Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

13.06.2025 року представник позивача, адвокат Білогруд Д.О., звернулася до Індустріального з цим позовом до відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2025 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 16.06.2025 року прийнято позовну заяву [PERSON] до Авдіївської місткої військової адміністрації Покровського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно, до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що 10.01.2000 року [PERSON] та його мати [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на майно, виданого виконкомом Авдіївської міської ради отримали у спільну часткову власність по 1/2 частці квартири за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . 31.08.2006 року її сином, [PERSON] було подано заяву, на підставі котрої відкрито спадкову справу. 12.12.2006 року Авдіївською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину №5357, на підставі котрого позивач [PERSON] успадкував та отримав у власність 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , котра належала його померлій матері [PERSON] . Проте [PERSON] не зареєстрував право власності в бюро технічної інвентаризації, що підтверджується Витягом зі спадкового реєстру №78373567 від 17.09.2024 року. Таким чином, [PERSON] отримав правовстановлюючий документ, що посвідчує його право власності на спірне майно, але не зареєстрував відповідно до законодавства України, що діяло станом на 2006 рік. Рішенням Авдіївської міської військової адміністрації №8 від 08.01.2024 року затверджено назву вилиця Коцюбайла « [PERSON] (колишня назва вулиця Гагаріна). Представник позивача зазначає, що оригінал правовстановлюючого документу- свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.12.2006 року №5357 бланк №ВЕІ 846 220, виданого Авдіївською державною нотаріальною конторою, на підставі котрого позивач успадкував та отримав у власність 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , було втрачено під час евакуації після 22.04.2024 року. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 року №376, м. Авдіївка, що відноситься до Авдіївської міської територіальної громади Донецької області, включено до території активних бойових дій. 08.11.2024 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з заявою про внесення відомостей про право власності на майно та отримання витягу з державного реєстру права власності на 1/2 частку квартири. 14.11.2024 року державним реєстратором було винесено рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій №76097385, у зв`язку з тим, що для здійснення реєстраційних дій у державному реєстрі по реєстрації права власності на житло необхідно отримати оригінал правовстановлюючого документу або наявність в реєстрі відомостей про раніше зареєстровані права. На запит [PERSON] до Донецького обласного державного нотаріального архіву останнім було надано відповідь, що Авдіївську ДНК у 2023 році ліквідовано, а документи були лише частково передані до державного архіву, проте серед переданих документів відсутні документи, а саме, свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.12.2006 року №5357 бланк №ВЕІ 846 220, видане Авдіївською державною нотаріальною конторою, а тому відсутня можливість видати його дублікат. Таким чином, позивач позбавлений можливості отримати від Донецького обласного державного нотаріального архіву дублікат чи належним чином засвідчену копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2006 року №5357 бланк №ВЕІ 846 220, видане Авдіївською державною нотаріальною конторою, на підставі котрого [PERSON] отримав у власність 1/2 частку спірної квартири. З урахуванням наведеного, представник позивача просив визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 58,4 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м. Позивач у судове засідання не з`явився. Від його представника надійшла заява, в котрій останній просив провести розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений через систему «Електронний суд», відзиву на позов не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на майно, виданого 10.01.2000 року виконкомом Авдіївської міської ради Воєводін І.В. та [PERSON] отримали у спільну часткову власність по 1/2 частці квартири за адресою: [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю [PERSON] (а.с. 16,17). Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, згідно котрої власником 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] є померла [PERSON] (а.с.12). Згідно Витягу з державного реєстру речових прав від 14.11.2024 року, власником іншої 1/2 частини зазначеної квартири є [PERSON] (а.с.13). 12.12.2006 року Авдіївською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину №5357, на підставі котрого [PERSON] успадкував та отримав у власність 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , котра належала його померлій матері [PERSON] . Проте останній не зареєстрував право власності в бюро технічної інвентаризації, що підтверджується Витягом зі спадкового реєстру №78373567 від 17.09.2024 року (а.с.14). Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину №5357, видане 12.12.2006 року Авдіївською державною нотаріальною конторою, проте не зареєстрував право власності відповідно до законодавства України, що діяло станом на 2006 рік. Оригінал свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2006 року №5357 бланк №ВЕІ 846 220, виданого Авдіївською державною нотаріальною конторою, на підставі котрого [PERSON] успадкував та отримав у власність 1/2 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала [PERSON] , втрачено під час евакуації після 22.04.2024 року. Рішенням Авдіївської міської військової адміністрації №8 від 08.01.2024 року затверджено назву вилиця Коцюбайла «Да Вінчі» [PERSON] (колишня назва вулиця Гагаріна). 08.11.2024 року [PERSON] звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради з заявою про внесення відомостей про право власності на майно та отримання витягу з державного реєстру права власності на 1/2 частку квартири. 14.11.2024 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради було прийняте рішення №76097385 про відмову у проведенні реєстраційних дій на підставі заяви від 08.11.2024 року за реєстраційним номером 63912696 оскільки для здійснення реєстраційних дій у державному реєстрі по реєстрації права власності на житло необхідно отримати оригінал правовстановлюючого документу або наявність в реєстрі відомостей про раніше зареєстровані права. Згідно відповіді Донецького обласного нотаріального архіву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 04.03.2025 року №101/01-15, Авдіївську ДНК у 2023 році ліквідовано, а документи були лише частково передані до державного архіву, проте серед переданих документів відсутні документи, а саме, свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.12.2006 року №5357 бланк №ВЕІ 846 220, видане Авдіївською державною нотаріальною конторою, а тому відсутня можливість видати його дублікат. Таким чином, позивач позбавлений можливості отримати від Донецького обласного державного нотаріального архіву дублікат чи належним чином засвідчену копію свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2006 року №5357 бланк №ВЕІ 846 220, виданого Авдіївською державною нотаріальною конторою, на підставі котрого [PERSON] отримав у власність 1/2 частку спірної квартири. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 року №376, м. Авдіївка, що відноситься до Авдіївської міської територіальної громади Донецької області, включено до території активних бойових дій. Наведені обставини унеможливлюють зареєструвати право власності на спірну частку квартири в єдиній державній інформаційній системі з відомостями про право на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти/суб`єкти цих прав, затвердженій в Україні з 01.01.2013 року, у відповідності до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою\~статті 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. З приписів\~статті 392 ЦК України\~слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, передумовою для застосування\~ст. 392 ЦК України\~є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником. Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з\~вищевикладеного, встановивши, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта власником 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] є померла [PERSON] і згідно Витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) 12.12.2006 року Авдіївською державною нотаріальною конторою було видане свідоцтво про право власності на спадщину №5360 після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю [PERSON] , останній є власником 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] , котра належала померлій [PERSON] , суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем було доведено його право власності на вказану частку квартири.

Outcome: approved