Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Мукачівської спеціальної школи І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення. В обґрунтування своїх вимог вказує про те, що він з вересня 2003 року працює вчителем історії у Мукачівській спеціальній школи І-ІІІ ступенів. 20.02.2025 року керівництвом школи було винесено наказ № 07к/тм від 20.02.2025 року «Про оголошення догани [PERSON] » відповідно до якого йому було оголошено догану. З наказом його було ознайомлено 21.02.2025 року. Підставою для винесення наказу стали пояснення (доповідна) заступника директора від 07.02.2025 року, акт про виявлення порушень від 10.02.2025 року та акт про ненадання пояснювальної записки щодо порушення від 07.02.2025 року. Вважає наказ незаконним, таким, що суперечить чинному законодавству та таким, що підлягає скасуванню. У зв`язку з вищенаведеним, просить визнати незаконним та скасувати наказ виконувача обов`язки директора Мукачівської спеціальної школи І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради № 07к/тм від 20.02.2025 року «Про оголошення догани [PERSON] ». Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.05.2025 року (головуючий суддя Монич В.О.) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 16.06.2025 року на підставі розпорядження керівника апарату Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області № 37/01.2-01 від 16.06.2025 року призначено повторний автоматизований розподіл усіх судових справ, що перебувають на розгляді судді Монича В.О. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2025 року цивільна справа передана на розгляд судді Заболотному А.М. Ухвалою суду від 20.06.2025 року позовну заяву прийнято до провадження та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено у такій строк та черговість подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 22.07.2025 року у задоволенні клопотання Мукачівської спеціальної школи І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної про закриття провадження у справі відмовлено. 03.07.2025 року від представника відповідача Мукачівської спеціальної школи І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради, адвоката Бедринець М.Ю., надійшов відзив на позовну заяву. Зі змісту відзиву встановлено, що відповідач визнає, той факт, що позивачу було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, неналежного виконання посадових обов`язків, а також порушення правил пожежної безпеки та охорони праці. Наказ був винесений на підставі порушення вчителем історії [PERSON] трудової дисципліни, а саме: під час уроку історії вчитель з учнями 6 класу знаходився в приміщенні пансіону (на третьому поверсі навчального закладу) де пекли картоплю у електродуховій шафі (яка не є власністю освітнього закладу та має сумнівний технічний стан) та пили чай. Заплановані форми проведення уроків в закладі освіти, які не прописані в освітніх документах закладу заборонені. Форму уроку вчитель повинен фіксувати в електронному журналі, календарно-тематичному плануванні, плані-конспекті уроку або проводити в спеціально обладнаних приміщеннях де є умови для проведення таких уроків, а також узгоджувати з адміністрацією навчального закладу. План-конспект уроку вчитель [PERSON] на прохання заступника директора з навчальної роботи [PERSON] не надав і в жодному документі вчителя така форма роботи не зафіксована. Використання електродухової шафи у приміщенні пансіону суворо заборонено. В навчальному закладі є спеціально обладнані кабінети де є умови для випікання продуктів харчування (кабінет трудового навчання де дотримані всі вимоги з охорони праці та пожежної безпеки). У відзиві також зауважують, що позивач [PERSON] є особою з інвалідністю по зору, який під час проведення уроків потребує допомоги перекладача секретаря сліпого вчителя (який саме за ним закріплений), однак під час проведення саме такого «уроку» в приміщенні пансіону такий секретар не була присутня біля вчителя [PERSON] . Таким чином в силу обмеження по стану здоров`я у позивача [PERSON] зменшена увага на забезпечення безпеки учнів. Крім того декілька учнів знаходились за межами навчального закладу (ходили в магазин), що є грубим порушенням посадових обов`язків учителем. Відтак наказ про оголошення догани позивачу винесений з дотриманням чітких вимог Закону. В подальшому для належного мотивування вчителя в роботі, враховуючи доповідну записку заступника директора, за сумлінне ставлення позивача до своєї роботи, якісне виконання посадових обов`язків та недопущення нових порушень трудової дисципліни було достроково знято догану відповідно до наказу від 02.06.2025 року № 29н/тм «Про дострокове зняття догани із [PERSON] ». За таких обставин відповідач вважає, що відсутній предмет спору, а тому провадження по справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 10.07.2025 року від представника відповідача Мукачівської спеціальної школи І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради, адвоката Бедринець М.Ю., надійшли додаткові пояснення, в яких зазначається про те, що наказ про оголошення догани позивачу винесений з дотриманням чітких вимог закону, як наслідок порушення трудової дисципліни та посадової інструкції. В поясненнях звертається увагу на те, що суду, що вчителі є прикладом для учнів, а тому проведення уроку у спальному корпусі, тим паче в неналежному вигляді в присутності учнів під час проведення уроку є грубим порушенням інструкції, закону та норм поведінки вчителя. Крім того, у додаткових поясненнях також вказується на наявність підстав для закриття провадження у справі. Відповідач про розгляд справи повідомлений шляхом направлення ухвали про відкриття провадження і матеріалів позову на відповідну поштову адресу. Належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не висловив. Так як учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. В п. 1 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 Верховний Суд України звертає необхідність неухильного додержання при розгляді трудових спорів Конституції України, КЗпП і інших актів законодавства України. До того ж діяльність судів по розгляду справ цієї категорії повинна спрямовуватися на всемірну охорону конституційного права кожного на працю, яке включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується, а також на охорону прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій, на зміцнення трудової та виробничої дисципліни, на виховання працівників у дусі свідомого й сумлінного ставлення до праці. Також у ст. 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Судом встановлено, що відповідно до наказу виконувача обов`язки директора Мукачівської спеціальної школи І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради № 07к/тм від 20.02.2025 року «Про оголошення догани [PERSON] » у зв`язку з порушенням трудової, неналежного виконання посадових обов`язків (щодо проведення уроку історії в 6 класі 07.02.2025 року), а також порушення правил пожежної безпеки та охорони праці [PERSON] оголошено догану. Підставою для винесення оскаржуваного наказу є пояснення (доповідна) заступника директора з НР Мучички Н.В. від 07.02.2025 року, акт про виявлення порушень від 10.02.2025 року та акт про ненадання пояснювальної записки щодо порушення від 07.02.2025 року. Так, відповідно до змісту акту щодо виявлення порушень від 10.02.2025 року особи, які його підписали засвідчили те, що на нараді до них була доведена інформація про те, що в.о. директора [PERSON] 07.02.2025 року виявила, що під час уроку історії (третій урок) у приміщенні пансіону кімнати № 326 в електричній духовій шафі вчителем історії [PERSON] разом з учнями 6 класу смажилася картопля. При цьому, в.о. директора [PERSON] зауважила, що така форма проведення уроку вчителем не узгоджувалася з адміністрацією закладу, а такі самовільні дії вчителя призвели до порушення пожежної безпеки, техніки безпеки, вимог посадової інструкції. Актом від 21.02.2025 року «Про відмову [PERSON] ознайомитись з наказом про оголошення догани № 07к/тм від 20.02.2025 року» зафіксовано факт відмови позивача від ознайомлення з оскаржуваним наказом. Згідно з ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення як догана або звільнення. Частиною 1 ст. 147-1 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. В ст. 149 КЗпП України визначено порядок застосування дисциплінарних стягнень. Так до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. У ст. 150 КЗпП України також передбачено право працівника на оскарження дисциплінарного стягнення. Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Норми ЦПК України, як і норми КЗпП України покладають саме на роботодавця обов`язок надати докази винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Аналогічні правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27.04.2021 року в справі № 461/8132/17 (провадження № 61-9697св19). Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25.10.2022 року у справі № 487/1491/21, провадження № 61-6246 св 22, від 24.07.2024 року у справі № 752/10024/21, провадження № 61-5269 св 24. У постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 року у справі № 6-2801цс15 зроблено правовий висновок про те, що пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Однак правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У ст. 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Згідно з ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, відповідач разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У разі визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Таким чином, норми процесуального права визначають часові межі подання доказів до суду, а також правові наслідки їх недотримання, що полягають у неприйнятті судом таких доказів, за винятком, якщо особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Частиною 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Одночасно суд також враховує і те, що відповідно до діючих норм ЦПК України та КЗпП України саме на роботодавця покладено обов`язок доказування факту вчинення працівником дисциплінарного проступку. Так, на підтвердження факту вчинення позивачем дисциплінарного проступку стороною відповідача, зокрема, надано посадову інструкцію вчителя історії, затверджену наказом в.о. директора Мукачівської спеціальної школи І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради Герц М.В. № 235 від 19.12.2024 року. У зв`язку з цим суд нагадує, що події відповідно до оскаржуваного наказу, які слугували підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відбувалися 07.02.2025 року. В той же час [PERSON] ознайомився із зазначеною вище посадовою інструкцією вчителя історії тільки 14.02.2025 року про, що свідчить його підпис. Таким чином порушення положень такої посадової інструкції не може слугувати підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в окреслений в оскаржуваному наказі час. Аналізуючи наданий акт щодо виявлення порушень від 10.02.2025 року суд зазначає, що в такому підписами осіб, які його підписали, засвідчено тільки повідомлене в.о. директором Герц М.В. про події, що відбувалися 07.02.2025 року. В свою чергу особи, які підписали акт не були безпосередніми свідками таких подій та, відповідно, не можуть стверджувати про такі події. Інших доказів на підтвердження вчинення позивачем порушення трудової дисципліни суду не надано. Також судом встановлено та не спростовано стороною відповідача факт невиконання вимог положень ст. 149 КЗпП України в частині виконання обов`язку зажадати письмове пояснення від позивача (акт про відмову від надання [PERSON] пояснень відсутній). Крім того, наказ про застосування до позивача дисциплінарного стягнення не відповідає вимогам трудового законодавства, зокрема, у ньому не зазначено, які саме конкретно положення (пункти) посадових обов`язків та правил пожежної безпеки та охорони праці порушив [PERSON] . З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності та враховуючи те, що відповідачем не доведено наявність підстав та законність застосування до позивача дисциплінарного стягнення, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання незаконним та скасування наказу виконувача обов`язки директора Мукачівської спеціальної школи І-ІІІ ступенів Закарпатської обласної ради № 07к/тм від 20.02.2025 року «Про оголошення догани [PERSON] ». Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved