Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

05.03.2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки і призначення опікуна та стягнення аліментів. В позові посилається на те, що малолітня [PERSON] , [INFO] є її онукою. Дитина проживала із своїми батьками матір`ю [PERSON] , донькою позивача та батьком [PERSON] , відповідачем по справі. [INFO] померла [PERSON] , мати малолітньої [PERSON] . Після смерті матері [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на її утримані. Вони проживають в квартирі [ADDRESS] . Позивач займається вихованням дитини та змушена матеріально забезпечувати онуку всім необхідним для життя та розвитку, оскільки батько дитини самоусунувся від її виховання та матеріального утримання. Не будучи законним представником дитини, яким є її батько, чи може бути опікун у позивача виникають труднощі в представництві інтересів дитини, що призвело до звернення до суду з даним позовом. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Встановити опіку над малолітньою [PERSON] та призначити її опікуном. А також стягнути аліменти на утримання [PERSON] з відповідача. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.03.2025 року відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2025 року витребувано у Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради висновок щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] та доцільності призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] . Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.04.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. 26.05.2025 року через канцелярію суду надійшов Висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] та доцільність призначення [PERSON] опікуном дитини [PERSON] . В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Просили прийняти рішення в інтересах дитини. Батько самоусунувся від утримання та виховання дитини. Не цікавиться життям доньки, не приймає участі у її житті, не надає допомогу ні моральну ні матеріальну. Не забезпечує [PERSON] всім необхідним для нормального її життя. Відповідач в судове засідання не з`явився, клопотань та заяв щодо розгляду справи до суду не надходило. В судовому засіданні представник третьої особи проти позову не заперечувала та зазначила, що дане питання було розглянуто на засіданні органу опіки та піклування і було прийнято рішення про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] та доцільності призначення опікуном її бабусі [PERSON] . \~ \~ \~ \~В судовому засіданні було заслухано думку малолітньої [PERSON] , яка зазначила, що проживає з бабусею, яка забезпечує її матеріально. Батько не цікавиться її життям, не надає матеріальної допомоги. Крим цього за його борги за комунальні платежі дитина немає можливості отримати кошти, які призначенні як допомога після смерті матері. \~ \~ \~ \~Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи, судом встановлено, що 19 вересня 2010 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у виконкомі Ковалівської сільської ради Васильківського району Київській області. Від подружнього життя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом РАЦС Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 553. Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданим Фастівським міськрайонним відділом ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 06, [PERSON] , [INFO] померла. Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 22.12.1998 року виданого Козятинською дистанцією цивільних споруд квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав № 365964319 від 15.02.2024 року 1/12 частина квартири [ADDRESS] зареєстрована (спільна часткова) за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 15.02.2024 року, приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу Київської області. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] та доцільність призначення [PERSON] опікуном дитини [PERSON] від 23.05.2025 року затвердженого рішенням виконавчого комітету Фастівської міської ради № 308 від 21.05.2025 року вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських [PERSON] відносно [PERSON] та призначення [PERSON] опікуном дитини. З даного Висновку вбачається, що дитина [PERSON] більше трьох років не проживає з батьком, який характеризується як особа, що систематично зловживає алкогольними напоями, умови проживання за адресою: [ADDRESS] де проживає [PERSON] , незадовільні: відключено електро- та газопостачання через заборгованість зі сплати комунальних послуг, умови для проживання дитини є неналежними. З характеристики комітету самоорганізації населення мікрорайону Завокзалля від 18.04.2025 року № 244, [PERSON] має негативну історію: не працює, перебивається тимчасовими заробітками, не сплачує комунальні послуги. Також, за інформацією Фастівського академічного ліцею № 9 від 22.04.2025 року № 58 малолітня [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Дитина проживає у бабусі, [PERSON] , яка опікується нею: систематично відвідує батьківські збори, підтримує зв`язок з класним керівником та реагує на зауваження та потреби дитини, цікавиться успіхами дівчинки. Батько дитини вже другий рік не виходить на зв`язок, навчанням дитини не цікавиться. Згідно ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно із ч.1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною четвертою\~статті 19 СК України\~визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої\~статті 19 СК України\~орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як зазначив Верховний суд в Постанові від\~\~06 травня 2020 року, справа № 753/2025/19, провадження № 61-1344св20, Висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість\~статті 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Суд позбавлений можливості з`ясувати думку відповідача, оскільки такий в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявні відстеження трекерів поштових відправлень відповідно до яких відповідач був особисто повідомлений про розгляд справи в суді, однак в судові засідання жодного разу не з`явився. За таких обставин, суд доходить переконання, що відповідач, будучи обізнаним про заявлений до нього позов, проявив пасивну позицію, що свідчить про його байдужість до власної дитини. Також, суд звертає увагу, що зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959р. дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Аналізуючи наведені факти та обставини, суд приходить до переконання, що [PERSON] усунувся від виховання своєї малолітньої доньки та виконання своїх обов`язків. Не цікавиться її долею, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; та взагалі не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить переконання, що обставини, на які покликається позивач у своєму позові, є достовірними та такими, що не викликають у суду сумніву, а отже, відповідачем порушено право його дитини на рівень життя, достатній для їх фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, яке гарантоване ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" і яке підлягає захисту на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України шляхом позбавлення його, як батька, батьківських прав відносно малолітньої дитини, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов`язків по її вихованню, що в свою чергу не буде суперечити інтересам дитини. Одночасно суд роз`яснює відповідачу його право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, за наявності підстав передбачених частинами 3 - 5 ст. 169 СК України. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи позов в частині стягнення аліментів, суд бере до уваги необхідність створення для дитини такого рівня життя, який був би достатнім для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також зважаючи на приписи статті 13 ЦПК України, та ч. 2 ст.182 СК згідно якої мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач за станом здоров`я чи з інших обставин, позбавлений можливості утримувати свою доньку, а відтак суд доходить переконання, що позов слід задовольнити та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] аліменти у розмірі частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня подання заяви 05.03.2025 року, до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів в сумі платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, при зверненні до суду з позовом, позивач сплатила судовий збір в розмірі 2422, 40 грн, а відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір сплачений ними в розмірі 2422, 40 грн. Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи той факт, що позивач звільнена від сплати судового збору в частині вимог про стягнення аліментів, тому, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі ставки, яка була встановлена ЗУ «Про судовий збір» на час подання позову (1211, 20 грн).

Outcome: approved