Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

26.12.2024 року позивачі звернулися до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 13.05.2025 року ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області справу передано за підсудністю до Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області. Ухвалою суду від 06.06.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 25.06.2025 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду в режимі відеоконференції, про що постановлено ухвалу суду та повідомлено учасників справи. Обгрунтовуючи позовні вимоги представник позивачів вказує, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.06.2024 року у кримінальному провадженні за № 12019050150002335 від 30.11.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 ККУкраїни, визнано відповідачів виними та призначено покарання у виді позбавлення волі. Позивачі зазнали моральної шкоди, тому звернулися до суду із позовом, в якому просять стягнути солідарно з відповідачів на їх користь моральну шкоду в розмірі 4\~000\~000,00 грн. Позивачі [PERSON] та [PERSON] , в судове засідання подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують, проти заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] , в судові засідання жодного разу не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Звільнений з державної установи «Божковська виправна колонія № 16» 21.02.2025 року згідно ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 13.02.2025 року на підставі ст.81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом та вибув до військової частини [NUMBER] . Відповідач [PERSON] , в судові засідання жодного разу не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, за адресою фактичного утриманння у ДУ «Житомирська установа виконання покарань № 8». Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст.\~223, ч. 2 ст.\~247, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України\~ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлено, що вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 13.06.2024 року у кримінальному провадженні за № 12019050150002335 від 30.11.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України, визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України та призначено покарання [PERSON] : за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років; за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на 8 років. У відповідності до положень ч.1 ст.70 КК України призначено [PERSON] остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі строком на 8 років. [PERSON] визнано виним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України та призначено покарання: : за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років; за ч. 4 ст. 187 КК України - у виді позбавлення волі строком на 9 років. У відповідності до положень ч.1 ст.70 КК України призначено [PERSON] остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі строком на 9 років. Згідно матеріалів кримінального провадження, вбачається, що 29 листопада 2019 близько 21 години 15 хвилин раніше знайомі неповнолітні [PERSON] та [PERSON] , перебували на відкритій ділянці місцевості, а саме зупинці міського транспорту "Шевченко", що розташована за адресою: Донецька область, м. Бахмут, вул. Горького. В цей час повз магазину продуктів "Делікатес" по тротуару рухався [PERSON] , та в момент, коли останній проходив повз зупинку міського транспорту, був зупинений неповнолітнім [PERSON] , між ними виникла коротка бесіда, в ході якої останній почав з?ясовувати у [PERSON] "хто він та куди йде?" Діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, з метою спричинення тілесних ушкоджень неповнолітній [PERSON] голосно запропонував неповнолітньому [PERSON] заподіяти тілесні ушкодження раніше невідомому їм чоловіку [PERSON] , на що [PERSON] погодився. Почувши це, [PERSON] прискорив крок. Наздогнавши чоловіка на узбіччі проїжджої частини навпроти будинку [ADDRESS] , неповнолітній [PERSON] , перебуваючи навпроти [PERSON] , наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівої частини підборіддя, від отриманого удару [PERSON] впав на газон. Далі, продовжуючи свій умисел на спричинення тілесних ушкоджень групою осіб за попередньою змовою, неповнолітній [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , взявши [PERSON] під руки, відтягли на тротуар та поклали на газон біля дерева навпроти будинку [ADDRESS] . Після чого, коли [PERSON] перебував в положенні сидячи, неповнолітній [PERSON] наніс один удар ліктем правої руки в область обличчя, від чого останній впав назад та вдарився потилицею об камінь. Далі, неповнолітній [PERSON] , взявши [PERSON] ззаду під руки, кинув його на тротуар таким чином, що останній впав назад та вдарився потилицею об камінь. Далі [PERSON] в момент коли [PERSON] та [PERSON] відволіклись, самостійно піднявся та рухаючись по газону, спробував піти від нападників, однак, [PERSON] , наздогнав [PERSON] та наніс останньому один удар ззаду в область тулуба, від отриманого удару [PERSON] впав, при цьому ударившись обличчям об бруківку. Після чого [PERSON] підняв [PERSON] ззаду під руки та проніс його декілька метрів і, не втримавши, впустив останнього на тротуар таким чином, що той вдарився обличчям. В результаті спільних протиправних дій неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синців в правій тім?яній області, в потиличній області зліва, навколо правого і лівого ока, на спинці носа, в проекції тіла нижньої щелепи зліва, на правій поверхні шиї з переходом на задню поверхню, в проекції 4-го ребра зліва по середньо ключичній лінії, на лівому стегні в середній третині по зовнішній поверхні; синців і садно на лівому плечі в середній третині по задній поверхні; садно на підборідді справа, по зовнішній поверхні лівого ліктьового суглоба; рани в тім?яній області справа, на слизовій оболонці нижньої губи зліва, на слизовій оболонці лівої щоки у кута рота; зливних крововиливів в слизову оболонку верхньої і нижньої губ на всьому протязі; крововиливів у м?які тканини голови; перелому потиличної кістки зліва з переходом на основу черепа та пірамідку лівої скроневої кістки,перелом верхніх стінок обох очниць та медіальної стінки правої очниці, перелому кісток носа, забою головного мозку тяжкого ступеня зі здавленням його видаленою субдуральною гематомою лівої гемісфери, масивного субарахної дального крововиливу, закритої травми живота з розривом селезінки та внутрішньочеревною кровотечею, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Смерть [PERSON] настала [INFO] в результаті поєднаної травми голови та живота. Відповідач [PERSON] , звільнений з державної установи «Божковська виправна колонія № 16» 21.02.2025 року згідно ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 13.02.2025 року на підставі ст.81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом та вибув до військової частини [NUMBER] . Відповідач [PERSON] перебуває у ДУ «Житомирська установа виконання покарань № 8». Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 06.11.2024 року Цивільних позивачів [PERSON] , [PERSON] визнано потерпілими у КП № 12019050150002335 від 30.11.2019 року, оскільки останні є батьками потерпілого [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , виданого відділом ЗАЦС виконкому Артемівської міськради Донецької області 24.05.1983 року серії [NUMBER] . Крім цього, Потерпілий [PERSON] до смерті проживав разом з Цивільними позивачами однією сім?єю. Отже, Цивільні позивачі [PERSON] , [PERSON] в силу вимог ст.ст. 23,1168 ЦК України мають право на відшкодування моральної шкоди внаслідок непоправної втрати - смерті сина та члена їх сім?ї - потерплого [PERSON] . Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Батьки [PERSON] ,позивачі- [PERSON] , [PERSON] переживали та переживають по теперішній час постійні душевні страждання після смерті сина, втратили душевний спокій, весь час перебувають у стані постійного напруження та стресу. Суттєво були порушені їх нормальні життєві зв`язки, змушені докладати значних зусиль для організації свого життя, оскільки син мешкав разом з ними та постійно допомагав їм у вирішенні соціально-побутових питань. Вимоги частини 2 та 3 статті 23 ЦК України передбачають, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частинами третьою - п`ятою статті 23 Цивільного кодексу України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Відповідно до роз`яснень наведених у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням зазначених обставин,суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial