Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 23.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладений договір на відкриття кредитної лінії №1291-3626 відповідно до якого кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в розмірі 5 000,00 грн строком 300 днів; базовий період 20 днів; знижена відсоткова ставка 2,50% в день, стандартна відсоткова ставка 3,00% в день. Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 49\~500,00 грн, в т.ч.: 5 000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом; 44\~500,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Позивачем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності, а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами в сумі 24 500,00 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 25\~000,00 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №1291-3626 від 23.10.2023 в розмірі 25\~000,00 грн, з яких: 5 000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом; 20 000,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами; та сплачений судовий збір в сумі 2\~422,40 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без участі, щодо винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в частині розміру тіла кредиту в сумі 5\~000,00 грн. У частині стягнення 20\~000,00 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами просив відмовити посилаючись на неспівмірність заявлених до стягнення сум процентів за користування кредитними коштами до тілу кредиту. Зазначив, що розмір процентів у чотири рази перевищує тіло кредиту та є несправедливим, враховуючи положення ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» та суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підтвердження позовних вимог позивачем не надано розрахунку заборгованості, а надано лише додаток №3 до договору про відкриття кредитної лінії №1291-3626 від 23.10.2023 таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором №1291-3626 (графік платежів за договором) відповідно до методики Національного банку України. З додатку №3 не можливо встановити розмір заборгованості, а можливо побачити лише графік платежів. Предметом спору у даній справі є повернення позичальником кредиту та сплата відсотків. Предметом позову стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 5 000,00 грн та відсотками у розмірі 20 000,00 грн. Встановлено, що 23.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладений договір про відкриття кредитної лінії №1291-3626.(а.с.10-16). Відповідно до п.2.2 договору про відкриття кредитної лінії №1291-3626 від 23.10.2023 кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором. Згідно з п.п.4.1, 4.2., 4.8, 4.12 договору про відкриття кредитної лінії №1291-3626 від 23.10.2023 розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту 5 000,00 грн; дата видачі кредиту 23.10.2023. Базовий період складає 20 календарних днів. Строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 17.08.2024. Відповідно до п.п.4.7 договору про відкриття кредитної лінії №1291-3626 від 23.10.2023 плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користування кредитом фіксована. Процентна ставка за користування кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у даному договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промо-ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками. Надані клієнту в межах програм лояльності ставки діють і залишаються незмінними протягом усього періоду дії пропозиції в межах програми лояльності за умови дотримання клієнтом усіх умов відповідної програми лояльності. Згідно з п.п.4.10 договору про відкриття кредитної лінії №1291-3626 від 23.10.2023 нарахування процентів за користуванням кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту. Стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього стоку дії договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/за зниженою, та/або пільговою процентною ставкою) (а.с.10-16). ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання за вищезазначеним кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору, що підтверджується повідомленням АТ КБ «ПриватБанк» та довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (а.с.28-30). Встановлено, що договір про відкриття кредитної лінії №1291-3626 від 23.10.2023 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А8196 (а.с.10-16). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Таким чином, вищезазначений договір, укладений у відповідності до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» є електронним договором, та вважається таким, що за правовим наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Згідно довідки про перерахування суми кредиту №1291-3626 від 23.10.2023 [PERSON] отримав кредит у розмірі 5 000,00грн (а.с.30). Отже, факт укладення договору про надання споживчого кредиту між сторонами та отримання відповідачем коштів є доведеним. З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови кредитного договору належним чином не виконувались внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 17.08.2024 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 49\~500,00 грн, з яких: 5 000,00 грн основний борг; 44\~500,00 грн залишок відсотків (а.с.30-33). Таким чином, твердження відповідача про відсутність в матеріалах справи розрахунку заборгованості є помилковим. Щодо заперечень відповідача з приводу стягнення процентів за користування кредитними коштами суд зазначає наступне. В обгрунутвання тверджень про несправедливість умов договру відповідач посилається на норми ст.11,18 ЗУ "Про захист прав споживачів" та вважає, що нарахування відсотків у розмірі 20000,00грн є несправедливим та неспівмірним із тілом кредиту. Нормами ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, тобто встановлено презумцію правомірності правочину. Відповідно до ч.2-4 ст.215 ЦК України Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). З аналізу наведених положень виплливає, що правочини можуть бути нікчемними, якщо його недійсність встановлена законом та осопорюваним, якщо його недійсність не встановлено законом, але він може бути визнаний судом недійсним за наявності визначених законом підстав. Нормами ст.18 ЗУ "Про захист прав споживачів" визначено невичерпний перелік несправедливих умов правочину. Разом із тим, відповідно до ч.5 ст.18 ЗУ "Про захист прав споживачів" якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. При цьому, доказів визнання недійним кредитного договору з боку відповідача не надано, із зустрічною позовнрою заявою про визнання умов кредитного договору недійсним відповідач до суду під час розгляду даної справи не звертався. При цьому, договір про відкриття кредитної лінії №1291-3626 від 23.10.2023 підписаний сторонами в електроному вигляді, тобто погодились із умовами договору. Кредитний договір або окремі його положення у судовому порядку не визнано недійсними, а тому договір є правомірним та його умови підлягають застосуванню для вирішення даного спору. Щодо посилання відповідача на практику Верховного Суду, зокрема, у постанові від 18.03.2020 по справі№902/417/18 суд зауважує наситупне. Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 по справі №902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання. З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав. Таким чином у даній постанові йдеться про право суду зменшити розмір неустойки та відсотків річних як міру відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання, які нараховані відповідно до положень ст.625 ЦК України. \~ \~ \~ \~В той же час, у даній справі предметом спору є стягнення заборгованості за кредитом та відсотками нарахованими за правомірне користування кредитом в межах строку кредитування, тобто відсотків нарахованих відповідно до ст.1048 ЦК України. \~ \~ \~ \~Отже, наведена позивачем правова позиція Великої Палати Верховного Суду є нерелевантною до данних правовідносин. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п.п. 4.2., 4.8, 4.12 договору про відкриття кредитної лінії №1291-3626 від 23.10.2023 дата видачі кредиту 23.10.2023, базовий період складає 20 календарних днів. Строк кредитування, тобто строк на який надається кредит позичальнику 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 17.08.2024. Згідно з п.п.5.3.1, 5.3.3 договору про відкриття кредитної лінії №1291-3626 від 23.10.2023 дата видачі кредиту 23.10.2023 останній календарний день першого базового періоду 11.11.2023, нараховані проценти за користування кредитом у перший базовий період 2500,00 грн (а.с.10-16). Відповідно до п.п.4.10 договору про відкриття кредитної лінії №1291-3626 від 23.10.2023 стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього стоку дії договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за промо-ставкою та/за зниженою, та/або пільговою процентною ставкою) (а.с.10-16). З розрахунку заборгованості за договором №1291-3626 від 23.10.2023 вбачається, що в період з 23.10.2023 11.11.2023, тобто в пільговий період 20 календарних днів здійснювалося нарахування відсотків за відсотковою ставкою 2,50%, в період з 12.11.2023 по 17.08.2024 3,00% та відповідно загальний розмір відсотків за період з 23.10.2023 по 17.08.2024 становить 44500,00 грн (а.с.30-33). Оскільки 44500,00 грн відсоктів нараховані відповідно до положень ч. 1,2 ст.1048\~ЦК України\~в межах строку кредитування та на умовах визначених договором, то, враховуючи те, що умови кредитного договору щодо нарахування відсотків не визнані недійсними, тобто, є чинними та підлягають виконанню сторонами. Отже, правові підстави для зменшення розміру відсотків у суду відсутні. Разом із тим, суд вважає, що наведений розрахунок відсотків не відповідає вимогам закону з інших підстав. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Згідно зі ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-ІХ від 22.11.2023. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ набрав чинності 24.12.2023. Відповідно до ч.5 ст.94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому, перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділ І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що кредитний договір було укладено 23.10.2023, тобто до набрання чинності цим Законом, але строк договору становить 300 календарних днів та спливає 17.08.2024, тобто після набрання чинності вказаним Законом, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 3,00% є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість нарахованих позивачем відсотків в сумі 44\~500,00 грн. Так, у базовий період з 23.10.2023 по 11.11.2023 сума відсотків становить 2500,00 грн. До набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ, тобто в період з 12.11.2023 по 23.12.2023, відповідно до положень умов договору діяла стандартна процентна ставка 3,00%. Згідно з розрахунку заборгованості за договором №1291-3626 від 23.10.2023 вбачається, що станом на 23.12.2023 залишок нарахованих та не погашених відсотків становить 8\~800,0 грн. Враховуючи, що в базовий період з 23.10.2023 по 11.11.2023 нараховані відсотки в сумі 2500,00 грн, відповідно сума відсотків в період з 12.11.2023 по 23.12.2023 становить 6\~300,00 грн (8\~800,00 -2500,00). Після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 №3498-ІХ максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %, протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Тобто в період з 24.12.2023 по 22.04.2024 розмір відсотків становить 15\~000,00 грн (2,5%х5000,00 грн х 120 днів); в період з 23.04.2024 по 17.08.2024 8\~775,00 грн (1,5%х5000,00 грн х 117 днів). Таким чином, загальна сума відсотків за кредитом на умовах визначених договором та відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» станом на 17.08.2024 становить 32\~575,00 грн (2500,00+6300,00+15000,00+8775,00). При цьому, позивач, просить стягнути заборгованість в розмірі 25\~000,00 грн, з яких: 5 000,00 грн прострочена заборгованість за кредитом; 20 000,00 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Враховуючи викладене, суд вважає, що у відповідача виникла перед позивачем заборгованість за кредитним договором, зменшення суми заборгованості є диспозитивним правом позивача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Щодо судових витрат. Питання щодо розподілу судового збору суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором сплачений судовий збір у розмірі 2\~422,00 грн. Згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Отже, відповідно до положень п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2\~422,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved