Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

18 квітня 2025 року до Кіцманського районного суду Чернівецької області через свого представника - адвоката Лабіка Генадія Івановича звернулась [PERSON] (далі - позивач) із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю юридична компанія "ДІЯ-АКТИВ" (далі - відповідач), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Чернівецької області Коломієць Віталій Кирилович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Короткий зміст заяв по суті справи. У позовній заяві представник позивача просить: - визнати виконавчий\~напис №\~41774\~від 26\~листопада 2021\~року вчинений\~приватним нотаріусом\~Бригідою В.С.,\~про стягнення\~з [PERSON] ,\~ [INFO] \~на користь\~Товариства з\~обмеженою відповідальністю ТОВ "Юридична компанія "ДІЯ -АКТИВ", заборгованості у сумі 11872.00 грн. - таким, що не підлягає виконанню; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДІНЕРО", Код ЄДРПОУ 43024915 на користь [PERSON] , 21.09. 1982 грн. сплачених за судовий збір при поданні позовної заяви та 10 000 грн. за надання професійної правової допомоги. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 26.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинений виконавчий напис № 41774 відносно [PERSON] за кредитним договором UP2170457 від 20.03.2020 року, укладеним з Товариством зобмеженою відповідальністю "Юридична компанія "ДІЯ- АКТИВ", яким пропонує стягнути заборгованість у розмірі 14503,00 грн. Представник позивача у позовній заяві стверджує, що [PERSON] з виконавчим написом № 41774 від 26.11.2021 року не згідна, так як про ТОВ "Юридична компанія "ДІЯ-АКТИВ" ніколи не чула, позики не брала. При цьому, представник позивача у позовній заяві стверджує, що нотаріус не повідомляв [PERSON] про те, що до нього звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли [PERSON] не могла ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум, і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис оскільки ним не було перевірено безспірність вимог кредитора, а суми, у тому числі пеня, проценти, зазначені в оскаржуваному виконавчому документі (виконавчому написі нотаріуса) не є безспірною заборгованістю, а тому з наданих обставин, слід вважати, що виконавчий напис №18931 від 26.11.2021 року приватним нотаріусом Бригідою В.О. було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача в позовній заяві вказує на те, що кредитний договір, на якому було вчинено виконавчий напис нотаріусом, не був нотаріально посвідчений. За змістом позовної заяви, постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 66914060 від 22.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернівецької області, Коломійцем В.К. відкрито виконавче провадження № 68028206 на підставі виконавчого напису № 18931, виданого 06.07.2021 року приватним нотаріусом КМНО Бригідою В.О. Відзив відповідача на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 22 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків заяви - десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 05 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження у даній справі, розпочато підготовче провадження у справі, призначено підготовче засідання з участю учасників справи на 02 червня 2025 року об 11:00 год. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 24 липня 2025 року об 11:00 год. У судове засідання 24 липня 2025 року учасники справи не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. При цьому представник позивача у поданій 24.07.2025 через систему "Електронний суд" заяві просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності учасників справи та їх представників за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено,\~що 26 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 41774, яким запропонував звернути стягнення з громадянки [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №UP2170457 від 20.03.2020 року, укладеним з Товариством з\~обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Дія - актив", заборгованість на суму 13903,00 грн, загальна сума заборгованості становить 14553,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернівецької області Коломійця В.К. відкрито виконавче провадження ВП № 68028206 з виконання виконавчого напису № 41774, виданого 26.11.2021 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Дія-Актив" заборгованості в розмірі 14553,00 грн. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України),\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України "Про нотаріат", порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України "Про нотаріат"). За результатами аналізу вищенаведених норм, суд дійшов висновку, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів визначено главою 14 Закону України "Про нотаріат" та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, у абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. За змістом спірного виконавчого напису, останній був вчинений на підставі ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Постановою Кабінету\~Міністрів\~України\~№ 662\~від\~26\~листопада\~2014\~року\~"Про\~внесення\~змін\~до переліку\~документів,\~за\~якими\~стягнення заборгованості\~провадиться\~у\~безспірному порядку\~на\~підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів" внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, зокрема, в частині доповнення переліку після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі "Совтрансавто-Холдінг" проти України" (заява № 48553/99), а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії" (заява № 28342/95) встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України "Про доступ до судових рішень" суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З аналізу Єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову КабінетуМіністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у тому числі: "п.2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". Оскільки вищезазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України набула законної сили з моменту проголошення, тобто з 22 лютого 2017 року, то з цієї дати чинне законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 та постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі № 158/2157/17. Враховуючи вищезазначене, оскільки в момент вчинення приватним нотаріусом Бригідою В.С. виконавчого напису № 41774 від 26 листопада 2021 року, були відсутні правові підстави для його вчинення, то такий виконавчий напис не підлягає виконанню. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Як вбачається із змісту позовної заяви, з урахуванням позовної заяви, яка була подана 01.05.2025 року, представник позивача просить стягнути на користь позивача судові витрати у справі з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ДІНЕРО". Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "ДІНЕРО", з якого представник позивача просить стягнути судові витрати, не є відповідачем у даній справі, а тому суду відсутні підстави для стягнення з останнього на користь позивача судових витрат у даній справі. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed