Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

17 лютого 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 03.06.2024-100002164 від 03.06.2024 у розмірі 26 240,00 гривень та судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. У позовній заяві зазначено, що 03 червня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 03.06.2024-100002164, на підставі якого позичальнику надано кредит у розмірі 8 000,00 грн, строком на 112 днів, з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 22.09.2024. процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку ,на який надається кредит (надалі процентна ставка). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражений у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 1,24%=(11078,93/8000)/112?100%. Проценти (економічна сутність плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі комісія, економічна сутність плата за надання кредиту) 10% від суми кредиту та дорівнює 800 грн. комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку)на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит на умовах строковості, платності та поворотності. Натомість [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, заборгованість не погашає, у зв`язку з чим, станом на день подачі позову, утворилась заборгованість у сумі 26 240,00 грн., яка складається із заборгованості по основному боргу 13 440,00 грн., процентів 13 440,00 грн. комісії 800,00 грн., неустойки 4 000,00 грн., чим в свою чергу, порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Враховуючи вищевикладене, представник позивача прохає суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 03.06.2024-100002164 від 03.06.2024 в розмірі 26 240,00 грн. і понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 17.02.2025 справу передано на розгляд судді Макарчуку С.М. Відповідно до отриманої в порядку ст. 187 ЦПК України відомостей відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 11 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання на 07 квітня 2025 року. 03.04.2025 від представника відповідача Василець М.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому суд прохає відмовити в позові, оскільки позивачем не надано доказів наявності заборгованості за споживчим кредитом, а надана довідка-розрахунок про стан заборгованості не містить реквізитів первинних бухгалтерських документів та детального його розрахунку. Також, не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення комісії 800 грн., оскільки переліку послуг за надання кредиту їх погодження зі споживачем при укладенні кредитного договору. Вимоги про стягнення неустойки в сумі 4000 грн. також не можуть бути задоволені у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. У своїй відповіді на відзив позивач зазначає, що укладений кредитний договір № 03.06.2024-100002164 від 03.06.2024 з відповідачем [PERSON] у електронній формі, законодавчо прирівнюється до письмової форми. Між позивачем та відповідачем на час укладення даного договору було досягнуто згоди щодо усіх істотних його умов (кредитного договору) та підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором, що підтверджується наявними доказами в матеріалах позову. Також, в матеріалах справи міститься квитанція АТ КБ «ПриватБанк» від 03.06.2024 про перерахування коштів відповідачу за вказаним кредитним договором, яка є належним доказом цього. Оскільки комісія в сумі 800 грн. (плата за надання Кредиту 10% від його вартості) пов`язана з наданням послуги, а саме перерахування кредитодавцем коштів на рахунок зазначений позичальником, то ця сума також підлягає стягненню. 07 квітня 2025 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого у нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню. 10 червня 2025 року судове засідання відкладено на 23 липня 2025 року у зв`язку з неявкою усіх учасників справи. У судове засідання 23 липня 2025 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, підтримання позовних вимог. Представник відповідача прохала відмовити в повному обсязі у задоволенні позову. Розглядати справу за відсутності відповідача та його представника. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом речення 2 частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частин 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) № 03.06.2024-100002164, згідно умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 8000 грн. строком на 112 днів з дати його надання за процентною ставкою в розмірі 1,5 % за один день користування кредитом протягом всього строку на який надається кредит. Дата повернення кредиту 22.09.2024. Комісія пов`язана з наданням кредиту складає 10% від суми кредиту та дорівнює 800 грн. Позичальник зобов`язується забезпечити своєчасне повернення кредиту, комісії та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця або перерахування на рахунок кредитодавця у строки зазначені в заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти (п.6.1. договору). Договір підписаний одноразовим ідентифікатором. (а.с. 13-18, 49). 03.06.2024 ТзОВ «Універсальні платіжні рішення», на підставі договору з ТзОВ «Споживчий Центр» на переказ коштів ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024р., перерахувало грошові кошти від ТзОВ «Споживчий Центр» в розмірі 8000,00 грн. на картку № [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 747/21385, призначення платежу: видача за договором кредиту №03.06.2024-100002164 (а.с. 9). Таким чином, неспроможними є доводи відповідача про неодержання кредитних коштів Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст.1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно матеріалів справи та довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 03.06.2024-100002164 від 03.06.2024 вбачається, що заборгованість відповідача [PERSON] за даним кредитним договором складає: 26 240,00 грн., з яких: основний борг 13 440 грн., проценти за кредитом - 13 440 грн., комісія 800 грн., неустойка 4 000 грн. (а.с. 10). Разом з тим, суд вважає, що за даним кредитним договором його вартість становить 19 078,93 грн., а саме: основний борг за кредитом 8 000 грн., проценти у розмірі, визначеному договором, 10 278,93 грн., комісія 800,00 грн. (п.9, 12 договору). Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не надано. Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № 03.06.2024-100002164 від 03.06.2024, виникла заборгованість за даним кредитним договором. Водночас, щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати процентів, то суд вважає слушними звернути увагу на таке. Позивач, здійснюючи розрахунок процентів за кредитним договором, виходив з процентної ставки, що згідно умов договору становить 1,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом ісього строку кредитування. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, який набрав чинності 24.12.2023 року, внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5%. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір укладений після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, розмір денної процентної ставки, встановлений позичальником (1,5%) перевищує розмір денної процентної ставки, який визначений ЗУ «Про споживче кредитування» (1%) та підлягає перерахунку. На переконання суду, з урахуванням вимог діючого законодавства, проценти за користування кредитними коштами мали становити 8960,00 грн., які нараховані за період з 112 днів кредитування за ставкою 1,0%, виходячи з розрахунку 8 000,00 х 112 днів х 1% та відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо вимог про стягнення додаткової комісії, суд зазначає наступне. На спірні правовідносини за цим договором поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», адже за договором позичальнику надано споживчий кредит та такий укладено зі строком погашення кредиту більше одного місяця. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (далі Закон) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом передбачено право фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року (справа № 202/5330/19) у кредитному договір не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлено щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин умова кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемною відповідно до ч. 1 ст. 11 цього Закону. Суд звертає увагу, що у договорі не вказано за яку саме послугу позивач встановив комісію. Умови самого договору не містять переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за обслуговування кредиту. Враховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і їх погодження із споживачем при укладенні договору, а тому обов`язок позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемним відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначені правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року (справа № 755/11636/21) та від 16 листопада 2022 року (справа № 755/9486/21). Аналізуючи умови договору, суд прийшов до переконання про те, що позивачем не подано доказів у відповідності до ст. ст. 76-80 ЦПК України, які б підтверджували, які саме послуги надаються відповідачу за котрі необхідно здійснювати сплату комісії, а відтак суд прийшов до переконання про те, що відповідач не зобов`язаний сплачувати таку комісію, а тому у цій частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем) позичальник звільняється від відповідальності визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Зазначені положення були чинними на момент укладення договору, а тому вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] неустойки в розмірі 4 000,00 грн. задоволенню не підлягають. Зважаючи на викладене, суд вважає, що доведеним і таким що підлягає стягненню з відповідача є заборгованість у виді 8000,00 грн основного боргу та 8960,00 грн процентів за користування кредитом, а разом 16960,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача до відповідача [PERSON] задоволено частково в розмірі на суму 16960,00 грн. із пред`явлених до стягнення в розмірі 26 240,00 грн., то саме в такій пропорції слід покласти на відповідача стягнення на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позовної заяви (2422,40 грн.), а це в даному випадку складає 1565,60 грн. (16960,00:26240,00=64,63%; 2422,40х64,63%=1565,60).

Outcome: partial