Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду із вищевказаним позовом до Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (далі відповідач), обґрунтовуючи підставність позову тим, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина за законом. Позивач приходиться спадкодавцю дочкою, а відтак спадкоємцем першої черги спадкування за законом, спадщину прийняла шляхом спільного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, інші спадкоємці відсутні, отож є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , утім реалізувати свої спадкові права на земельну часту (пай), яка належала спадкодавцеві на підставі сертифікату серії ВН 0313185, позбавлена можливості, оскільки за життя спадкодавця правовстановлюючий документ втрачено, що стало підставою звернення до суду із даним позовом, у якому позивач просить суд визнати за ним право на земельну частку (пай) у порядку спадкування. Ухвалою суду від 17.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у загальному позовному провадженні з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву. Витребувано спадкову справу. Відповідачі у визначений судом строк відзиву на позов не подали. Сторонами не врегульовано спір до судового розгляду. Ухвалою суду від 20.05.2025 витребувано у Приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Клочко О.П належним чином завірену копію спадкової справи №16/2013 до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 14.07.2025 закрито підготовче провадження в справі та призначено її до судового розгляду по суті. У судове засідання відповідач, позивач та його представник не з`явились, а останні у своїй заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити. Суд зауважує, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови повідомлення його належним чином про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому суд проводить розгляд справи у даному судовому засіданні, за наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи фіксацію судового засідання. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина. 11.02.1961 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після одруження « [PERSON] », 05.07.1995 шлюб було розірвано, прізвище дружини після розірвання шлюбу « [PERSON] ». Згодом 24.02.2006 гр. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, прізвище дружини після реєстрації « [PERSON] », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (а.с.10), свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 7), свідотцтва про шлюб (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження позивача, [PERSON] доводиться їй матір`ю (а.с. 8), але надалі позивач змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] " у зв`язку з укладенням шлюбу (а.с.11). З матеріалів спадкової справи [PERSON] вбачається, що за життя 01.12.2010 вона заповіла , належні їй на праві: - (одну другу) частки земельної ділянки, площею 4,3258 гектара, кадастровий номер 3221685200:02:007:0003; (одну другу) частки земельної ділянки, площею 4,326 гектара, кадастровий номер 3221685200:02:007:0004; (одну другу) частки земельної ділянки, площею 4,325, кадастровий номер 3221685200:02:007:0005, які розташована на території Ожегівської сільської ради, Володарського району Київської області, заповідає гр. [PERSON] , [INFO] , за умови дарування останнім моїй дочці позивачу [PERSON] , [INFO] , 1/2 (одна друга) частки житлового будинку, який розташований в [ADDRESS] . У своїй заяві [PERSON] відмовився від спадщини, а позивачу було видано свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 51-61). Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0313185, зареєстрованого 10.07.1997 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №185, на підставі рішення Липовецької РДА за №165 від 23.06.1997 на ім`я [PERSON] надано право на земельну частку (пай) розміром 2,94 га в умовних кадастрових гектарах із земель КСП "Росія», а випискою із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) підтверджується видання вказаного сертифікату на ім`я [PERSON] (а.с. 14). Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 28.10.2024 за №1564/18/24 державний акт [PERSON] взамін сертифікату на земельну частку (пай) серії ВН №0313801, не видавався (а.с. 15). Судом встановлено факт втрати сертифікату серії ВН №0313185, що підтверджується оголошенням в газеті Липовецькі вісті (а.с.17). Згідно з довідкою за №72 від 22.08.2024 виданою Володарською селищною радою Білоцерківського району Київської області померла [PERSON] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а на день її смерті разом із нею проживала та була зареєстрована: дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Коли позивач звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини матері за законом на право на земельну частку (пай) розміром 2,94 га в умовних кадастрових гектарах із земель КСП "Росія", відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №0313185, зареєстрованого 10.07.1997 їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, про що вказано у постанові нотаріуса (а.с. 18). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої - п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до частини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частини перша, третя статті 1296 ЦК України). Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 зазначено, що у разі неможливості оформлення спадкових прав у нотаріуса особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з врахуванням вимог закону та роз`яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Як передбачено п. 17 розділу «Перехідні положення» Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 у разі втрати, пошкодження сертифікату про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату не передбачено на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Відповідно до листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Встановлені судом та перевірені зібраними у справі доказами обставини підтверджують належність спадкодавцеві права на земельну частку (пай) згідно сертифікату серія ВН №0313185, доводять, що позивач, будучи спадкоємцем першої черги спадкування, спадщину після смерті [PERSON] прийняла, утім правовстановлюючий документ (сертифікат) втрачено, отож звернення позивача до суду є виправданим, оскільки в нотаріальному порядку реалізація права позивача на спадщину є неможливою. Крім цього, відповідач надав до суду заяву про визнання позову. У разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи обґрунтованість позовних вимог, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення.

Outcome: approved