Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

[PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просила визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню\~виконавчий напис,\~вчинений 04.03.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Остапенком\~Євгеном Михайловичем\~про стягнення\~з неї\~заборгованості на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю " Фінпром Маркет" у загальному розмірі 4956,80 грн.; державній виконавчій службі Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавче провадження №65820853 від 16.06.2021 р. закрити; державній виконавчій службі Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомити відповідні банківські установи, куди надсилались запити, зокрема Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №11084 від 04.03.2021 р., закриття виконавчого провадження №65820853 від 16.06.2021 р. та скасування стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» в сумі 4956,80 грн. В обґрунтування позову вказала, що з додатку Дія дізналася про відкриття виконавчого провадження № 65820853 на підставі виконавчого напису, вчинений 04.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з неї заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінпром Маркет" у загальному розмірі 4956,80 грн. Постановою від 12.10.2023 р. ДВС у виконавчому провадженні накладено арешт на її рахунки. Вказує, що виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки жодних договорів нею не укладалось, виконавчий напис вчинено з порушенням норм законодавства, заборгованість не є безспірною, тощо. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.01.2024 року задоволено частково заяву позивачки про забезпечення позову. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.01.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 28.03.2024 року представником ТОВ «Фінпром маркет» подано заяву про визнання позову, у якій вказав, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню №11084 від 04.03.2021 р. визнають. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.07.2024 року заяву [PERSON] , подану та підписану представником Скляровим М.С. про відшкодування моральної шкоди в порядку ст. 182-183 ЦПК України повернуто. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2024 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», підготовче засідання відкладено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.05.2025 року витребувано у Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчену копію виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 04.03.2021 р., зареєстрованого у реєстрі за №11084, який перебуває на виконанні ВП №65820853. 24.06.2025 року Олешківським відділом державної виконавчої служби у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надано копію виконавчого напису. Позивачка та її представник в судове засідання не прибули, в матеріалах справи наявна заява представника про розгляд справи у відсутність. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини не явки суд не повідомляли. В матеріалах справи наявна заява представника відповідача про визнання позову. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року, визначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 04 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за №11084, яким запропоновано стягнути з [PERSON] невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія управління активами", якому відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №250121ФК, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №25/01/21 від 25.01.2021 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю Інфінанс» на підставі договору відступлення №26032019 від 26.03.2019 року відступлено право вимоги за кредитним договором №0666732162 від 31.10.2019 року укладеним між ТОВ «Інфінанс» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» та стягнути з [PERSON] за період з 25.03.2019 року по 04.03.2021 року включно суму у розмірі 1200,00 грн. заборгованість за тілом кредита, 3087,00 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами і комісіями. Постановою старшого державного виконавця Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 16.06.2021 року відкрито виконавче провадження №65820853 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО №11084 від 04.03.2021 р. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 4337,00 грн. Постановою заступника начальника Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.10.2023 року в межах виконання виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО №11084 від 04.03.2021 р. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованості в розмірі 4337,00 грн. накладено арешт на грошові кошти боржника. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. За п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси є виконавчий напис. Відповідно до ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно п.п. 3.1-3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5 із змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до п. 2 вказаного Переліку, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Так, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 р. у справі № 916/3006/17, постанові Верховного Суду від 21.12.2020 р. у справі № 591/3779/19 та у постанові Верховного Суду від 05.04.2021 р. у справі № 235/2961/19. Також, з правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/8269/15-ц від 16.05.2018 р., видно, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. За ч. 2 та 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з пп. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника-фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. За пп. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. по справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, зокрема, в частині доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів новим розділом « Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», у якому знаходився пункт 2 вищевказаного переліку. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, касаційну скаргу по даній справі залишено без задоволення, Постановою Великої палати Верховного суду Верховного суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволені заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. З врахуванням вищевикладеного, враховуючи визнання Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Без залучення осіб, для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, - суд не міг вирішувати питання про задоволення позовних вимог, а тим більше задовольнити позовні вимоги, тобто давати оцінку підставам та предмету позову та винести рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд не може вирішувати питання про задоволення позову. Згідно постанови Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Вимоги позивачки щодо державній виконавчій службі Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавче провадження №65820853 від 16.06.2021 р. закрити; державній виконавчій службі Олешківського відділу державної виконавчої служби у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомити відповідні банківські установи, куди надсилались запити, зокрема Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №11084 від 04.03.2021 р., закриття виконавчого провадження №65820853 від 16.06.2021 р. та скасування стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» в сумі 4956,80 грн. задоволенню не підлягають, оскільки ТОВ «Фінпром Маркет» не може виступати відповідачем за вказаними вимогами. Крім того, рішення суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є самостійною підставою для вчинення державним виконавцем відповідних дій щодо закриття виконавчого провадження. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на звільнення позивачки від сплати судового збору, визнанням відповідачем до початку розгляду справи по суті позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути з відповідача 50 відсотків судового збору необхідного для сплати за подання позову та заяви про забезпечення позову в розмірі 908,40 грн. За змістом ч. ч. 7-8 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Рішення в повному обсязі складено 21 липня 2021 року. На підставі викладеного, ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial