Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

18 квітня 2025 року АТ «Універсал Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.10.2020 року у розмірі 56 719,36 гривень станом на 08.01.2025 року, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 56 719,36 гривень; заборгованість за пенею - 0,00 гривень; заборгованість за порушення грошового зобов`язання - 0,00 гривень, а також судові витрати у розмірі 3028,00 гривень. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що monobank це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою: верифікації клієнта очно на точці видачі, верифікації клієнта очно у відділенні банку, верифікації клієнта очно співробітником служби доставки банку у зручному для клієнта місці, верифікації клієнта очно кредитним агентом у точці, починаючи з травня 2020 року: відеоверифікації працівником банку дистанційно, ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта, спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www/ monobank.ua/terms. 22.10.2020 року відповідач у справі звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 22.10.2020 року. Поставивши свій підпис у заяві, відповідач погодився з тим, що підписана ним Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також підтвердив, що ознайомився та отримав примірники вказаних документів у мобільному додатку. На підставі укладеного договору відповідачем було отримано кредит у розмірі 50 000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав можливість відповідачу розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Станом на 28.08.2024 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення п. 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом вважається простроченою. Банк 28.08.2024 року направив відповідачеві повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п. 5.18., 5.19 Умов кредит 26.09.2024 року став у формі «на вимогу». Умови кредитного договору відповідач належним чином не виконував, у зв`язку з чим допустив утворення заборгованості, яка станом на 08.01.2025 року становить 56 719,36 грн. та складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 56 719,36 грн; загального залишку заборгованості за відсотками 0,00 грн; заборгованість за пенею 0,00 грн; заборгованості за пенею та комісією 0, 00 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.04.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. На підставі Закону України № 4273-IX від 26.02.2025 року «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», який набрав чинності 25.04.2025 року, відбулася зміна найменування Ленінського районного суду міста Запоріжжя на Дніпровський районний суд міста Запоріжжя. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду 01.07.2025 року з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, з заявами про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин/без повідомлення причин, не подав відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що 22.10.2020 року між АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та [PERSON] шляхом підписання Анкети-заяви, укладено Договір про надання банківських послуг, згідно з умовами якого було відкрито картковий рахунок у гривні на ім`я відповідача та встановлено кредитний ліміт на суму, вказану у додатку. Положеннями анкети-заяви визначено, що Анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого відповідач підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. Підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту та отримав їх примірники у мобільному додатку. Відповідно п. 3 Анкети заяви відповідач погодився, що банк має право на власний розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту. Погодився, що про зміну доступного розміру кредитного ліміту банк повідомляє відповідача шляхом повідомлень у мобільний додаток. Як убачається зі змісту Анкети-заяви, відповідач своїм підписом підтвердив, що просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкрити в Банку; засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором. Також, відповідач визнав, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. До Договору про надання банківських послуг банк додав Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, витяг з Тарифів щодо Чорної карти «Monobank» а також копію паспорту споживчого кредиту. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 08.01.2025 року становить 56 719,36 грн та складається із: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) в розмірі 56 719,36 грн; загального залишку заборгованості за відсотками 0,00 грн; заборгованість за пенею 0,00 грн. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч. 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Таким чином, підписавши Анкету-заяву, відповідач прийняв пропозицію позивача та приєднався до договору згідно з умовами і правилами надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній заяві. Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з п.п. 2.3. п. 2 Розділу І Умов та правил надання банківських послуг, статті 628 ЦК України договір, що укладається між банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно: договору банківського рахунку, депозитного договору, договору про споживчий кредит. Між сторонами відповідно до п.п. 5.3, 5.8.1 п. 5 Розділу І Умов погоджено, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій. Для надання послуг банк видає клієнту картку (платіжну картку). Підписанням анкети-заяви клієнт і банк уклали договір про надання банківських послуг «Мonobank». Дата укладення договору дата підписання клієнтом анкети-заяви та отримання картки. Платіжна карта передається клієнту не активованою, активується банком при додаванні інформації з картки на мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код. ПІН-код є аналогом власноручного підпису клієнта. Клієнт погоджується, що використання карти і правильного Пін-коду є належною та достатньою ідентифікацією держателя платіжної карти (п.п. 2.1., 2.4., 2.5 п. 2 Розділу ІІ Умов). Абзац 2 ч.2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Статтями 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначені загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформульовані загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Частино 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, судом встановлено, що між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до положень ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно виписки про рух коштів по рахунку за період з 23.10.2020 року станом на 08.01.2025 року (дату формування виписки) вбачається, що 06.01.2023 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 20 000,00 грн., власні кошти відповідача на рахунку - 358,25 гривні. У подальшому відповідач почав користуватися кредитними коштами, періодично поповнюючи рахунок власними коштами, які не покривали поточних витрат відповідача по карті. 21.07.2023 року кредитний ліміт підвищено до 50 000,00 гривень. У випадку, коли на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункту заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно тарифами (п. 5.22 Розділ ІІ Умов). Відповідно до п. 5.20 Умов термін повернення овердрафту в повному обсязі складає 30 днів з моменту виникнення овердрафту. Відповідачем були порушені умови кредитного договору в частині прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором, що сягнуло понад 90 днів, внаслідок чого відповідно до п.п.5.17 п.5 Розділу ІІ Умов вся заборгованість за кредитом стала такою, що прострочена, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. Таким чином, із досліджених судом доказів убачається, що умови кредитного договору позичальником належним чином не виконані, в передбачені договором строки кредит не погашений та станом на 08.01.2025 року загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ «Універсал Банк» за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 22.10.2020 року становить 56 719,36 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved