Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

26 червня 2025 року до Хорошівського районного суду Житомирської області надійшла заява [PERSON] , в якій вона просить встановити факт її постійного проживання разом із батьком, [PERSON] , на час відкриття спадщини, що відкрилася після його смерті [INFO] . \~ В обґрунтування заяви зазначено, що [INFO] помер її батько, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельних ділянок. За життя спадкодавець склав заповіт, яким усе своє майно заповів їй, своїй доньці. \~ Заявниця вказує, що у встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що фактично прийняла її, так як постійно проживала разом із батьком. З 2012 року і до дня його смерті спадкодавець проживав разом із нею в її будинку за адресою: [ADDRESS] . Вона здійснювала за ним догляд, оскільки він був похилого віку (помер у віці 89 років) та потребував сторонньої допомоги. \~ 01 травня 2025 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, однак їй було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини та необхідністю встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем у судовому порядку. Встановлення даного факту необхідне заявниці для реалізації її спадкових прав. \~ Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 01 липня 2025 року було відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд. \~ У судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала викладені у заяві вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснила, що її батько після смерті дружини та у зв`язку з погіршенням стану здоров`я переїхав проживати до неї, де вона забезпечувала йому належний догляд до самої його смерті. Представник заінтересованої особи, Хорошівської селищної ради Житомирського району Житомирської області, в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи селищна рада була повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Будь-яких заяв, клопотань чи письмових пояснень щодо заяви до суду не надходило. Враховуючи відсутність заперечень з боку заінтересованої особи, суд розглядає справу за відсутності її представника на підставі наявних доказів. \~ Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , які є сусідками заявниці, надали послідовні та узгоджені показання. Вони підтвердили, що батько заявниці, [PERSON] , дійсно проживав у будинку своєї доньки в селі Краївщина протягом тривалого часу перед смертю. Свідки особисто та регулярно бачили його на подвір`ї та в будинку, і можуть стверджувати, що він постійно мешкав разом із заявницею, яка за ним доглядала. Суд, заслухавши пояснення заявниці, показання свідків, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів судом встановлено такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: 1.[PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . З моменту його смерті відкрилася спадщина. \~ 2.Заявниця, [PERSON] , [INFO] , є донькою померлого [PERSON] . Цей факт підтверджується копіями свідоцтва про народження заявниці серії [NUMBER] та свідоцтва про її одруження. Таким чином, заявниця є спадкоємицею першої черги за законом відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). \~ 3.08 листопада 2006 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Дашинської сільської ради, яким усе своє майно заповів заявниці, [PERSON] . Заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі, що підтверджується витягом № 7629931 від 07.12.2006. Отже, заявниця є спадкоємицею за заповітом. \~ 4.Спадкове майно, серед іншого, складається з земельної ділянки площею 3,6878 га, що належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, а також спадкових прав на земельну ділянку площею 3,4789 га, що належала його померлій дружині [PERSON] , спадщину після якої він прийняв шляхом постійного спільного проживання, але не оформив. \~ 5.Заявниця не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк, встановлений законом. Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 81017019 від 01.05.2025, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Приватний нотаріус роз`яснив заявниці про необхідність встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем для оформлення спадщини. \~ 6.Згідно з довідкою Хорошівської селищної ради № 130 від 01.05.2025, спадкодавець [PERSON] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . \~ 7.Водночас, згідно з довідкою Хорошівської селищної ради № 90 від 12.05.2025, виданою на підставі підтверджень сусідів, та показаннями свідків [PERSON] і [PERSON] у судовому засіданні, встановлено, що [PERSON] фактично з 2012 року і до дня смерті [INFO] постійно проживав разом із донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , без реєстрації за вказаною адресою. \~ Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що здійснюється за заповітом або за законом. Частиною першою статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Ключовою для вирішення даної справи є норма частини третьої статті 1268 ЦК України, яка встановлює презумпцію прийняття спадщини. Згідно з цією нормою, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Суд враховує, що між документами, які підтверджують місце реєстрації спадкодавця, та доказами, що підтверджують місце його фактичного проживання, існує розбіжність. Однак, ця розбіжність не є непереборною суперечністю. Право на свободу пересування та вільний вибір місця проживання гарантовано статтею 33 Конституції України. Стаття 29 ЦК України визначає місцем проживання фізичної особи житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Таким чином, закон не ставить факт проживання у залежність від реєстрації. Реєстрація є адміністративним актом і не завжди відображає дійсне місце проживання особи. У даній справі факт постійного спільного проживання заявниці з її батьком на час відкриття спадщини підтверджується сукупністю доказів: ?Довідкою Хорошівської селищної ради № 90 від 12.05.2025, яка хоч і має інформаційний характер, але зафіксувала свідчення сусідів. \~ ?Послідовними та переконливими показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] , допитаних безпосередньо в судовому засіданні. Суд не має підстав ставити під сумнів правдивість їхніх показань, оскільки вони є незаінтересованими у вирішенні справи особами, а їхні свідчення логічні та узгоджуються з іншими матеріалами справи. Частина друга статті 315 Цивільного процесуального кодексу дозволяє встановлювати й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для неї юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на спадкування за заповітом, яке вона не може оформити в позасудовому порядку через відсутність документів, що безспірно підтверджували б цей факт. Проаналізувавши всі обставини справи та докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявниця, [PERSON] , довела факт свого постійного проживання разом із батьком, [PERSON] , на момент його смерті. Отже, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, вона вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк не заявила про відмову від неї. Таким чином, заява є обґрунтованою, підтвердженою належними та допустимими доказами, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved