Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] звернулася до суду та просила встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , щодо [PERSON] , [INFO] , яка народилася у с. Малинівка Новоград-Волинського району Житомирської області. В обґрунтування заяви зазначає, що вона із [PERSON] з 11.11.2011 року до 18.06.2013 року проживали однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу. Заявник завагітніла та [INFO] народила [PERSON] , проте відомості про батька у актовому записі про народження дівчинки записані відповідно до ст. 135 СК України, тобто з її слів. [PERSON] був військовослужбовцем і [INFO] загинув в районі с. Вищетарасівка Дніпропетровської області під час виконання бойового завдання. За життя [PERSON] визнавав своє батьківство щодо [PERSON] , спілкувався з нею по телефону, однак іншої участі у її вихованні не брав. Факт спільного проживання заявника із загиблим підтверджується довідкою із сільської ради, показаннями свідків. Встановлення зазначеного факту необхідне для призначення дочці [PERSON] пенсії у зв`язку з втратою годувальника та оформлення інших пільг, як родича загиблого військовослужбовця. З метою захисту майнових прав доньки змушена звернутись до суду. Учасники справи у судове засідання не прибули. Представник заявника в клопотанні просила розгляд справи проводити без її участі. Представники заінтересованих осіб також просили у заявах розгляд справи проводити без їх присутності. Начальник відділу ДРАЦС не повідомила заперечень щодо задоволення заяви. Представник МОУ наголосив, що достовірно факт батьківства щодо конкретної дитини можливо встановити за умови проведення генетичної експертизи, тому просили винести законне та обґрунтоване рішення. Оскільки учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, представник заявника клопотала провести судове засідання без її присутності, з метою економії процесуальних строків суд вважає за доцільне згідно з положеннями ст. 223 ЦПК України провести розгляд справи без участі учасників справи на підставі наявних доказів. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд виснує наступне. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Також заявник є матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка народилася у с. Малинівка Новоград-Волинського району Житомирської області. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження Відомості про батька дівчинки записані за заявою матері згідно із ч. 1 ст. 135 СК України. Також відповідно до довідки виконавчого комітету Брониківської сільської ради від 06.09.2024 [PERSON] , 1993 року народження, дійсно спільно проживала із 11.11.2011 року до 18.06.2013 року із [PERSON] . Довідка видана на підставі свідчень свідків [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] був мобілізований [INFO] 13.02.2023, направлений до військової частини [NUMBER] та [INFO] загинув в районі с. Вищетарасівка Дніпропетровської області під час виконання бойового завдання. Відповідно до повідомлення Полонської державної нотаріальної контори від 23.04.2025 спадкова справа за період з 2022-2025 роки до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , не заводилась. Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України повідомив, що станом на 30.05.2025 геномна інформація (ДНК-профіль) загиблого [PERSON] , [INFO] , до Електронного реєстру геномної інформації людини/центрального обліку генетичних ознак людини не надавалася та на обліку не перебуває. Також установа повідомила, що проведення судових експертиз щодо встановлення факту ймовірності біологічного батьківства можливе лише за умови наявності біологічних зразків всіх трьох осіб. При вирішенні справи по суті суд керується наступними нормами права. Згідно зі ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 315\~ЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, щодо встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Також статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України встановлено такі вимоги до доказів, як їх належність, допустимість, достовірність та достатність. Достатніми, зокрема, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1\~статті 58 Конституції України) норми\~СК України\~застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у\~ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у\~ст. 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. Так як [PERSON] народилася [INFO] , тому застосуванню підлягають норми Сімейного кодексу України. Відповідно до положень ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому\~статтями 122\~та\~125\~цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, то згідно положень ст. 125 СК України походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Статтею 128 СК України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено\~статтею 126\~цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Також позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135\~цього Кодексу. Таким чином, для встановлення факту походження дитини від батька відповідно до вимог ст. 121 СК України необхідно встановити факт походженні дитини від певної особи, тобто факт кровної спорідненості. Заявником долучено копію свідоцтва про народження дитини, де ім`я батька нею зазначено як [PERSON] , довідку із сільської ради, що видана на підставі пояснень свідків, які підтверджують факт спільного проживання заявника та померлого у період з 11.11.2011 до 18.06.2013. Проте доказів кровної спорідненості між [PERSON] та [PERSON] матеріали справи не містять. Геномна інформація (ДНК-профіль) загиблого [PERSON] , [INFO] , відсутня, що унеможливлює проведення експертного дослідження щодо вирішення питання про батьківство загиблого. Також ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника заявника у проведенні експертизи щодо встановлення кровної спорідненості неповнолітньої [PERSON] та сестри [PERSON] , оскільки до матеріалів клопотання не долучено доказів кровної спорідненості між останніми. Висновок такої експертизи вартуватиме коштів для заявника, проте може мати лише інформативний характер для вирішення справи по суті. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи за участі батька, матері та дитини чи біологічних матеріалів вказаних осіб. У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.04.2019 у справі Міфсуд проти Мальти зазначено, що ДНК-тест це науковий метод для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства. Європейськи суд з прав людини у рішеннях наголошує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами з метою підтвердити або спростувати факт батьківства. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 09.04.2025 у справі № 939/335/23, від 26.04.2023 у справі № 199/3284/19 та від 04.08.2021 у справі № 494/1611/18. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви. Відповідно до положень ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed