Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

У лютому 2025 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ПП «АВТО-ПОРТАЛ», [PERSON] , [PERSON] до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, слідчого слідчого відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Маковея Є.С., про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, захист ділової репутації. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 07.02.2025 позовну заяву повернуто позивачам, з підстав об`єднання позивачем в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26.03.2025 ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 07.02.2025 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду, визначено, що справа підлягає розгляду в межах одного виду судочинства, в цьому конкретному випадку в порядку цивільного судочинства. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 21.04.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. 30.04.2025 до суду від позивачів в особі представника адвоката Войтович Є.М. надійшла заява на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху разом з оновленою позовною заявою ПП «АВТО-ПОРТАЛ», [PERSON] , [PERSON] в особі адвоката Войтовича Є.М. до Держави Україна в особі державного органу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог - слідчий СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Маковей Є.С. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, захист ділової репутації. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25.05.2023 в період з 16 год 56 хв по 17 год 30 хв слідчий ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Маковей Є.С. провів огляд приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , про що склав протокол. Відповідно до цього протоколу огляд проведено на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2023 №336/4583/23 в межах досудового розслідування в кримінальному провадженні, що внесено до ЄРДР за №42023080000000027 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України. Так, згідно із вказаним протоколом: «оглянуто будівлю, яка розташована у вигляді літери «Т». Відносно проїзної частини по [ADDRESS] бригади вертикальна частина будівлі являє собою три поверхи. а горизонтальна 4». У ході огляду за допомогою електроболгарки демонтовано навісний замок на вхідній двері. Виявлено два теплових агрегати (твердотопливні).» Описана будівля належить позивачу ПП «АВТО-ПОРТАЛ». Відповідно до технічної документації об`єкту нерухомості, що розташований за адресою: [ADDRESS] , будівля зазначена як будівля адміністративного управління літ. А-3. На огляд цієї будівлі слідчий суддя не надавав дозволу на огляд або обшук. Огляд проведено без участі представників власника. За таких обставин, позивачі вважають, що огляд проведено із грубим порушенням вимог ст. 233 КПК України. Позивач [PERSON] є засновником ПП «АВТО-ПОРТАЛ», позивач [PERSON] є директором ПП «АВТО-ПОРТАЛ». Незаконним оглядом ПП «АВТО-ПОРТАЛ» спричинено матеріальну шкоду у вигляді вартості пошкодженого навісного замка вартістю 1500 грн. Результатом незаконного огляду є погіршення ділової репутації ПП «АВТО-ПОРТАЛ», що підтверджується публікаціями в засобах масової інформації про нібито кримінальні правопорушення з боку працівників підприємства. За результатами незаконного огляду [PERSON] та [PERSON] спричинена моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях з приводу погіршення їх ділової репутації, приниження часті та гідності. Моральну шкоду, спричинену [PERSON] оцінено у 50000 грн, моральну шкоду спричинену [PERSON] оцінено у 50000 грн. Посилаючись на вказані обставини та норми ст. 1166, 1167, ч. 6 ст. 1176 ЦК України, просять суд стягнути з держави Україна в особі ГУНП в Запорізькій області на користь ПП «АВТО-ПОРТАЛ» матеріальну шкоду в сумі 1500 грн; на користь [PERSON] 50000 грн відшкодування моральної шкоди; на користь [PERSON] 50000 грн відшкодування моральної шкоди; на користь [PERSON] 10000 грн відшкодування судових витрат. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 05.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 12.05.2025 до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог надійшли письмові пояснення по суті спору. 14.05.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про закриття провадження у справі у зв`язку із тотожністю предмету та підстав позову. У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що відповідно до відомостей, викладених у позовній заяві відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2023 в межах кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР №42023080000000027 за частиною 1 статті 241 КК України слідчим СВ ВП №3 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції Маковей Є.С. було проведено огляд будівлі, яка належить приватному підприємству «АВТО-ПОРТАЛ», власником якого є [PERSON] 25 травня 2023 року по кримінальному провадженню №42023080000000027 від 03 квітня 2023 року за частиною 1 статті 241 КК України за фактом забруднення атмосферного повітря шкідливими для життя, здоров`я людей та довкілля речовинами, яке відбувається у приміщенні та використовується як хостел за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв 55 бригади, 1 шляхом використання самочинно збудованої печі із твердопаливним котлом. На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2025 року слідчим ВП №3 Запорізького районного управління ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Маковей Є.С. у присутності понятих та працівників Державної екологічної інспекції (Запорізька та Херсонська область) було проведено огляд вищевказаного приміщення. В ході проведення слідчих дій, а саме: під час огляду приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] бригади слідчим ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Маковей Є.С. виявлено трубу з якої йшов дим з характерним запахом. Окрім цього в самому приміщенні було виявлено два твердопаливні котли із подальшим зазначенням про це у протоколі огляду. Згідно з протоколом огляду від 25.05.2023, у період часу з 16 год 56 хв по 17 год 30 хв, слідчим ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Маковей Є.С. на підставі вищезазначеної ухвали суду від 23.05.2023 року у справі № 336/4583/23 проведено огляд приміщення, яке розташовано за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження належності будівлі у слідчого Маковей Є.С. була наявна копія технічного паспорту на приміщення будівлі адміністративного управління літера А-3, розташованого за вищевказаною адресою. Доступ до даного приміщення було здійснено шляхом демонтажу навісного замку на дверях приміщення. За результатами проведення огляду слідчим ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Маковей Є.С складено відповідний протокол. Згідно із долученою позивачами інформаційною довідкою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням ПП «АВТО-ПОРТАЛ» є: Запорізька область, с. Лукашеве, вул. Центральна, 7а. З долученої до позову копії Статуту ПП «АВТО-ПОРТАЛ» вбачається, що власником підприємства є [PERSON] , а згідно із наказом ПП «АВТО-ПОРТАЛ» від 19.05.2020 на посаду директора призначено [PERSON] .. Згідно із копією заяви [PERSON] , написаної власноруч та наявної в матеріалах кримінального провадження № 42023080000000027, встановлено, що після здійснення слідчих дій - демонтажу навісного замку, а саме 26.05.2023 року ним було отримано ключі від нового замку, претензій до якості не має. Окрім цього згідно із матеріалами вищезазначеного кримінального провадження вбачається, що ані власник [PERSON] , ані директор ПП «АВТО-ПОРТАЛ» [PERSON] із претензіями щодо стану нового замку після демонтажу попереднього в ході проведення слідчих дій до відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області не звертались. Щодо відсутності правових підстав для стягнення моральної шкоди у відзиві зазначено, що право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» виникає в особи у випадку повної реабілітації. Позивачі ж всупереч вищевказаному не мали по кримінальному провадженню ані статусу обвинуваченого ані підозрюваного, отже вони не підпадають під дію зазначеного Закону. Будь-яких підтверджень обставин, які саме й завдали моральної шкоди у розмірі 100\~000 грн позивачами до позову не долучено, що виключає можливість здійснити таку оцінку судом. Моральну шкоду у розмірі 100\~000 грн позивачі обґрунтовують з приводу погіршення, на їх думку, ділової репутації підприємства, а також з приводу приниження їх честі та гідності. Жодних доказів, у розумінні статті 76 ЦПК України, позивачами на доведення моральної шкоди до матеріалів справи не долучено. З яких саме міркувань позивачі та їх представник виходили, визнаючи розмір моральної шкоди у позовній заяві не зазначено. Чому не наполягали та не пред`явили свої претензії саме 26.05.2023 року, написавши заяву до відділу поліції слідчому щодо незадоволення станом нового замку із комплектом ключів, отриманого Дрозденко М.В. від поліцейських ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області після здійснення слідчих дій Для обґрунтування розміру матеріальної шкоди позивачі ПП «АВТО-ПОРТАЛ», [PERSON] та [PERSON] в позовній заяві посилаються на вартість навісного замку, демонтованого в ході огляду будівлі поліцейськими ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області та зазначають, що вартість матеріальної шкоди, яка нанесена позивачам в результаті демонтажу навісного замку на дверях приміщення (санкціонований обшук який було здійснено поліцейським на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2023 року) з їх слів складає 1500 грн. ГУНП звертає увагу суду, що позивачами на підтвердження матеріальної шкоди не додано жодного товарного чеку або іншого документального підтвердження вартості навісного замку, оціненого зі слів позивачів у 1500 грн, отже позивачами не доведено належними та допустимими доказами матеріальну шкоду в розумінні змісту та вимог статті 81 ЦПК України. Крім того, бездіяльність органу досудового розслідування, розцінена позивачем, як незаконні дії, можуть бути предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю осіб, уповноважених на здійснення функцій органу досудового розслідування. В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди в розумінні ст. 1176 ЦК України, оскільки не підтверджує порушення прав позивача. Позивачами у позовній заяві не зазначено жодного посилання та конкретизації на адресу інтернет сайту чи конкретного друкованого видання, не долучено скріншоту публікації, а лише твердження про ніби то розміщену публікацію у засобах масової інформації (зі слів позивачів) знову ж таки незрозуміло ким саме видано статтю, відсутня дата та назва статті, її виконавець та актуальне посилання. Отже позивачами не доведено обставини на які вони посилаються у своєму позові (наявність публікації у засобах масової інформації) щодо недостовірності поширеної відповідачами інформації стосовно їх особисто та ПП «АВТО-ПОРТАЛ» в цілому, а також відсутні законні підстави вважати її такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивачів. Представником відповідача також зазначено про відсутність підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки сума виплачена позивачем адвокатові представнику позивачів у розмірі 10\~000 грн є неспівмірною із складністю справи, зокрема, не застосовано ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.), а також не долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження реальності понесених позивачами витрат на правничу допомогу в сумі 10\~000 грн. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 02.06.2025 підготовче провадження у справі закрито, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 30.06.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у зв`язку із тотожністю предмету та підстав позову. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, надав пояснення, які відповідають за змістом, викладеній позиції у відзиві на позов, у задоволенні позовних вимог просив відмовити. Третя особа надав пояснення, які відповідають позиції відповідача, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі. Заслухавши учасників справи, розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно із протоколом огляду від 25.05.2023, у період часу 25.05.2023 з 16 год 56 хв по 17 год 30 хв, слідчим ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області Маковеєм Є.С., на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.05.2023 у справі №336/4583/23, проведено огляд приміщення, яке розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв 55-ї бригади, 1, в межах досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному 03.04.2023 до ЄРДР за №42023080000000027 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України (а.с.30-35). На підтвердження належності будівлі, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Героїв 55-ї бригади, 1, ПП «АВТО-ПОРТАЛ», позивачами надано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №334503153 від 03.06.2023, копію зведеного акту вартості будівель та споруд (а.с.7-23). Згідно із п. 4.1 Статуту ПП «АВТО-ПОРТАЛ» власником підприємства є [PERSON] (а.с.24-29) Згідно із наказом від 19.05.2020 директором ПП «АВТО-ПОРТАЛ» є [PERSON] (а.с.36). Відповідно до довідки ПП «АВТО-ПОРТАЛ» на балансі підприємства обліковується замок навісний, балансовою вартістю станом на 05.06.2023 1500 грн (а.с.37). Згідно із відомостями за ЄО №10605 від 26.05.2023 [PERSON] звернувся на лінію 102 із заявою про те, що 26.05.2023 о 09:57 за адресою: [ADDRESS] , заявник як представник власника підприємства Автопортал скаржиться на слідчого, 25.05.2023 о 19:00 поліцейські проводили обшук без згоди власника, чи є ухвала суду власник не знає. На підприємстві Автопортал провели обшук, залишили ухвалу та протокол обшуку, повісили пломби та замок. Заявник не може потрапити на підприємство. (а.с.189). Згідно із копією заяви від 26.05.2023 [PERSON] отримав ключі від замку за адресою: 55-ї Бригади, буд. 1, ключі отримав наручно, претензії до якості ключів не має.(а.с.188). Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивачами ставиться питання щодо відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої ПП «АВТО-ПОРТАЛ» під час проведення санкціонованого огляду у межах кримінального провадження, а також моральної шкоди, спричиненої фізичним особам засновнику та директору ПП «АВТО-ПОРТАЛ» внаслідок проведення незаконного, на їх думку, обшуку. Моральна шкода, виходячи із позовних вимог, полягає у моральних стражданнях з приводу погіршення ділової репутації [PERSON] та [PERSON] , а також з приводу приниження їх честі та гідності. Крім того, в результаті проведення незаконного, на думку позивачів, огляду є погіршення ділової репутації ПП «АВТО-ПОРТАЛ», що підтверджується публікаціями в засобах масової інформації про нібито кримінальні правопорушення з боку працівників підприємства. Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2ст. 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.п. 8, 9 ч. 2ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції України).(Постанова Верховного Суду від 28.03.2018року Справа № П/9901/370/18). Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, - ст.80 ЦПК України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами ст. 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт (ч. 1 ст. 1176 ЦК) Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч. 2 ст. 1176 ЦК, Закон № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»). За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Вказаний висновок відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постановах від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16, від 22 червня 2017 року у справі № 6-501цс17. Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. У такому випадку саме на позивача покладено обов`язок доведення шляхом надання достатніх та допустимих доказів на підтвердження наявності завданої йому шкоди, протиправності діяння її заподіювача (визнання незаконними дій), наявності причинного зв`язку між завданою шкодою і протиправними діяннями, у даній справі, слідчого ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області під час проведення слідчої дії огляду у кримінальному провадженні №42023080000000027 від 03.04.2023. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі 802/1335/17-а правомірність обшуку й інших процесуальних дій, проведених у межах кримінального провадження, яке не припинено, підлягає перевірці судом у порядку кримінального судочинства. Лише у випадку, коли на момент звернення особи зі скаргою на проведені у кримінальному провадженні процесуальні дії, які за правилами Кримінального процесуального кодексу України не підлягають окремому оскарженню і можуть перевірятися при розгляді судом кримінальної справи по суті, а кримінальне провадження припинено на підставі визначеного законом процесуального рішення, позов має розглядатися судом адміністративної юрисдикції. Виключно в цьому разі можливе оскарження процесуальних дій в порядку адміністративного судочинства з метою реалізації права особи на ефективний засіб юридичного захисту відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Під час розгляду справи встановлено судом, що правомірність проведення огляду не перевірялося ані в порядку кримінального, ані в порядку адміністративного судочинства. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачами не надано жодних документально підтверджених доказів, які б доводили спричинення тих чи інших моральних страждань. Як вбачається з протоколу огляду, після проведення слідчої дії працівниками поліції приміщення було зачинено на новий навісний замок, [PERSON] було отримано ключі від вказаного замку, про що зазначено ним власноручно у заяві від 26.05.2025. Зі статуту ПП «АВТО-ПОРТАЛ» вбачається, що саме [PERSON] виступав підписантом вказаного статуту за довіреністю від власника [PERSON] .. Окрім того, взагалі не вбачається підстав для виникнення у позивачів права на відшкодування їм шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, оскільки не доведено незаконність здійснення цих дій. За таких обставин, позов є безпідставним і необґрунтованим та задоволенню не підлягає. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Водночас, обґрунтовуючи дане судове рішення, суд керується нормою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, згідно із яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed