Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому вказала, що вона з 11.02.2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. Від спільного життя у них народились неповнолітні діти: донька [PERSON] [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Тривалий час, вони з відповідачем не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Неповнолітні діти проживають із позивачем та повністю перебувають на її утриманні. Добровільно матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей відповідач не надає. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі1/3 частини віх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 06.06.2025 року і до досягнення старшою донькою повноліття; а також просила стягнути з [PERSON] , [INFO] на її користь аліменти на утримання дружини, в розмірі частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно до досягнення [PERSON] трирічного віку. Представник позивача адвокат Рудик В.В. у судове засідання не з`явилася, через систему електронний суд подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, завчасно. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій позовні вимоги визнав частково, зокрема щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку визнав у повному обсязі; щодо стягнення аліментів на утримання дружини [PERSON] в розмірі частини заробітку до досягнення сином [PERSON] трьох річного віку не визнає. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних в справі доказів, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб, виданого 11 лютого 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану міста Кам`янця-Подільського управління юстиції Хмельницької області [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , після реєстрації шлюбу присвоєно спільне пірзвище « [PERSON] ». Відповідно до копії свідоцтва про народження від 07 липня 2023 року, виданого виконавчим комітетом Слобідсько-Кульчіївецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області [PERSON] , народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження від 30 жовтня 2024 року, виданого Кам`янець-Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької [PERSON] , народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Згідно медичного висновку про дитину-інваліда віком до 18 років №42 від 30.04.2020 року [PERSON] , [INFO] має захворювання пухлина селярної ділянки, встановлюється категорія дитини з інвалідністю підгрупи А. З копії посвідчення серії [NUMBER] від 07.04.2025 року слідує, що [PERSON] , 2009 року народження отримає державну соціальну допомогу як дитина інвалід. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно частини 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч.2 ст.182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У силу положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України. Сімейний кодекс України передбачає підстави для визначення розміру аліментів, але не пов`язує їх виключно зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). З огляду на відсутність імперативної заборони розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. Позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у 1/3 частці до заробітку (доходу). Згідно з ч.1, ч.5 і ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що неповнолітні діти сторін проживають з матір`ю [PERSON] та перебувають на повному її утриманні, окрім того вона також здійснює догляд за дитиною інвалідом. Відповідач [PERSON] [INFO] є працездатною молодою людиною, має задовільний стан здоров`я, останнім суду не надано доказів про його зобов`язання утримувати інших осіб, а також враховуючи, що неповнолітні діти сторін потребують належного матеріального утримання, зважаючи на рівність обов`язку батьків по утриманню дітей, суд вважає, що позовпро стягнення аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття слід задовольнити. Щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років суд виходить з наступного. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 75 СК України, дружина чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно\~ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. У\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Особливим видом права жінки на утримання є її право на утримання чоловіком у разі проживання з нею їхньої дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу жінки та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. У постанові Верховного Суду по справі № 750/9224/16-ц (провадження №61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої\~статті 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою\~статті 84 СК України\~право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, малолітній [PERSON] народився [INFO] , не досяг трирічного віку, проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Отже, з урахуванням вимог діючого законодавства, а також того, що відповідач є працездатним, суд вважає, що він має можливість надавати матеріальну допомогу позивачці. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, має на утриманні двох неповнолітніх дітей на утримання яких сплачуватиме аліменти в розмірі 1/3 частини свого заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до\~ст.70 ЗУ «Про виконавче провадження»\~розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, та того, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів не повинен перевищувати 50%, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково та стягнути аліменти з відповідача на користь позивачки в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років. За змістом ч.1\~ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В силу ч. 6статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідача на користь держави, судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог у розмірі 2180,16 грн. (968,96 +1211,20). На підставі викладеного,

Outcome: partial