Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Молдован Діана Віталіївна, звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.10.2018 року між [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) (далі - Позивач) та [PERSON] (далі - Відповідач) укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Малокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 22.10.2018, актовий запис №8. Під час шлюбу у сторін народилися одна малолітня дитина-дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Малокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 06.09.2019. У позивачки є ще одна дитина від попереднього шлюбу - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Малокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 17.02.2014. [INFO] [PERSON] під час виконання своїх трудових обов`язків отримала травму голови, внаслідок чого відбувся внутрішньомозковий крововилив в ліву півкулю головного мозку. 01.01.2025 такій було проведено оперативне втручання та здійснено трепанацію черепа та аспірацію внутрішньомозгової гематоми. Внаслідок отриманих трав через нещасний випадок позивачці встановлено основний діагноз " Артеріовенозна вада розвитку церебральних судин лівої лобної частини голови, внутрішньомозковий крововилив, що спричинило порушення мови та частковий параліч". Після цієї події та дати, яка повністю змінила її життя, виховання та повним утриманням їхньої родини займалась мати позивачки, бабуся. Відповідач тільки один раз матеріально допоміг у розмірі 10 000 грн. Всі витрати на лікування позивачки її родина отримала проводячи збори волонтерів та за рахунок пожертвування небайдужих мешканців села та колег по роботі. Згодом на зібрані кошти позивачка проходила численні реабілітації, які допомогли оплатити сторонні люди: сусіди, колеги, волонтерські організації. Коштів у родині катастрофічно не вистачає, всі витрати йшли на оплату ліків, реабілітаційні заходи. Весь тягар утримання своєї непрацездатної доньки несла і продовжує нести мама позивачки, яка також за рахунок заробітної плати утримує і внучку - дочку позивачки та відповідача. Проте мати позивачки з початку року у відпустці за власний рахунок, оскільки доглядаєа за хворою дочкою. Відповідач як біологічний батько дитини та законний чоловік позивачки не допомагає. 16.05.2025 за результатами ЕКОПФО позивачці встановлено І групу інвалідності «А». Згідно з індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю встановлено, здатність до самообслуговування - виражений ступінь обмеження, здатність до пересування - серйозний/значний ступінь обмеження, здатність до спілкування - виражений ступень обмеження, здатність до трудової діяльності - серйозний/значний ступінь обмеження, потреба допоміжних засобах реабілітації - сидіння для душу, табурети та стільці для душу, сидіння для ванни, дорожні крісла колісні, крісла каталки. Внаслідок проведених реабілітаційних заходів стан позивачки частково покращується, така вже частково може пересуватись самостійно з опорою, може сидіти та самостійно. Основне її пересування поки ще на кріслі-колісному. Враховуючи, що всі зароблені кошти членів її родини йдуть на оплату ліків та реабілітацію, позивачка немає змоги самостійно забезпечувати собі нормальний матеріальний рівень її життя. Весь її дохід складає щомісячна пенсія як особі з інвалідністю І групи, яку вона ще не тримала, оскільки інвалідність набула тільки 16.05.2025. Фінансування виплат пенсії з Пенсійного Фонду України затримується та буде виплачено пізніше за період з початку місяця коли їй встановлено інвалідність. Невідомо коли позивачка зможе влаштуватись на роботу та отримувати хоч якийсь дохід для забезпечення її потреб та її дітей. Відтак, внаслідок того, що відповідач свідомо ухиляється від допомоги на утримання своєї непрацездатної дружини, позивач просить стягувати аліменти на її утримання. Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.07.2025 року суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з доданими до неї документами. Відповідач у наданий судом строк своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, як і заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, суд приймає рішення про задоволення позову виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ч. 1 ст. 20 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог (ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що 22.10.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб. Під час шлюбу у сторін народилися одна малолітня дитина-дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Малокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 06.09.2019 (а.с. 11 зв.с.-12). У позивачки є ще одна дитина від попереднього шлюбу - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Малокопанської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 17.02.2014 (а.с. 10-11). 21.12.2024 року [PERSON] під час виконання своїх трудових обов`язків отримала травму голови, внаслідок чого відбувся внутрішньомозковий крововилив в ліву півкулю головного мозку. 01.01.2025 такій було проведено оперативне втручання та здійснено трепанацію черепа та аспірацію внутрішньомозгової гематоми. Внаслідок отриманих трав через нещасний випадок позивачці встановлено основний діагноз Артеріовенозна вада розвитку церебральних судин лівої лобної частини голови, внутрішньомозковий крововилив, що спричинило порушення мови та частковий параліч (а.с.18). 16.05.2025 за результатами ЕКОПФО позивачці встановлено І групу інвалідності «А» (а.с.13). Разом з тим судом досліджено надані позивачем наступні докази: 1.Копію витягу ЕКОПФО. 2.Копію рекомендації, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідності. 3.Копію висновку лікаря щодо діагнозу Позивача. 4.Копію довідки. 5.Копію виписок із медичної картки стаціонарного хворого. 6.Копію сплаченого рахунку програми реабілітації у Модричах. 7.Копію квитанцій на оплату послуг з реабілітації у КОПФ Клінік (а.с.13-24). Беручи до уваги вищенаведене та докази надані позивачем судом встановлено, що відповідач участі в належному утриманні дружини не приймає. Дані, які б свідчили про офіційне працевлаштування на час вирішення судом спору у справі відсутні. На підставі ч. 1 ст. 75 Сімейного кодексу України (далі СК) дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Так за ч. 2 ст. 75 СК право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. При цьому згідно із ч. 3 ст. 75 СК непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Також відповідно до ч. 4 ст. 75 СК один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно із ч. 2, 3 ст. 77 СК за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. За ч. 1, 2 ст. 80 СК аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. На підставі ч. 1 ст. 82 СК право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин. Верховний Суд (постанова від 13.04.2016 року справа N 6-3066цс15) зазначив, що за положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право та утримання аліменти має той із подружжя, який потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (ст. 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Під час розгляду справи позивачем доведена та обставина, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, а також докази, що містяться в матеріалах справи підтверджують, що позивач потребує матеріальної допомоги в розумінні статтей 75, 76 СК України. Розмір доходу позивача не перевищує встановлений законом прожитковий мінімум. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти та відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць, згідно із вимогами ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Судові витрат від оплати яких позивач звільнений, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved