Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

26.03.2025р. АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернулось до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання банківських послуг від 17.04.2020р. в розмірі 108744,59 грн. В обгрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов`язань з повернення кредиту та сплати процентів за вказаним договором. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач у судовому засіданні не погодився з позовними вимогами, визнав частково суму заборгованості в розмірі 97300 грн, а саме тіло кредиту. Пояснив, що зв`язувався з позивачем для врегулювання заборгованості, хотів сплатити тіло кредиту, але позивач не погодив ці умови. З травня 2022 року по 19 лютого 2025 року знаходився під арештом в Сумському слідчому ізоляторі, потім був виправданий. Після арешту 28.04.2022 року по червень 2023 року його родичі сплачували відсотки, а потім перестали, оскільки були відсутні кошти. Його майно заарештовано і, оскільки він у дуже скрутному становищі, визнає тільки тіло кредиту, заборгованість по відсоткам та нарахуванням по обслуговуванню картки з червня 2023 року по січень 2024 року не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, заслухавши представника відповідача, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 17.04.2020 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (далі по тексту Банк) та [PERSON] (Позичальник) шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг «Monobank» уклали кредитний договір (без номеру), у відповідності до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму 100000 грн на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Наведені випливає з наступного. У вказаній анкеті-заяві зазначено, що цей документ разом із Умовами і правилами обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms; тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rаtes, складають Договір про надання банківських послуг. Відповідач погодився із тим, що невід`ємною частиною анкети-заяви є Запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг «Monobank», з підписанням якого в мобільному додатку Договір набуває чинності. Також відповідач засвідчив генерацію ключової пари удосконаленого підпису (далі УЕП) з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним для вчинення правочинів та платіжних операцій, визнав, що удосконалений електронний підпис є аналогом власноручного підпису. Підписуючи цю анкету-заяву, [PERSON] просив відкрити поточний рахунок в АТ «Універсал Банк» у гривні на своє ім`я № [NUMBER] , встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку, погодився, що у разі виходу з пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися процентна ставка 3,1 % на місяць за кожний день з моменту виникнення заборгованості. /а.с.26/. На підтвердження змісту умов договору кредиту, окрім копії підписаної анкети-заяви, Банк надав також Умови і правила обслуговування в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank, витяг з Тарифів за чорною карткою monobank, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України регламентовано, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону (зокрема, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором) вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому, з наданого позивачем алгоритму укладення кредитного Договору (викладеного в покроковій інструкції активації картки Monobank) вбачається, що без ознайомлення з Умовами обслуговування рахунків особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифами за карткою «Monobank», подальше укладення договору кредиту є неможливим. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 листопада 2021 року у справі № 243/6552/20. Таким чином, шляхом підписання анкети- заяви до договору про надання банківських послуг «Monobank», яка містить особисті дані позичальника, а також засвідчення про прийняття і згоду із запропонованими Банком умовами і тарифами на банківські послуги електронним підписом [PERSON] з використанням мобільного додатку, сторони в належній формі уклали кредитний договір (без номеру) від 17.04.2020. Згідно з довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту [PERSON] через мобільний застосунок за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 17.04.2020 року за картою [NUMBER] встановлена наступна сума кредитного ліміту: 17.04.2020 року - 20000 грн; 24.10.2020 року - 35000 грн; 09.01.2022 року - 100000 грн; 09.03.2023 року - 97300 грн /а.с.25/ Відповідно до довідки [PERSON] відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у гривні /а.с.24/. З руху коштів по картці від 03.10.2024 року вбачається надання АТ «Універсал Банк» сум кредитного ліміту та користування кредитними коштами [PERSON] /а.с. 14-23/, що ним визнається та не оспорюється. Пунктами 5.10, 5.16 розділу II Умов і правил визначено, що погашення кредиту та відсотків здійснюється клієнтом щомісячно. У разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). З пункту 5.22 розділу ІІ Умов і правил вбачається, що кредит збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. При цьому Банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами, якщо інше не передбачено умовами цього договору. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. За доводами позову відповідач належним чином не виконував своїх договірних зобов`язань з повернення тіла кредиту, останній платіж здійснений ним 06.06.2023р., внаслідок чого відповідно до розрахунку Банку станом на 03.10.2024 року у відповідача перед Банком утворилась прострочена заборгованість у розмірі 108744 грн. 59 коп. /а.с.7-12/. Щодо доводів відповідача про неправомірність нарахування позивачем відсотків за користування відповідачем наданим кредитом (на які збільшено суму заборгованості), суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що укладений 17 квітня 2020 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] договір про надання банківських послуг (шляхом підписання анкети-заяви) не містить кінцевого строку повернення відповідачем кредиту. Натомість у паспорті споживчого кредиту Чорної картки monobank строк кредитування (строк кредитної лінії) визначений у 25 років з правом автоматичного продовження /а.с. 42-44/. Аналогічний строк встановлений і в п.5.26 розділу ІІ Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при надання банківських послуг щодо продуктів monobank|Universal Bank. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивач просив стягнути із відповідача [PERSON] заборгованість за договором за період з 17.04.2020 року по 03.10.2024 року. Враховуючи зазначений в анкеті-заяві пільговий період користування відповідачем кредитним лімітом - до 62 днів, нарахування позивачем процентів поза його межами є правомірним. За змістом ч.2 ст.1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.1049 ЦК України якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №149/1499/18 (пункти 35,37), правовідносини стосовно здійснення позикодавцем права на визначену договором плату за користування позикою за час, на який він її надав, та правовідносини щодо здійснення позикодавцем права на проценти внаслідок невиконання позичальником обов`язку повернути кошти до визначеного терміну є різними за змістом. Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібний висновок щодо застосування приписів ЦК України про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами викладений також і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (пункти 53-54, 90-91). Як вбачається з позовної заяви, 27 грудня 2023 року позивачем було направлено відповідачу [PERSON] повідомлення «пуш» про істотне порушення ним умов договору (прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за договором понад 90 днів) та про необхідність погасити суму заборгованості. Доказів на спростування зазначеної обставини відповідачем суду надано не було. Отже, з урахуванням моменту пред`явлення позивачем, як позикодавцем, вказаної вимоги відповідач мав повернути суму кредиту до 26 січня 2024 року включно. Судом встановлено, що сума заборгованості за наданим кредитом - 108744 грн. 59 коп. була визначена позивачем станом на 03.10.2024 року з урахуванням несплачених процентів, на які збільшено заборгованість за кредитом через відстутність коштів для їх погашення. Прии цьому, нарахування процентів за користування кредитними коштами після 01.10.2023 року банком не здійснювалось. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про правомірність нарахування позивачем процентів за користування кредитом з 01.06.2023 року по 01.10.2023 року включно, що відповідачем не спростовано. Доводи відповідача щодо нарахування позивачем коштів за обслуговування картки за період з червня 2023 року по січень 2024 року є безпідставними, оскільки не відображаються ні в розрахунку заборгованості, ні в інформації про рух коштів по картці [PERSON] . Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом враховується, що у даній справі [PERSON] здійснював часткове виконання умов договору шляхом внесення грошових сум на погашення тіла кредиту та процентів, що також ним було зазначено у судовому засіданні; кредитний договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, дії банку щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось. Тобто відповідач в даній справі не надав суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту і її розміру. На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобовязань за договором про надання банківських послуг ««Monobank» від 17.04.2020 року щодо сплати кредиту та інших платежів у передбачених ним розмірі та строки, внаслідок чого приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 108744 грн. 59 коп. Таким чином, на думку суду, наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості [PERSON] перед позивачем у розмірі 108744 грн. 59 коп. витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості у сумі 108744 грн. 59 коп. по вказаному кредитному договору задовольнити. З урахуванням викладеного, вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved