Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

21 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою, у якій позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування об`єктом нерухомого майна, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За результатами розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В. 23 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника позивача адвоката Грігорової Ганни Леонідівни про витребування доказів, у якому заявник просив витребувати у ДПС України відомості про перетин державного кордону України відповідачами. Ухвалою суду від 23 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Встановлено, що розгляд справи здійснюватиметься в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачам 15-ти денний строк для подання відзиву. Задоволено клопотання про витребування доказів. Підготовче засідання по справі призначено на 21 листопада 2024 року. 25 жовтня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь з ДПС України на виконання ухвали суду від 23 жовтня 2024 року. 06 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло клопотання представника [PERSON] адвоката Грігорової Ганни Леонідівни про долучення доказів, у якому заявник просив долучити до матеріалів справи копію акту про непроживання, копію листа ПРА ОМР від 11.10.2024 року. 13 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від відповідачів надійшов відзив, у якому відповідачі просили відмовити у задоволенні позову. 20 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від представника позивача адвоката Грігорової Ганни Леонідівни надійшла заява про відкладення розгляду справи. Підготовче засідання, призначене на 21 листопада 2024 року не відбулося у зв`язку із відсутністю у приміщенні суду електропостачання, що підтверджується довідкою. Підготовче засідання по справі відкладено на 04 лютого 2025 року. 29 листопада 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 05 грудня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника позивача адвоката Грігорової Ганни Леонідівни про долучення доказів, у якій заявниця просила долучити до матеріалів справи копію листа ПРА ОМР від 22.11.2024 року. 04 лютого 2025 року від представника відповідачів адвоката Артем`євої Кристини Миколаївни надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У підготовче засідання, призначене на 04 лютого 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання задоволено клопотання представника відповідачів, відкладено підготовчий розгляд справи на 25 лютого 2025 року. 13 лютого 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника відповідачів адвоката Артем`євої Кристини Миколаївни про долучення доказів, у якому заявниця просила долучити до матеріалів справи квитанції про оплату комунальних послуг та фото руйнування квартири. У підготовче засідання, призначене на 25 лютого 2025 року з`явився представник позивача, представник відповідачів та представник третьої особи. Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року витребувано з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради належним чином засвідчені копії інформаційних карток, зокрема, картки реєстрації особи (картка А) та адресну картку особи (картка Б) щодо наступних осіб: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено підготовчий розгляд справи на 31 березня 2025 року. 10 березня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла відповідь з ДНАП ОМР на виконання ухвали суду від 25 лютого 2025 року. 19 березня 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси від [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову. У підготовче засідання, призначене на 31 березня 2025 року з`явився представник позивача, представник відповідачів та представник третьої особи. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено підготовчий розгляд справи на 24 квітня 2025 року. У підготовче засідання, призначене на 24 квітня 2025року з`явився представник позивача та представник відповідача. Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду від 24 квітня 2025 року закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 13 квітня 2025 року. У судове засідання, призначене на 11 червня 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання відкладено розгляд справи на 11 червня 2025 року. У підготовче засідання, призначене на 31 березня 2025 року з`явився представник позивача, представник відповідачів та представник третьої особи. Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання суд перейшов до стадії ухвалення рішення. Встановлено, що вступна та резолютивна частина рішення будуть проголошені 18 червня 2025 року. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно копії виписки з особового рахунку № [NUMBER] від 02 квітня 2015 року, квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] (т.1, а.с.5). У відповіді з КП «ЖКС «ПОРТО-ФРАНКІВСЬКИЙ» від 19.07.2024 року №113 вказано, що квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є [PERSON] (т.1, а.с.7). [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т.1, а.с.11). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Після смерті [PERSON] , [PERSON] звернувся до Приморської районної адміністрації ОМР із заявою, у якій просив закрити особовий рахунок, оформлений на [PERSON] у зв`язку з її смертю та відкрити особовий рахунок на квартиру на її сина [PERSON] (т.1, а.с.20). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 24.09.2024 року №П7-216360-ю/0, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] ; - [PERSON] (т.1, а.с.24). За змістом статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі статтею 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що право користування жилим приміщенням нарівні з наймачем виникає у тих осіб, які вселилися як члени сім`ї наймача в установленому законом порядку. Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно зі статтею 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Верховний Суд зауважує, що зміст «трискладового тесту» для оцінки відповідності втручання у право особи європейським стандартам правомірності такого втручання охоплює такі критерії, які мають оцінюватися у сукупності: 1) законність вручання (згідно із законом); 2) легітимна мета (виправданість втручання загальним інтересом); 3) дотримання принципу пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою, тобто необхідність в демократичному суспільстві. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» («Kryvitska and Kryvitskyy v. Ukraine»), рішення від 02 грудня 2010 року) поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому особа проживає на законних підставах або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у право на житло (04 жовтня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 520/7767/19, провадження № 61-3153св22 (ЄДРСРУ № 114187334). У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. У відзиві на позову заяву відповідачі посилаються на те, що [PERSON] не є належним позивачем у справі, оскільки, не є власником або квартиронаймачем такого житла. У відповіді на відзив [PERSON] зазначає про те, що оскільки, відповідно до статті 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, а тому, йому належить право на звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування. Як вже було встановлено судом, основним наймачем була [PERSON] , яка померла [INFO] та саме на її ім`я Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було відкрито рахунок. Згідно картки обліку зареєстрованих осіб у квартирі [ADDRESS] , основним квартиронаймачем яка також зареєстрована за цією адресою є [PERSON] . В квартирі також зареєстровані інші особи, а саме: - син [PERSON] ; - чоловік [PERSON] ; - син [PERSON] ; - невістка [PERSON] ; - внучка [PERSON] (т.1, а.с.234). Тобто, [PERSON] поряд з іншими особами, які зареєстровані у квартирі [ADDRESS] є членом сім`я наймача та має поряд із ними рівні права та обов`язки щодо такого житла. Так, дійсно, [PERSON] звертався до ПРА ОМР із заявою про закриття особового рахунку, відкритого на ім`я [PERSON] та відкриття особового рахунку на нього, проте, доказів на підтвердження того, що наразі квартиронаймачем квартири [ADDRESS] є він надано не було. Відповідно до пп.2 п.А ч.1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, облік громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов; розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності або яке отримано в оренду, користування (у тому числі комунальними підприємствами, установами, організаціями); вирішення питань щодо використання нежилих приміщень, будинків і споруд, що належать до комунальної власності; Згідно Положення про районні адміністрації Одеської міської ради, що затверджено рішенням Одеської міської ради від 02.07.2025 № 3148-VIII, з питань обліку та розподілу житла Райадміністрація, зокрема, вирішує житлові питання, зокрема щодо видачі ордерів та укладання договорів найму жилих приміщень при розподілі неприватизованого житла на підставі рішень Виконкому; питання внесення змін до договорів найму жилих приміщень (серед іншого у разі зміни основного квартиронаймача або зміни складу членів сім`ї квартиронаймача); приведення договорів найму жилих приміщень у відповідність до законодавства (серед іншого щодо дотримання форми договору); розподілу службового житла тощо. За таких обставин, суд вважає, що належним позивачем у справі, про визнання особи такою, що втратила право користування може бути або власник, або квартиронаймач, або виконавчий орган місцевого самоврядування, до повноважень якого належить видача ордерів та укладання договорів наймів щодо житлових приміщень. Таким чином, належним позивачем у даній конкретній справі могла б бути [PERSON] , що померла [INFO] та Приморська районна адміністрація Одеської міської ради як виконавчий орган Одеської міської ради, до повноважень якого належить видача ордерів та укладання договорів наймів щодо житлових приміщень. Проте, будучи залученою до участі у справі в якості третьої особи ПРА ОМР не заявлялася самостійних вимог до учасників справи. Також, під час перевірки веб-порталу «Судова влада» та ЄДРСР не встановлено наявності судових справ за позовом ПРА ОМР до позивача та відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У Рішенні Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині згаданого Рішення Конституційного Суду України. Правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Вирішуючи переданий на розгляд спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі, належним позивачем. При цьому обов`язком позивача є доведення/підтвердження в установленому законом порядку наявності факту порушення та/або оспорювання його прав та інтересів. Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 1519/19311/14-ц (провадження № 61-15602св18) та узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 25 травня 2016 року у справі № 6-605цс16. Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 (провадження № 12-175гс19, пункт 7.17), від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17 (провадження № 12-77гс19, пункт 8.9). Тому, оскільки [PERSON] не є особою, яка має право на звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування (власник, квартиронаймач, виконавчий орган місцевого самоврядування) та поряд з відповідачами є членом сім`ї основного квартиронаймача - [PERSON] , що померла [INFO] , суд вважає, що [PERSON] не є належним позивачем по справі, а тому, доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. На підставі зазначеного,

Outcome: dismissed