Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Позивач акціонерне товариство «Сенс Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 13.07.2020 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 49\~000,00 гривень. В подальшому відповідач припинив належним чином виконувати умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої на момент звернення до суду становить 84\~548,50 гривень, у тому числі за тілом кредиту 33\~218,14 грн, за відсотками 24\~870,36 грн, за комісією 26\~460,00 гривень (під час розгляду справи судом в позові виявлено описки в написанні сум заборгованості цифрами, у той час як прописом написано правильні суми, які збігаються з розрахунком заборгованості, долученим позивачем до позову). У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач просить стягнути з нього суму заборгованості та судові витрати, які складаються з суми сплаченого судового збору (2422,40 грн) та витрат на професійну правничу допомогу (7\~237,00 грн). Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2025 відкрито провадження у справі, відповідачу встановлено строк п`ятнадцять днів для подання відзиву. 01.07.2025 представник відповідача подав відзив, у якому частково визнав позов, а саме, зазначив, що позивач визнає заборгованість за тілом кредиту (33\~218,14 грн) та нарахованими відсотками (24\~870,36 грн у відзиві містяться опечатки прописом та цифрами, аналогічні тим, що містяться у позові), водночас, заперечив проти заборгованісті за комісією (26\~460,00 грн), оскільки, на його думку, умови кредитного договору про нарахування та стягнення комісії є нікчемними, з посиланням на положення Закону України «Про споживче кредитування» та висновки Верхового Суду у справах № 496/3134/19, № 727/5461/23. Крім того, беручи до уваги, що позивачем було вже стягнуто комісію на суму 16\~758,00 грн (19 місяців *882,00 грн), представник відповідача просить застосувати наслідки недійсності правочину та врахувати вказану суму сплачених комісій (-16\~758,00 грн) для зменшення загальної суми заборгованості. Також, представник відповідача заперечив проти вимог в частині стягнення витрат на правову допомогу, зазначив, що значну частину витрат становить т.зв. «гонорар успіху», розмір якого прив`язаний до розміру стягнутих судом коштів (7,85 % від ціни позову) та є надмірним, необгрунтованим та не відповідає складності справи про стягнення заборгованості за кредитом. В свою чергу представник відповідача заявив про те, що сам відповідач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7\~000 гривень, із долученням відповідних доказів. У зв`язку із зазначеним, представник відповідача просить суд позов задовольнити частково, стягнути заборгованість за залишком непогашеної відповідачем суми тіла кредиту та відсотками, виключивши стягнення за комісією та зменшивши суму заборгованості на суму незаконно стягнутої комісії, а також розподілити між позивачем та відповідачем судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Від позивача відповідь на відзив не надходила. В судові засідання, призначені на 07.07.2025 та 04.08.2025, сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином. Представник позивача у позові заявив клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, за наявними матеріалами. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, наявність відзиву відповідача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4,\~5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.ст 3, 6, 627 ЦК України\~в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст.\~634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.\~629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ст.\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.\~610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.\~2\~ст.\~1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України, що регулюють договір позики. Згідно зі ст.\~1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд встановив, що 13.07.2020 між позивачем та відповідачем шляхом акцептування оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501255593 було укладено договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 49\~000 гривень на строк 42 міс, зі сплатою відсотків за користування кредитом та інших платежів, зокрема, комісії за обслуговування кредиту у розмірі 1,8 % від суми кредиту, зазначеної в оферті. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого стороною позивача, заборгованість за кредитом становить 84\~548,50 грн, у тому числі 33\~218,14 грн за тілом кредиту, 24\~870,36 грн за відсотками, 26\~460,00 грн за комісією. Під час вирішення цієї справи суд бере до уваги, що відповідач визнав позов в частині розміру заборгованості за тілом кредиту, відсотками та не оспорює обставини в частині укладання кредитного договору, отримання кредиту та нарахування відсотків, оспорюючи лише законність стягнення з нього комісії: заборгованості у розмірі 26\~460,00 грн та вже стягнутої комісії у розмірі 16 758,00 гривень. Щодо стягнення суми комісії з відповідача суд встановив наступне. Згідно з умовами оферти (підпункт б пункту 1) позивач запропонував банку надавати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, визначених цим пунктом та договором, за надання якої встановити комісійну винагороду за обслуговування кредиту 1,80 % від суми кредиту, зазначеної в оферті (49\~000,00 грн). Відповідно до підпункту 1) пункту 4 розмір платежу за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладання договору становлять 882 грн (база розрахунку пакет послуг за РКО). Вказана плата відповідно до графіку платежів стягується щомісяця (стовпчик 8 графіку платежів Додаток №\~1 до Угоди про надання кредиту від 13.07.2020). На думку представника відповідача положення договору щодо стягнення комісії за вказану послугу (розрахунково-касове обслуговування) суперечить положенням Закону України «Про споживче кредитування» та є нікчемними (тобто такими, недійсність яких встановлена законом), оскільки вказана послуга у разі надання не частіше, ніж раз на місяць повинна надаватися безкоштовно. Оскільки банк в договорі належним чином не зазначив та не надав доказів надання відповідних банківських послуг, які входять до розрахунково-касового обслуговування, стягнення щомісячної комісії за договором є незаконним та суперечить положенням частини 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Крім того, оскільки відповідні положення договору є нікчемними, представник відповідача просить застосувати наслідки нікчемності правочину та відмовити позивачу у задоволенні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі 26\~460,00 грн, а також зарахувати в рахунок зменшення заборгованості за кредитом вже сплачену за 19 місяців комісію (19 * 882 грн) у розмірі 16\~758,00 гривень. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Верховний Суд у справі № 496/3134/19 (постанова від 13.07.2022) дійшов висновку щодо нікчемності положень договору, відповідно до якого банк встановлює плату за надання послуги, яка відповідно до положень Закону України «Про захист право споживачів» повинна надаватися безкоштовно, а також щодо можливості застосування наслідків недійсності такого правочину шляхом вимоги про повернення одержаного на виконання такого правочину. Оскільки позивач у передбачений процесуальним законом спосіб не довів, в чому саме полягав зміст та перелік договірних послуг за розрахунково-касове обслуговування, за яке ним щомісячно нараховувалась комісія у розмірі 882,00 грн, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача комісії у розмірі 26\~460 грн є безпідставними через нікчемність положень договору, які встановлювали плату за таку послугу. Крім того, оскільки відповідач фактично сплатив вказану комісію протягом липня 2020-січня 2022 року (19 платежів * 882,00 грн), суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування наслідків недійсності правочину відповідно до положень ст. 216 ЦК України та повернення вказаних сум відповідачу шляхом зменшення встановленої судом заборгованості на 16\~758,00 гривень. Таким чином, суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту (33\~218,14 грн) та відсотками (24\~870,36 грн), зменшеної на розмір сплаченої відповідачем комісії (мінус 16\~758,00 грн). Крім того, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за комісією (26\~460,00 грн) через нікчемність положень договору, які встановлюють розмір такої комісії. Таким чином, загальний розмір суми до стягнення становить: 33218,14+24870,36-16758,00 = 41\~330,50 гривень. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Згідно зі\~ст.\~141\~ЦПК\~України судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача. В частині стягнення судового збору судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 2\~422,40 гривні, що підтверджується платіжною інструкцією № 616326 від 22 квітня 2025 року. Оскільки суд задовольнив позов частково, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача частина сплаченого судового збору у розмірі 1\~184,16 гривень. Відповідно до\~положень ст.\~137\~ЦПК України\~витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави.\~За результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Стороною позивача на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано лише витяг з договору про надання послуг від 28.01.2025 № 1006, відповідно до умов якого винагорода адвоката становить: за підготовку і подання позовної заяви 375,00 грн, за отримання рішення суду 225,00 грн, комісійна винагорода від стягнутих коштів 7,85 %), водночас не надано інших документів, які підтверджують надання послуг та/або понесення відповідних судових витрат. Заяв про долучення доказів про понесення витрат або клопотань про призначення додаткового судового засідання з метою вирішення питання про розподіл судових витрат сторона позивача не заявляла. Стороною відповідача надано додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 09.06.2025, акт наданих послуг від 01.07.2025 в розмірі 7\~000 гривень. Заперечень від сторони позивача щодо необгрунтованості або надмірності суми вказаних судових витрат не надходило. Оскільки стороною позивача не надано належних доказів в частині понесення витрат на професійну правничу допомогу, підлягає розподілу тільки сума витрат, понесена стороною відповідача (7\~000,00 гривень). З огляду на часткове задоволення позову, суд дійшов висновку, що вказану суму витрат слід розподілити пропорційно між сторонами, поклавши на сторону відповідача частину витрат в розмірі 3\~421,86 грн (41330,50/84548,50*7000), а на сторону позивача частину витрат в розмірі 3\~578,14 грн (7000,00-3421,86), причому сплачену суму в розмірі 3\~421,86 залишити за відповідачем, а на суму судових витрат 3\~578,14, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, зменшити суму до стягнення за цим рішенням суду.

Outcome: partial