Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

25.12.2023р. позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулися в суд з позовом до [PERSON] , та просили стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором б/н від 14.06.2018 в розмірі 76585,49 грн., яка виникла через неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. В обґрунтування вказує, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 14.06.2018 року та відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 152000,00 грн. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви. 14.06.2018 відповідачем була підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна,55 днів пільгового періоду» та підтвердив що «з фінансовими умовами надання Кредитки і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений. АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за договором виконав, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредиту в повному обсязі. В процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості, що має відображення у розрахунку заборгованості, таким чином, у порушення умов Договору, а також відповідно до ст.ст.509,526, 1054 ЦК України - зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Проте [PERSON] не виконує свої зобов`язання по кредитному договору, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, банк має право достроково вимагати повернення усієї суми кредиту. Заборгованість відповідача станом на 06.12.2023 року становить 76585,49 грн., але кридитодавець просить стягнути від боржника частину суми заборгованості за кредитом, що становить 69779,01 грн. Крім того Банк просить стягнути з відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 2147,20 грн. судового збору. Заочним рішення від 04.03.2024 позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено в повному обсязі. Ухвалою суду від 07.04.2025 за заявою відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення, рішення суду від 04.03.2024 скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи. В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи позивач повідомлений, надав заяву про розгляд за відсутності представника банку, заявлені позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача, відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив у позові відмовити повністю, оскільки він не отримував кредитних коштів. В той час він працював головним механіком та отримував достойну заробітну плату. Необхідності брати кредит в нього не було. Вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.06.2018 р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Кредитний договір укладено шляхом підписання [PERSON] . Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої останній погодився, що вказана Заява разом Умовами і Правилами надання банківських послуг, паспортом споживчого кредиту, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. [PERSON] зобов`язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 06.12.2023 року, утворилась заборгованість, яка згідно наданого банком розрахунку становить 76585,49 грн. та складається з: загального залишку заборгованості за кредитом в сумі 14012,96 грн.; загального залишку заборгованості за відсотками в сумі 55566,05 грн. та 7006,48 грн. заборгованість за пенею, але кредитодавець на свій розсуд вимагає від боржника частину суми заборгованості, що становить 69779,01 грн. та складається: із загального залишку заборгованості за кредитом 14012,96 грн., загального залишку заборгованості за відсотками 55566,05 грн., заборгованості за пенею в сумі 200,00 грн. Згідно наданих позивачем доказів, [PERSON] отримав банківську картку № [NUMBER] , дата відкриття 14.01.2013, термін дії 05/19 року. В довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку міститься інформація щодо встановлення та зміну розміру кредитного ліміту відповідно до умов Договору. В матеріалах справи міститься виписка по особовому рахунку відповідача за період з 14.01.2013 року по 05.12.2023 року, з якої вбачаються операції за картками, зокрема, зняття готівкових коштів, поповнення карткового рахунку та інше. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання, а в ч.1 ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Обставин, які б спростовували заявлені позовні вимоги та розрахунок заборгованості судом не встановлено, як видно із змісту позову відповідач не виконує своїх зобов`язань по кредитному договору, заборгованість, яка виникла, добровільно не погашена, обґрунтованого заперечення щодо нарахованої суми заборгованості та відзиву на позов не надано. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд уважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст. ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач [PERSON] , відповідно до наданого позивачем розрахунку та виписки за картковим рахунком, користувався кредитними коштами, наданими йому АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за договором у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за загальним залишком заборгованості за наданим кредитом, стягнути заборгованість залишку заборгованості за відсоткам та пені, що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином, право позивача нараховувати відсотки за користування кредитом, не припинилося, тому заявлені відсотки за користування кредитом підлягають стягненню, що також узгоджується з висновком викладеним в постанові ВС у справі №482/1605/15 від 03 квітня 2019 року. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що також узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. При цьому суд не бере до уваги доводи відповідача про не отримання ним кредиту, оскільки суду не надані докази того, що [PERSON] звертався до правоохоронних органів із повідомленнями про те, що треті особи, використовуючи належні йому персональні дані, протиправно, зловживаючи його довірою уклали від його імені спірний кредитний договір. Так само відповідач не звертався до суду з окремим позовом та не подавав у даному судовому провадженні зустрічний позов про визнання договору позики недійсним. Зважаючи на викладене, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки права позивача були порушені, а відповідач не виконує умови договору. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 , відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved