за адресою: [ADDRESS] . Згідно п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 ч.1 п. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги ). Згідно зі ст. 179 ЖК УРСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно із п.5) ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Разом з тим, згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.ст. 610-612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Разом з тим, згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» просило стягнути з відповідача заборгованість яка нарахована з 01.12.2016 р. по 30.04.2023 р. При цьому, тільки за один місяць - грудень 2016 р. відповідачу нараховано 18935,56 грн заборгованості, яка включає в себе: 4378,15 грн за послуги з постачання холодної води, 4435,76 грн за послуги централізованого водовідведення, 8462,70 грн інфляційних, 1658,95 грн - 3 % річних. Звертаючись до суду з позовом, ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал у позовній заяві виклало обставини, якими обґрунтовувало свої вимоги, зазначило докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляло клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавало клопотання про їх витребування. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року у справі №755/18920/18 (провадження № 61-17205ск19). Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Між тим, з саме по собі зазначення в розрахунку заборгованості боргу (станом на січень 2017 р. - 18935,56 грн), не може вважатися належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом такої заборгованості в розумінні ст. 77 - 80 ЦПК України. Детального розрахунку заборгованості за період до грудня 2016 року представником позивача не надано. При цьому, за який період виникла така заборгованість та як вона розраховувалась, представником позивача не зазначено. Обов`язок доведення цих обставин лежить на позивачеві. Не вказавши період, за який позивач нарахував заборгованость розмірі 18935,56 грн. та не надаючи розрахунку такої заборгованості по щомісячним платежам, позивач не довів розмір вказаної заборгованості, яка виникла у відповідача. Судом враховано, що вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Між тим, суд не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто, повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову. Наведене узгоджується з позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 15 червня 2020 року у справі № 588/1311/17. Відтак, недоведеність позовних вимог в цій частині є підставою для відмови у позові. За таких обставин позивач має право на стягнення заборгованості за період з січня 2017 р. по квітень 2023 р., яка складається з заборгованість у розмірі 38786,35 грн з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, 86,94 грн зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку, 752,21 грн з внесення плати за абонентське обслуговування, 3 % річних в сумі 3289,38 грн, інфляційних втрат в розмірі 16658,89 грн., а всього 59573,77 грн. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Будь-яких доказів, що підтверджують невідповідність розміру заборгованості умовам договору, суду надано не було. Розрахунок заборгованості відповідачем жодним чином не спростований. Умови договору також не оспорюються. Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України потрібно стягнути на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» з [PERSON] судовий збір в розмірі - 2037,16 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог (задоволено 75,9 %) та витрати за отримання інформації з Державного реєстру речових прав в розмірі 35,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial