Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК звернулося до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б\\н від 09.09.2021 у сумі 34283,98 грн та судові витрати в сумі 2422,40 грн судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернувся до AT «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 01.02.2021 підписав Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг та приєднався до Умов та Правил надання послуг в редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. В подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомився з актуальними умовами кредитування та 09.09.2021 підписав Паспорт кредиту та Графік кредиту, відповідно до яких відповідач погодив істотні умови кредиту. У зв`язку з порушеннями відповідачем зобов`язань за кредитним договором та відповідно до наданих розрахунків заборгованості відповідач станом на 06.01.2025 має заборгованість в сумі 34283,98 грн, яку позивач просить стягнути. Крім того позивач просить стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. Відповідач правом на подачу відзиву не скористався. Процесуальні дії у справі Ухвалою Слобідського районного суду міста Харкова від 10.06.2025 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недолікв протягом десяти днів з дати отримання ухвали. 13.06.2025 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою від 31.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судові засідання 03.07.2025 та 31.07.2025 не з`явився, про ро дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю, проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення судом не заперечує. Відповідач в судові засідання 03.07.2025 та 31.07.2025 не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки, які направлялися судом за останнім відомим місцем проживання відповідача повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи, що в матеріалах справи є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, на підставі ст. 280, 281 ЦПК України 28.04.2025 суд постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом 01.02.2021 відповідач відповідач ознайомився з актуальними умовами кредитування та шляхом підписання Заяви про приєднання до умов та правил надання послуг підписав кредитний договір та погодив з істотні умови кредитування. 09.09.2021 [PERSON] оформив послугу «Оплата частинами» шляхом підписання Загальних умов надання кредитів «Оплата частинами» АТ «ПриватБанк» та Графіку платежів за споживчим кредитом (обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит) Оплата частинами, умовами якої встановлено: розмір кредиту та строк кредитування- відповідно до Графіку кредиту (12 місяців з лонгацією), процентна ставка 2.9% річних, періодичність платежів - щомісяця. Заяву про приєднання до умов та правил надання послуг відповідач підписав власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», умови кредиту «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою» відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором (ОТП паролем). На підставі кредитного договору відповідач отримав кредит та зобов`язався здійснювати погашення заборгованості за кредитом, процентами за його користування. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, станом на 06.01.2025 відповідач має заборгованість в сумі 34283,98 грн., яка складається: 34198,48 грн - заборгованість за тілом кредиту; 85,00грн - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.21-23). Наведена в розрахунках заборгованість підтверджується наданою позивачем випискою за договором №б/н за період 09.09.2021-07.01.2025 (а.с.24) Наявність заборгованості за кредитним договором зумовила звернення АТ КБ «ПриватБанк» до суду за захистом своїх прав. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що шляхом підписання Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, паспорту споживчого кредиту, загальних умов надання кредитів «Оплата частинами АТ КБ «ПриватБанк», Графіку платежів за споживчим кредитом між сторонами укладено кредитний договір, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем склалась заборгованість. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved