Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

28 травня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі - позивач) в системі «Електронний суд» через свого представника Ушакевич Марину Петрівну сформувало до Миколаївського районного суду Миколаївської області позовну заяву до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Позивач посилався на те, що 08.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №5841749 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». За умовами Договору від 08.09.2024 відповідачу перераховані кошти безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] у розмірі 19 000 грн. Кредит надано загальним строком на 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 08.09.2024 (дата надання кредиту). Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів) - 19.08.2025. Позивач умови договору виконав. У свою чергу Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором не виконує, у зв`язку з неповерненням заборгованості та відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором про споживчий кредит №5841749 від 08.09.2024 року, станом на дату здійснення розрахунку, заборгованість [PERSON] становить 24 600 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 19 000 грн; штрафних санкцій - 5 600 грн. Крім того позивач просить судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 2 422 грн 40 коп. та на професійну правничу допомогу в розмірі 7 100 грн покласти на відповідача. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29 травня 2025 року, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» прийнято до розгляду, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09.06.2025 та 10.06.2025 відповідачем [PERSON] в системі «Електронний суд» сформовано відзив на позовну заяву та додаткові пояснення у справі, відповідно до яких відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність доказів переказу коштів. У квитанції, яку надає позивач, не вказано ПІБ, номер рахунку, ЄДРПОУ отримувача та назву банку, що може викликати підозри у шахрайстві з боку позивача. Крім того, позивач заперечила отримання будь яких коштів на номер картки який вказані у позові, не має відношення до цієї картки. Картка була загублена у серпні 2024 року та після шахрайських дій, заблокувала вказану картку. 16 червня 2025 року представником позивача в системі електронний суд» сформовано пояснення на відзив, відповідно до яких представник звертає увагу на те, що одноразовий ідентифікатор (One-Time Identifier або One-Time Code, One-Time Password, OTP) - це унікальний код або номер, який використовується для проведення аутентифікації або авторизації певного користувача чи пристрою. Типовий сценарій використання одноразового ідентифікатора включає в себе відправку унікального коду на мобільний телефон або інший пристрій користувача під час процесу входу в систему або здійснення транзакцій. Код може бути введений користувачем лише один раз і має обмежений термін дії. Використання одноразових ідентифікаторів допомагає зменшити ризик витоку конфіденційної інформації, оскільки кожен код є часово обмеженим і може бути використаним тільки в конкретному контексті. Крім того, договір містить детальну інформацію щодо особи позичальника - його ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, адресу реєстрації, поштову адресу, номер телефону, електронну пошту, дату народження. Доказів на спростування відповідності анкетних даних [PERSON] до відзиву на позовну заяву не подала. Крім того, доказів про те, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, ідентифікаційний номер, реквізити банківської картки на яку здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані ТОВ «Мілоан» для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем - [PERSON] до суду не надано. Відсутні докази звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій та докази оскарження правомірності (дійсності) укладеного договору. У судове засідання представник позивача не з`явився, з тексту позовної заяви вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує, у випадку не явки представника позивача в судове засідання, просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання не з`явилась, до суду будь-яких заяв та клопотань про відкладення судового розгляду не подала. Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, справа вирішується за наявними матеріалами. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. 08.09.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №5841749 шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, який підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, Відповідач, на веб-сайті ТОВ «Мілоан» https://miloan.ua/ через особистий кабінет надала всі необхідні дані для встановлення особи та оформлення договору, зокрема: інформацію щодо свого імені, номеру телефону, адреси доставки, реквізитів документа, що посвідчує особу, електронної адреси. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 237116, який надійшов на номер мобільного телефону [NUMBER] та за допомогою якого відбулось укладення електронного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин 1-3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За таких обставин, суд вважає доведеним факт укладення Кредитного договору. Відповідно до п.1.2.-1.4. Договору кредиту, сума кредиту становить 19 000 грн. Кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 08.09.2024. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом (за умови дотримання Графіку платежів) - 19.08.2025. Пунктом 1.5.1. Договору кредиту передбачено, що комісія за надання кредиту - 1 425 грн, яка нараховується одноразово в момент видачі кредиту. Відповідно п.2.4.1. позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в розмірі та у терміни, що встановлені у Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору, що є невід`ємною частиною Договору. Позичальник має сплачувати поточний загальний платіж за розрахунковий період в день закінчення розрахункового періоду (дату платежу), згідно графіку платежів. Сплата заборгованості до настання дати платежу не звільняє Позичальника від необхідності сплати заборгованості в дату платежу, проте може зменшувати її розмір. Сплата заборгованості після спливу дати платежу призводить до прострочення і є підставою виникнення у Позичальника додаткових обов`язків щодо сплати штрафів та/або процентів, згідно розділу 4 Договору. Пунктом 4.1. Договору кредиту передбачено, що у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору та Графіку платежів, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 700 гривень за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені Графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 6 днів. Згідно п.4.3. Договору кредиту, Кредитодавець на свій розсуд може не застосовувати жодного виду відповідальності передбаченого п.п.4.1, 4.2 цього Договору, застосувати один з них або всі одночасно. Вимога(и) Кредитодавця про сплату вказаних процентів та/або штрафів Позичальником вважається здійсненою(ими), якщо заборгованість зі сплати процентів та/або штрафів відображена в Особистому кабінеті Позичальника чи іншим чином доведена до його відома (листування, повідомлення, тощо). Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті Позичальником за порушення виконання його зобов`язань передбачених пп.4.1, 4.2. цього Договору не може перевищувати 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного Позичальником за цим Договором, а у випадку, якщо загальний розмір кредиту не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, сукупна сума платежів передбачених пп.4.1,4.2 Договору не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної Позичальником за цим Договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Вказані платежі розраховуються по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або до досягнення максимально можливого розміру визначеного цим пунктом. Згідно квитанції №2514568030, 08 вересня 2024 року ТОВ «Мілоан» перерахувало на картковий рахунок [NUMBER] за кредитним договором 5841749 кошти у сумі 19 000 грн. Суд погоджується з доводами представника позивача, що у позивача відсутні повноваження на отримання повних реквізитів картки. Під час укладення кредитного договору позичальник вводить дані свого платіжного засобу, який зберігається у платіжній системі, через яку кредитодавець перераховує кошти відповідно до Постанови НБУ №113 «Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)». Так, згідно п.10. вказаної Постанови НБУ, договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі ХХХХ ХХ** **** ХХХХ (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу). Разом з цим, відповідачем не подано до суду належних та допустимих доказів того, що вона не була володільцем банківської картки [NUMBER] на час перерахування кредитних коштів, не користується номером мобільного телефону [NUMBER] , на який було надіслано одноразовий ідентифікатор, що вказаний номер телефону не підв`язаний до її банківського рахунку. Не надано доказів, що з банківською карткою здійснювались шахрайські дії, у зв`язку з чим відповідачем було направлено відповідну заяву до правоохоронного органу, а в подальшому картку було заблоковано. Так, за змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, суд вважає доведеним, що між позивачем та відповідачем укладено договір споживчого кредиту. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» взяті на себе зобов`язання за вказаним договором № 5841749 від 08.09.2024 виконало у повному обсязі та надало [PERSON] кредит, що підтверджується, доданою квитанцією щодо здійснення переказу грошових коштів. Відповідач умови кредитного договору не виконувала, та згідно розрахунку заборгованості, виданого ТОВ «Мілоан» виникла заборгованість у сумі 24 600 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 19 000 грн; штрафних санкцій - 5 600 грн. При цьому статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Слід зазначити, що неналежним виконанням зобов`язань за Договором відповідач порушує його умови, права позивача та вимоги ст. 526 ЦК України. Так, згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких обставин, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту за Договором про споживчий кредит № 5841749 від 08.09.2024. Разом з тим, щодо стягнення штрафних санкцій суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 6-1 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" (далі -Закон) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. За таких обставин, позовні вимоги щодо стягнення штрафних санкцій у розмірі 5 600 грн задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі витрати на професійну правничу допомогу. За приписами ч.1. ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем до суду першої інстанції сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог на 77 %, заявлені витрати на правничу допомогу та судовий збір підлягають до задоволення пропорційно до задоволених вимог, а саме у розмірі 77 %. Решта витрат покладається на позивача. Отже, згідно з положеннями ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 1 865,25 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 467 грн.

Outcome: partial