Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

18 січня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача частину невідшкодованого матеріального збитку, пов`язаного із відновлювальним ремонтом транспортного засобу у розмірі 59 101,58 грн; моральну шкоду 10 000 грн; судові витрати; розглянути справу у порядку спрощеного позовного провадження. Позов мотивований тим, що 15.04.2023 о 10 год. 20 хв. у м. Миколаєві на вул. Київська 1 сталася ДТП за участю автомобілів Skoda Octavia д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Kia Sportage д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Водіями цих транспортних засобів було складено повідомлення про ДТП від 25.04.2025, відповідно до якого відповідач по справі свою вину визнала. Внаслідок ДТП позивачу, як власнику автомобіля, було завдано матеріальну та моральну шкоду та 26.04.2023 позивач звернувся до страхової компанії відповідача (ПрАТ «СК «УНІКА»), а 10.05.2023 підписав Акт узгодження страхового відшкодування від 05.05.2023 № 10037400213, згідно якого Страховик та Позивач погодили та визнають, що розмір страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку становить 31408,42 грн. Вказану суму було виплачено страховиком позивачу, яка обрахована з вирахуванням відсотку фізичного зносу та франшизи 3200 грн. 15.06.2023 позивач письмово звернувся до відповідача з проханням добровільно сплатити йому франшизу, але цей лист не було вручено у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Позивач спілкувався з відповідачем засобами телефонного зв`язку, проте відповідач відмовилась відшкодувати шкоду. Відповідно до ремонтної калькуляції від 04.05.2023, наданої Страховиком, вартість ремонтних робіт становить 61479,34 грн. Однак, згідно замовлення-наряду від 05.06.2023 реальна вартість відновлювального ремонту складає 90510,00 грн. Страховиком виплачено 31408,42 грн, тому збитки у вигляді відновлювального ремонту транспортного засобу не відшкодовані у повному обсязі та невідшкодована частина складає 59\~101,58 грн, які мають бути стягнуті з відповідача. Також внаслідок ДТП позивачу було завдано моральну шкоду, оскільки транспортний засіб використовувся спільно з [PERSON] , який був за кермом, в гуманітарних цілях, а саме для провадження волонтерської діяльності, а після ДТП не міг використовуватись за призначенням, для відновлення автомобіля він мав докладати додаткових зусиль, що спричинило йому значний моральний дискомфорт, так само як і той факт, що відповідач не бажає добровільно відшкодувати шкоду. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 10\~000 грн. Ухвалою суду від 24 січня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. 27 лютого 2025 року надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача адвоката Хлівицької О.В., в якому представник просить залишити позов без задоволення, посилаючись на те, що виплачена сума страхового відшкодування погоджена письмово між позивачем та Страховиком та визнана останнім. Позивачем визнається у позові та не оспорюється відповідачем, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» згідно полісу ОСЦПВ №213754865 від 18.03.2023, розмір франшизи 3200 грн. Таким чином, відшкодування шкоди заподіяної ДТП повинно бути покладено на ПрАТ «Страхова компанія «Уніка». Позивач погодився з сумою страхового відшкодування з врахуванням франшизи та не наполягає на проведенні оцінки, експертизи пошкодження майна. Крім того позивачем не заявлено вимог до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка». Позивачем не доведено факту отримання відмови у страховому відшкодуванні та/або, що розмір матеріального збитку перевищує ліміт страхового відшкодування. Позивач не надає звіт оцінки вартості матеріального збитку, складеного суб`єктом оціночної діяльності. Наданий позивачем рахунок та інші документи ФОП [PERSON] не є належними доказами, які б визначали розмір саме матеріального збитку, а також відсутні докази, підтверджуючі, що такі витрати дійсно мали місце, запчастини були придбані саме за зазначені суми, а роботи були виконані. Страхова сума, вказана у полісі ОСЦПВ №213754865 повністю покриває вартість виконаних робіт з відновлювального ремонту, у зв`язку з чим ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» є боржником перед позивачем. Більш того позивачем було підписано акт погодження зі страховою компанією, чим він погодився з сумою страхового відшкодування. Також позивачем не надано протокол огляду транспортного засобу страховим комісаром, згідно якого робилась калькуляція, і згідно якого можливо було б зробити висновок, чи відповідають пошкодження отримані внаслідок саме цього ДТП, саме наданому переліку Замовлення-наряду ремонтних робіт. Щодо вимог про стягнення моральної шкоди представник зазначає, що позивач вказує, що автомобіль використовувався в гуманітрних цілях, а саме для провадження волонтерської діяльності та після ДТП не міг використовуватися за призначенням. Представник вважає, що позивач вводить суд в оману, оскільки під час ДТП водій, який був за кермом, був на виконанні замовлення, так як останнім були зняті «шашки» під час складення повідомлення. Автомобіль отримав незначні пошкодження, які не впливали на роботу автомобіля, не перешкоджали його експлуатації. Також представник вказує, що позивачем не надано доказів завдання моральної шкоди. 22 квітня 2025 року надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована тим, що франшиза має бути відшкодована саме відповідачем. Щодо оцінки збитків та відшкодування завданої шкоди, позивач зазначає, що твердження відповідача щодо відсутності звіту оцінки вартості матеріального збитку не відповідає дійсності, оскільки розрахунок вартості відновлювального ремонту був наданий ПрАТ «СК «УНІКА» і долучений до позову. В разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої винною особою шкоди потерпілому сплачується різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. При цьому, за змістом ст. 1194 ЦК України відшкодовується різниця саме між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а не різниця між фактичним розміром шкоди та лімітом відповідальності. Стосовно моральної шкоди позивач зазначає, що транспортний засіб Skoda Octavia д.н.з. [NUMBER] є його єдиним транспортним засобом, ним виконано вимоги щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, але відповідач уникав не тільки виплати франшизи, а навіть не хотів йти на будь-який контакт для досудового врегулювання спору. В зв`язку з ДТП, винуватцем якого став відповідач автомобіль не міг використовуватися позивачем, для відновлення попереднього стану він змушений був витрачати особистий час і зусилля. Все це спричинило позивачу значний моральний дискомфорт, так само як і той факт, що відповідач не бажає добровільно відшкодувати шкоду. Таким чином вважає доводи відповідача безпідставними. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні змісту позову, просив задовольнити позов. В подальшому подав заяву про розгляд справи без його участі. Представник позивача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні змісту відзиву. Додатково пояснила, що ліміт страхової відповідальності повністю покриває вартість понесених позивачем витрат, а лист від позивача з вимогою сплатити франшизу відповідач не отримувала. Відповідач погоджується сплатити франшизу та намагалася сплатити франшизу на рахунок, вказаний відповідачем у листі, однак платіж не пройшов через те, що картка заблокована. Інших реквізитів відповідач не має. Просила відмовити у задоволенні позову та стягнути судові витрати 14000 грн. Представник третьої особи - ПрАТ «СК «УНІКА» в судове засідання не прибув, пояснень не надіслав. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено,\~що 25.04.2023 о 10 год. 20 хв. у м. Миколаєві на вул. Київська 1 сталася ДТП за участю автомобілів Skoda Octavia д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Kia Sportage д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . 25.04.2023 водіями вказаних вище транспортних засобів було складено та підписано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, відповідно до якого водій [PERSON] визнала провину у вчиненні ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на час ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «УНІКА» згідно з полісом ОСЦПВ №213754865 від 18.03.2023, за яким франшиза складає 3200 грн (а.с. 26). 26.04.2023 [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою № 10037400213/1 про виплату матеріального збитку по полісу №213754865. 05.05.2023 між ПрАТ «СК «УНІКА» та [PERSON] укладено Акт узгодження розміру страхового відшкодування (угоду про відшкодування матеріальної шкоди) № 10037400213/1 за полісом №213754865, відповідно до якої сторони погодили та визнають, що розмір страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку, визначеного у п. 1 цього Акту становить 31\~408,42 грн. (а.с. 17). Позивачем не заперечувалось, що йому ПрАТ «СК «УНІКА» виплатила страхове відшкодування у сумі 31 408,42 грн, що також підтверджується його листом відповідачу від 15.06.2023 (а.с. 28). Відповідно до замовлення-наряду № ЗН-0000040 від 28.07.2023, рахунку-фактури № СФ-0000049 від 27 липня 2023 р., квитанції №М0М6-ТН3Е-К1РМ від 28.07.2023, [PERSON] сплатив ФОП [PERSON] 90510,00 грн за виконані роботи та запчастини на транспортний засіб Skoda Octavia д.н.з. [NUMBER] . Звертаючись до\~суду з\~даним позовом,\~позивач вказував\~на те,\~що різницю\~між виплаченим\~страховим відшкодуванням\~та спричиненими\~збитками слід\~стягнути з\~власника забезпеченого\~транспортного засобу. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 ЦК особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Право на відшкодування майнової шкоди, завданої майну фізичних та юридичних осіб, має власник (ч. 3 ст. 386 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вже зазначалось за змістом ст. 1166 ЦК, за загальним правилом, шкода підлягає відшкодуванню, по-перше, в повному обсязі, по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала. Проте, крім загального правила, є спеціальні, передбачені законом. Одним із таких спеціальних правил є норми про страхування особою цивільно-правової відповідальності. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції, чинній на час настання страхового випадку; далі - Закон № 1961-IV ). Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (пункти 9.1 і 9.4 статті 9 Закону № 1961-IV). Відповідно до абзацу 2 пункт 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Отже, при оформленні європротоколу страхове відшкодування є додатково лімітованим. Відповідно до п. 36.2. статті 36 Закону № 1961-IV, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. У зв`язку\~з пошкодженням\~транспортного засобу\~відшкодовуються витрати,\~пов`язані\~з відновлювальним\~ремонтом транспортного\~засобу з\~урахуванням зносу,\~розрахованого у\~порядку,\~встановленому законодавством,\~включаючи витрати\~на усунення\~пошкоджень,\~зроблених навмисно\~з метою\~порятунку потерпілих\~внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди,\~з евакуацією\~транспортного засобу\~з місця\~дорожньо-транспортної\~пригоди до\~місця проживання\~того власника\~чи законного\~користувача транспортного\~засобу,\~який керував\~транспортним засобом\~у момент\~дорожньо-транспортної\~пригоди,\~чи до\~місця здійснення\~ремонту на\~території України.\~Якщо транспортний\~засіб необхідно,\~з поважних\~причин,\~помістити на\~стоянку,\~до розміру\~шкоди додаються\~також витрати\~на евакуацію\~транспортного засобу\~до стоянки\~та плата\~за послуги\~стоянки. (стаття 29 Закону № 1961-IV). Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6 статті 36 Закону № 1961-IV). Відповідно до пункту 4 Постанови Національного банку України від 30.05.2022 № 108 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, чинній на дату укладення договору страхування та на час настання страхового випадку), максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80000 гривень на потерпілого. Отже, страхове відшкодування за полісом обмежується максимальним розміром суми виплати за європротоколом, визначеним Національним Банком України, у розмірі 80 000 грн. з вирахуванням суми франшизи 3200 грн, та складає 76800 грн. На підставі матеріалів справи встановлено та не заперечувалось позивачем, що йому виплачено страхове відшкодування у сумі 31 408,42 грн, тобто ця сума не перевищує максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення європротоколу. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59, 72), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди без урахування зносу і сумою страхового відшкодування. У справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника. Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком. Відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах такої різниці. У цій\~справі розмір\~шкоди,\~яка за\~твердженням позивача\~йому завдана,\~перевищує максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення європротоколу, встановлений постановою НБУ від 30.05.2022 № 108, позивачу виплачено страхову виплату, яка є меншою ніж цей максимальний розмір. Отже, у частині стягнення завданої позивачу шкоди, яка не перевищує максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення європротоколу, належним відповідачем є ПрАТ «СК «УНІКА». Проте вимог до страховика - ПрАТ «СК «УНІКА» про стягнення різниці між страховою виплатою та максимальним розміром шкоди позивач не заявляв, що підтвердив в судовому засіданні, і у цій справі не заявляє. Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18, пункти 40, 41). Таким чином, відсутні підстави для стягнення з відповідача [PERSON] завданої шкоди у межах максимального розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення європротоколу. [PERSON] є належним відповідачем лише в частині вимог про відшкодування майнової шкоди за межами страхової суми. Окрім цього судом встановлено, що підписуючи акт узгодження розміру страхового відшкодування (угоду про відшкодування матеріальної шкоди) позивач погодився з розміром страхового відшкодування, визнав, що ця сума є остаточною та підтвердив той факт, що по вказаному страховому випадку у жодному разі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових вимог до Страховика та/або особи, винної у вчиненні ДТП мати не буде. При цьому, відповідно до п. 36.2. статті 36 Закону № 1961-IV, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону №1961, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти. Позивач не скористався своїм правом на проведення оцінки, експертизи пошкодженого майна як на час прийняття рішення про виплату страхового відшкодування так і на даний час. Слід зазначити, що суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів, які надані учасниками справи, враховуючи норми ч. 1 ст. 13 ЦПК України. Визначаючи розмір суми, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що у справі відсутні докази, якими зафіксовані пошкодження автомобілю, завдані дорожньо-транспортною пригодою. Надані позивачем замовлення-наряд № ЗН-0000040 від 28.07.2023, рахунок-фактура № СФ-0000049 від 27 липня 2023 р. ФОП [PERSON] не є належним, достовірним та достатнім доказом завдання позивачем заявленого ним збитку, у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України; наявна в них інформація не доводить, що вона стосується пошкоджень автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася 25.04.2023 року, належного [PERSON] ; з них не можливо встановити межі відповідальності страховика та винної особи. Таким чином позивачем не доведено заявленого до відшкодування розміру збитків та наявність підстав для стягнення заявленої ним суми саме з заподіювача шкоди. Разом з тим, абзацом 2 п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування ст.36.6 Закону України № 1961-IV. Як встановлено з відповіді ПрАТ «СК «УНІКА» вих № 10037400213/1 від 05.06.2023, відповідальність водія транспортного засобу Kia Sportage д.н.з. [NUMBER] застрахована згідно з полісом ОСЦПВ №213754865 від 18.03.2023, за яким франшиза складає 3200 грн. Таким чином, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає матеріальна шкода, яка не відшкодовується ПрАТ «СК «УНІКА» у розмірі 3200 грн. (франшиза). Враховуючи викладене, позов належить задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача суму майнової шкоди у розмірі 3200 грн.(франшиза). Щодо стягнення моральної шкоди, суд виходить з такого. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частинами 2, 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності, а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 19.09.2018 по справі №815/7401/16. Для вирішення питання про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити: наявність шкоди, протиправність дій відповідача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача. Кожна із цих складових є обов`язковою умовою для відшкодування завданої шкоди. Заявляючи вимоги про відшкодування моральної шкоди та стягнення її з відповідача, позивач посилався на те, що транспортний засіб використовувався спільно з [PERSON] , який був за кермом, в гуманітарних цілях, а саме для провадження волонтерської діяльності, а після ДТП не міг використовуватись за призначенням, для відновлення автомобіля він мав докладати додаткових зусиль, що спричинило йому значний моральний дискомфорт, так само як і той факт, що відповідач не бажає добровільно відшкодувати шкоду. При визначенні грошової компенсації моральної шкоди, з урахуванням засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, глибини душевних страждань, вимоги розумності й справедливості, суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню 1 000 грн як грошової компенсації моральної шкоди з відповідача. Зрозуміло, що пошкодження належного позивачу транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди викликає переживання і незручності, проте, виходячи з обставин справи та наданих доказів, ці страждання не досягли аж такого рівня моральних страждань, як оцінив позивач. Розглядаючи розподіл судових витрат, суд приходить до такого. Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, витрати на професійну правничу допомогу віднесено до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Ціна позову у цій справі складає 69101,58 грн, тобто, відповідно позивач мав би сплатити судовий збір у розмірі 1073,60 грн (1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі по 1073,60 грн за кожну вимогу, тобто в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 7 ЗУ України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду. Проте клопотань про повернення надміру сплаченого судового збору позивач не подавав. Враховуючи наведене, а також те, що позов задоволено на 6%, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6% від 1073,60 грн (судовий збір який підлягав сплаті відповідно до закону), а саме 64,42 грн. Також відповідачем було заявлено до стягнення з позивача на користь відповідача 14000 грн витрат на правничу допомогу. Відповідно до\~ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України,\~розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу представником відповідача у відзиві зазначено детальний розрахунок цих витрат, надано ордер про надання правничої (правової) допомоги, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Інших доказів, яки вимагаються ст. ст. 137, 141 ЦПК України Договори, рахунки тощо), суду не надано. Таким чином, представником відповідача не надані належні докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу у цій справі, а тому у стягненні цих витрат суд відмовляє.

Outcome: partial