Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача 1.1. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» (далі - ТОВ, позивач) Руденко Костянтин Васильович (діє на підставі довіреності керівника юридичної особи від 03.06.2024) звернувся до суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС 26.02.2025 з позовом до [PERSON] (далі - відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 42597,00 грн.. 1.2. Представник позивача зазначає, що 24.03.2024 між ТОВ та [PERSON] був укладений кредитний договір № 9171 в електронному виді шляхом реєстрації відповідачки на вебсайті https://procent.com.ua та підписання документа відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. За цим договором [PERSON] отримала від ТОВ споживчий кредит (для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника) в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяла на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами угоди. 1.3. За твердженнями позивача, ТОВ був наданий [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб з дотриманням таких умов: сума кредиту - 5350,00 грн.; мета отримання коштів - для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк кредитування - 365 днів з дня надання кредиту; дата надання кредиту - 24.03.2024; за користування кредитом позичальниця сплачує кредитору 912,50 % річних від суми кредиту (денна процентна ставка - 2,5 %); кредит надається без забезпечення у виді застави. 1.4. Кредитором надані [PERSON] кошти в розмірі, обумовленому договором. Натомість відповідачка не виконала належним чином свої зобов`язання за цим договором щодо повернення коштів кредитодавцеві. 1.5. У зв`язку з неповерненням коштів [PERSON] позивач звертається до суду за захистом порушеного права, просить стягнути з відповідачки заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за період з 24.03.2024 по 07.02.2025 у розмірі 42597,00 грн.. 1.6. Позивача суд належним чином повідомив про дату, час та місце розгляду справи судом, позивач не направив уповноваженого представника для участі в судовому засіданні. Представник ТОВ [PERSON] подав до суду клопотання від 05.05.2025, в якому просив здійснювати розгляд справи без його участі, на заперечував проти ухвалення судом заочного рішення (за умов, передбачених законом). 2. Стислий виклад позиції відповідачки 2.1. На адресу останнього відомого зареєстрованого місця проживання [PERSON] рекомендованими поштовими відправленнями були направлені копія позовної заяви (з додатками) та судові повістки. 2.2. Крім того, відповідачку було двічі повідомлено про дату, час та місце здійснення судових засідань у справі шляхом опублікування оголошень на офіційному вебсайті «Судова влада України», [PERSON] для участі в судовому розгляді справи не прибула, про наявність поважних причин для цього суду не повідомляла, відзиву на позов не надала, будь-які заяви (клопотання) від відповідачки до суду не надходили. 2.3. Згідно з ч.1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 2.4. Оскільки у справі № 154/855/25 всі згадані умови дотримані, суд в ухвалі від 25.07.2025 прийняв рішення про здійснення заочного розгляду справи за правилами гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України. 3. Заяви (клопотання) учасників справи; інші процесуальні дії в справі 3.1. Позовна заява ТОВ до [PERSON] вперше надійшла до Володимирського міського суду Волинської області. Ухвалою судді Володимирського міського суду Волинської області від 27.02.2025 цивільна справа № 154/855/25 передана на розгляд до Іваничівського районного суду Волинської області за належною територіальною юрисдикцією (підсудністю). 3.2. Ухвалою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 27.03.2025 позовна заява ТОВ до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у межах суми 42597,00 грн. прийнята до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі, прийнято рішення про здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін), призначено судове засідання щодо розгляду справи на 05.05.2025 на 13 год 00 хв. 3.3. У зв`язку з неявкою до суду відповідачки для участі в засіданні, призначеному на 05.05.2025 на 13 год 00 хв, ухвалою суду відкладено судове засідання в розглядуваній справі на 03.06.2025 на 13 год 00 хв, про що повідомлені сторони. Цією ж ухвалою задоволено клопотання сторони відповідача про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що становить банківську таємницю і стосується руху коштів по банківській картці № [NUMBER] , емітованій на ім`я [PERSON] .. 3.4. У зв`язку з неявкою до суду відповідачки для участі в засіданні, призначеному на 03.06.2025 на 13 год 00 хв, ухвалою суду відкладено судове засідання в розглядуваній справі на 25.07.2025 на 13 год 00 хв, про що повідомлені сторони. Цією ж ухвалою продовжено строк розгляду справи № 154/855/25 у порядку спрощеного позовного провадження до 25.07.2025. 3.5. З огляду на неявку в призначене судове засідання учасників справи, суд здійснював розгляд цивільної справи за відсутності сторін та без застосування фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.1 ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України. 4. Фактичні обставини, встановлені судом; докази, надані сторонами в справі 4.1. Згідно зі ст.4 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 4.2. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатись як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ст.81 ЦПК України); обставини, що мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 4.3. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч.1 ст. 82 ЦПК України). 4.4. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини. 4.5. Позивач ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ» є юридичною особою, зареєстрованою в установленому законом порядку, види економічної діяльності: «64.91 - Фінансовий лізинг; 64.92 - Інші види кредитування; 64.99 - Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення)» (а. с. 36), є фінансовою установою, котра може надавати кошти та банківські метали в кредит (а. с. 44, зворот), метою діяльності Товариства є отримання прибутку з подальшим його розподілом між учасниками (а. с. 37-43). 4.6. Між ТОВ та [PERSON] 24.03.2024 був укладений кредитний договір № 9171, у формі електронного документа з використанням відповідачкою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «857152». За цим договором [PERSON] отримувала від ТОВ фінансовий кредит в обумовленому розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності та взяла на себе зобов`язання повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом згідно з умовами укладеної угоди (а. с. 12-16). Підставою для надання кредиту ТОВ стала заповнена [PERSON] на вебсайті кредитодавця https://procent.com.ua анкета -заявка від 23.03.2024 № 106472, в якій вказані персональні дані позичальниці, умови кредитування, номер банківської карти, яку позичальниця бажала використати для отримання коштів № 5168-74ХХ-ХХХХ-5200 (а. с. 26). Відповідачка додатково підтвердила ознайомлення з умовами договору, підписавши електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «857152» таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, інформаційне повідомлення для споживача фінансових послуг, лист про надання ТОВ власних контактних номерів телефонів, за якими може здійснюватись взаємодія між кредитодавцем та позичальницею (а. с.17-18) 4.7. На виконання вказаного договору ТОВ був наданий [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб (шляхом перерахування на банківську картку відповідачки № [NUMBER] з дотриманням таких умов: сума кредиту - 5350,00 грн.; мета отримання коштів - для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; строк кредитування - 365 днів з дня надання кредиту; дата надання кредиту - 24.03.2024; за користування кредитом позичальниця сплачує кредитору 912,50 % річних від суми кредиту (денна процентна ставка - 2,5 %); кредит надається без забезпечення у виді застави. Кредит надавався відповідачці згідно з локальним актом кредитодавця - Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПРОЦЕНТ», затв. наказом директора ТОВ від 14.09.2023 № 14/09-23П (а. с. 27-35). 4.8. Факт перерахування кредитодавцем коштів [PERSON] підтверджено копією електронного платіжного документа з реквізитами: id 770571059, date 24.03.2024, sender ТОВ «ФК «ПРОЦЕНТ», card number [NUMBER] , payment method MasterCard, payment amount 5350,00 UAH, description перерахування коштів за договором 9171 від 24.03.2024 на умовах фінансового кредиту (а. с. 19), витяг з інформаційно -телекомунікаційної системи https://procent.com.ua щодо дій, вчинених сторонами договору в електронній формі 24.03.2024 (а. с. 25). Також на запит суду АТ КБ «ПриватБанк» листом від 19.05.2025 № 20.1.0.0.0/7-250519/57176-БТ було підтверджено, що банківська картка № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , на рахунок відповідачки 24.03.2024 надійшли кошти в розмірі 5350,00 грн. (а. с. 84-85). 4.9. Згідно з наданим представником позивача детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором від 24.03.2024 № 9171 (щоденні нарахування і погашення) заборгованість [PERSON] станом на 07.02.2025 складає: строкова заборгованість за сумою кредиту - 5350,00 грн.; прострочена заборгованість по несплачених процентах за користування кредитом - 42597,00 грн.; всього заборгованості нараховано - 47947,00 грн. (а. с. 20-24). 4.10. Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позицій до суду учасниками справи надано не було. 5. Оцінка суду 5.1. Вирішуючи заявлені позивачем вимоги по суті, суд виходить з такого. 5.2. Як передбачено ст.11 Цивільного кодексу (ЦК) України, підставою виникнення цивільних правовідносин є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. 5.3. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК. 5.4. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 5.5. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. 5.6. Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). 5.7. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. 5.8. Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 5.9. Норми ч.5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII (зі змінами) передбачають, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. 5.10. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). 5.11. На підтвердження існування договірних відносин між [PERSON] (як позичальницею) та ТОВ (як кредитором) стороною позивача були надані: копія анкети -заявки на отримання кредиту від 23.03.2024 № 106472, заповненої від імені [PERSON] , копія кредитного договору від 24.03.2024 № 9171, таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, інформаційного повідомлення для споживача фінансових послуг, лист про надання ТОВ власних контактних номерів телефонів, за якими може здійснюватись взаємодія між кредитодавцем та позичальницею, вказані документи підписані відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «857152». Крім того, факт перерахування коштів на банківську картку [PERSON] підтверджено копією електронного платіжного документа від 24.03.2024 id 770571059, повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» від 19.05.2025 № 20.1.0.0.0/7-250519/57176-БТ. Відповідачка у справі № 154/855/25 не оспорює факту укладення між нею та ТОВ кредитного договору, отримання нею позичених коштів на суму 5350,00 грн.. Як убачається з матеріалів справи, перерахування коштів у сумі, визначеній умовами кредитного договору, кредитором здійснювалось на реквізити банківської картки, яку [PERSON] зазначила у заявці на отримання кредиту, лише після схвалення заявки кредитором було укладено договір від 24.03.2024. Належних та допустимих доказів на спростування зазначеного матеріали справи не містять. 5.12. Отже, суд вважає доведеним той факт, що між [PERSON] та ТОВ виникли зобов`язання із договору кредиту, відповідачка отримала кошти в розмірі 5350,00 грн., однак свої зобов`язання щодо повернення коштів за цим договором не виконала. 5.13. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Оскільки між сторонами існують договірні правовідносини щодо отримання кредиту, позичальницею не виконані зобов`язання перед кредитодавцем, кошти, отримані в кредит, в обумовлений строк відповідачкою добровільно не повернуті, кредитор має право на отримання від [PERSON] простроченої заборгованості за кредитом. 5.14. При цьому варто зауважити, що позовна заява ТОВ до [PERSON] стосується лише стягнення з відповідачки заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за період з 24.03.2024 по 07.02.2025 у розмірі 42597,00 грн., позивач не просить суд про стягнення з [PERSON] основної суми боргу в розмірі 5350,00 грн., тому у цьому рішенні суд вказане питання не вирішує. Інакший підхід суду до цього суперечив би принципу диспозитивності, притаманному цивільному судочинству в Україні (ст. 13 ЦПК України). 5.15. Водночас згідно зі ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Зобов`язання в цивільному праві має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності, справедливості (ч.3 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. 5.16. Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VIII (зі змінами) визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит (ч.1 ст. 3 згаданого Закону). Згідно з п.11 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 5.17. Як убачається з матеріалів справи, [PERSON] , уклавши з ТОВ договір від 24.03.2024 № 9171, отримала саме споживчий кредит. Згідно з розділом «Визначення термінів» договору та з п. 1.2. розд. І зазначеного договору проценти - це плата, яку здійснює позичальник за користування кредитом, процентна ставка за користування кредитом становить 2,5% від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912,50%) користування кредитом. 5.18. Відповідно до ч. 4,5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, (де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях). Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої таким чином, не може перевищувати 1 %. Вказана норма запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-IX (набрав чинності 24.12.2023). 5.19. Законом № 3498-IX було доповнено розд. IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» п. 17, згідно з яким тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. 5.20. Отже, в період з 24.12.2023 по 22.04.2024, тобто і станом на дату укладення договору між ТОВ та [PERSON] (24.03.2024), були чинними положення Закону, згідно з якими максимальний розмір денної процентної ставки за споживчим кредитом не міг перевищувати 2,5 %. Натомість з 23.04.2024 максимальна денна процентна ставка за споживчим кредитом не мала перевищувати 1,5%. 5.21. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) зазначено, що сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку. 5.22. Наданий стороною позивача детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором від 24.03.2024 № 9171 вказує на те, що нарахування процентів за користування коштами здійснювалось виходячи з розміру ставки 2,5% в день як у період з 24.03.2024 по 22.04.2024, так і у період з 23.04.2024 по 07.02.2025. Отже, суд не вважає нарахування позивачем процентів за користування кредитом відповідачці у період з 23.04.2024 по 07.02.2025, виходячи з розміру ставки 2,5 % в день таким, що відповідає встановленому публічному порядку (Закону України «Про споживче кредитування»), тому позовні вимоги ТОВ щодо стягнення з [PERSON] процентів за користування кредитом підлягають частковому задоволенню. 5.23. Варто зауважити, що відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Під час стягнення заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, а не іншими умовами, які дають змогу кредитодавцеві вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно велику суму компенсації, оскільки така непропорційно велика сума компенсації не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає передбаченим у ч. 3 ст. 509, ч. 1,2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (саме такі правові позиції викладені у постанові Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 679/1103/23 (провадження № 61-92св24)). 5.24. [PERSON] отримала від ТОВ кредитні кошти на суму 5350,00 грн., натомість позивач просить стягнути з відповідачки суму відсотків за користування цими кредитними коштами в розмірі 42597,00 грн., що більше ніж у вісім разів перевищує суму кредиту, а відтак, є несправедливим для споживача. 5.25. Відсотки, котрі має сплачувати кредитодавцеві [PERSON] за день користування кредитними коштами у період з 24.03.2024 по 22.04.2024, становлять суму 133,75 грн. (з розрахунку: 5350 : 100 х 2,5 = 133,75). Загалом, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками за 29 днів користування кредитними коштами в розмірі 3878,75 грн. (з розрахунку: 133,75 х 29 = 3878,75), у стягненні решти нарахованих відсотків суд відмовляє. 5.26. Таким чином, суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки відсотків за користування кредитом за період з 24.03.2024 по 22.04.2024 у розмірі 3878,75 грн. та відмовляє у задоволенні позовних вимог ТОВ до [PERSON] про стягнення на підставі кредитного договору від 24.03.2024 № 9171 заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за період з 23.04.2025 по 07.02.2025. 6. Розподіл судових витрат між сторонами 6.1. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 6.2. Сторона позивача заявила про наявність понесених судових витрат, котрі складаються зі сплаченої суми судового збору, в розмірі 2422,40 грн., що підтверджено копією платіжної інструкції від 24.02.2025 № 1892 про перерахування коштів через АТ «СЕНС БАНК» (а. с. 9). 6.3. Крім того, сторона позивача стверджує про наявність понесених нею витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн.. На підтвердження таких витрат позивачем надані до суду: копія договору від 03.06.2024 № 03/06/2024, укладеного між ТОВ та ФОП [PERSON] , копія акта приймання - передачі наданих послуг від 27.11.2024 № 7, копія витягу з реєстру № 1 до вказаного акта (стосується послуг правничого характеру щодо стягнення заборгованості з [PERSON] ), копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ПТ № 2412, виданого 23.10.2018 Радою адвокатів Полтавської області на ім`я Руденка К.В., копія довіреності керівника ТОВ від 03.06.2024, виданої на ім`я Руденка К.В., щодо його повноважень здійснювати представництво інтересів юридичної особи в судах, копія платіжної інструкції від 29.11.2024 № 131 щодо оплати правничих послуг на користь ФОП [PERSON] на загальну суму 90000,00 грн. (а. с. 45-51). 6.4. Сторона відповідача не повідомляла суд про наявність понесених судових витрат в цивільній справі № 154/855/25. 6.5. Загальні правила розподілу судових витрат між сторонами визначені положеннями ст. 141 ЦПК України. Так, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 6.6. Оскільки рішенням суду від 25.07.2025 у справі № 154/855/25 вимоги майнового характеру ТОВ до [PERSON] , заявлені на суму 42597,00 грн., були задоволені частково, в межах стягнення з відповідача суми 3878,75 грн., то з урахуванням вимог пропорційності суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені витрати щодо сплати судового збору в розмірі 220,58 грн.. 6.7. Крім того, з огляду на положення ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення вимог позивача на суму 3878,25 грн., з використанням принципу пропорційності витрат, суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 910,57 грн..

Outcome: partial