Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

02.06.2025 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, на обґрунтування вказавши, що 07.02.2024 року між ним і відповідачкою [PERSON] було зареєстровано шлюб. Спільних дітей від шлюбу немає. Подружнє життя між ними не склалося. З початку 2025 року шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство та побут не ведуть. Вважає, що примирення між ними є неможливим. Просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 07.02.2024 року Виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області, актовий запис № 4. Позивач в судове засідання не з`явився, від нього на електронну адресу суду надійшла заява з проханням розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує (а.с. 11). Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, про день, час, місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07.02.2024 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Виконавчим комітетом Торчинської селищної ради Луцького району Волинської області за актовим записом № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається зі змісту ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд вважає, що сім`я сторін фактично розпалася: сторони спільне господарство та побут не ведуть, спільний бюджет у них відсутній, у кожного з них окремі інтереси. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя сторін є неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної або відхиленої частини вимог, Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору від час розгляду справив усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Як вбачається з копії посвідчення серії [NUMBER] від 10.04.2023 року, позивач [PERSON] є учасником бойових дій (а.с. 2), а тому є звільненим від сплати судового збору. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені, судові витрати по сплаті судового збору слід класти на відповідачку, стягнувши з неї на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112 СК України,

Outcome: approved