Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Заявник, [PERSON] , звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, в якій просить суд: встановити факт, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] , заступника командира бойової машини - навідник-оператор механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини [NUMBER] зниклого безвісти 18.06.2024. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є матір`ю [PERSON] , який був військовослужбовцем та зник безвісти. Після цього повідомлення вона стала збирати документи для отримання пільг, проте їй було відмовлено, оскільки на підставі поданих документів не вбачалося за можливе встановити родинний зв`язок між ними. Заявниця зазначила, що вона неодноразово укладала шлюби зі зміною прізвища, спочатку вона змінила дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », потім на « [PERSON] », пізніше на « [PERSON] », а з грудня 1997 на « [PERSON] ». За час перебування у шлюбі з [PERSON] у неї народився син [PERSON] , [INFO] . Коли син досяг шістнадцятирічного віку він змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Основною підставою для відмови у прийнятті її заяви для надання пільг стала неможливість перевірки достовірних відомостей про укладення шлюбу з [PERSON] , оскільки шлюб був укладений на території м. Анапа, Краснодарського краю, що знаходиться на території держави агресора рф, проте розірвання цього шлюбу вже відбулося у Дніпровському районі міста Києва. Разом з тим факт того, що вона є матір`ю [PERSON] підтверджується також сповіщенням сім`ї № 215 від 11.09.2024, наданого їй як матері, а також актом службового розслідування від 25.11.2024, де вона також записана його матір`ю. Крім того, адреса її реєстрації місця проживання є також адресою реєстрації і її сина, а квартира належить їм на праві спільної часткової власності. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18.03.2025 відкрито провадження у цій справі, розгляд якої визначено проводити у порядку окремого провадження, та призначено судове засідання. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 12.05.2025 витребувано докази у справі, а сам: з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області - відомості чи отримував паспорт громадянина України, а також паспорт громадянина України для виїзду за кордон - [PERSON] , [INFO] ; з Державної прикордонної служби України повну інформацію про перетин державного кордону України громадянином України [PERSON] , [INFO] ; з Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відомості про наявність актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] ; з Пенсійного фонду України відомості про отримання пенсії чи інших соціальних виплат [PERSON] , [INFO] у період часу з 01.01.2005 по 12.05.2025. 04.06.2025 до суду надійшли додаткові пояснення від представника Міністерства оборони України - Овода Андрія Петровича, де останній просить прийняти законне та обґрунтоване судове рішення у справі. 05.06.2025 на виконання ухвали суду від 12.05.2025 надійшла відповідь з Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України, де повідомлено, що за результатами проведеної перевірки інформації, відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією громадянином України [PERSON] , [INFO] , в період з 08.11.2017 по теперішній час (станом на 04.06.2025) в Базі не виявлено. 10.06.2025 на виконання ухвали суду від 12.05.2025 надійшла відповідь з Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де повідомлено, що за результатами перевірки актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , по місту Києву не виявлено. 17.06.2025 на виконання ухвали суду від 12.05.2025 надійшла відповідь з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, де повідомлено, що при перевірці бази даних ЄІАС УМП ДМС України не виявлено факту документування [PERSON] , [INFO] , іншим територіальним органом Державної міграційної служби України паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон. 19.06.2025 на виконання ухвали суду від 12.05.2025 надійшла відповідь з Департаменту з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Пенсійного фонду України, де повідомлено, що станом на червень 2025 особа, зазначена в ухвалі, на обліку в органах Пенсійного фонду України як одержувач пенсії та інших соціальних виплат не перебуває. В судове засідання 29.07.2025 сторони не з`явились. Заявник подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність, заяву задовольнити. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого поряду їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Як убачається з матеріалів справи та підтверджується паспортом громадянина України серія [NUMBER] , виданим Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві 12.03.1998, заявником у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Одинці, Козелецького району, Чернігівської області (а.с.6-8). Паспорт громадянина України серія [NUMBER] , виданий Дніпровським РВ ГУДМС України в м. Києві 19.07.2016 на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Згідно витягу №00049196128 від 04.02.2025 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 19.09.1981 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Печерському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 905. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.12). 04.06.1987 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 04.02.2025 виданим повторно Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №555 (а.с.13). Згідно витягу №00049195873 від 04.02.2025 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, 27.04.1988 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1159. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.14). 27.03.1991 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 17.04.1991, актовий запис № 37 (а.с.15). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого 25.07.1991, [PERSON] та [PERSON] 12.07.1991 зареєстрували шлюб, актовий запис № 289. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.16). 04.11.1997 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] виданим 04.11.1997 Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району міста Києва, актовий запис № 1037 (а.с.17). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] виданого 25.12.1997 Відділом реєстрації актів громадянського стану Дніпровського району міста Києва, [PERSON] та [PERSON] 25.12.1997 зареєстрували шлюб, актовий запис № 1794. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.18). [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , яке видане повторно 05.05.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2030 (а.с.19). Відповідно до Свідоцтва про переміну прізвища, імені, по батькові серії [NUMBER] виданого 09.11.2004 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] , [INFO] , змінив прізвище на « [PERSON] » (а.с.20). 11.09.2024 [PERSON] від начальника [INFO] , полковника [PERSON] , прийшло сповіщення сім`ї № 215, про те, що її син, старший солдат [PERSON] , [INFO] , заступник командира бойової машини - зник безвісти 18.06.2024. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Згідно ч 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Як роз`яснено в п. 7 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] є матір`ю зниклого безвісти військовослужбовця [PERSON] , необхідно для отримання визначених законодавством пільг. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.04.2020 справі № 302/991/19, провадження № 61-1128св20. У постанові Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі № 947/22756/19 визнаючи подані позивачем письмові докази (свідоцтва про шлюб, свідоцтво про народження, свідоцтва про смерть, свідоцтво про право на спадщину після смерті, фотографії, на яких зображені члени родини позивача декількох поколінь, відеозаписи зі святкування сімейних подій, показання свідків достатніми та достовірними доказами, суд надав їм оцінку в їх сукупності, які в своєму взаємозв`язку згідно з практикою ЄСПЛ щодо урахуванням принципу «балансу вірогідностей» підтверджують правдивість обставин, на які посилався позивач на обґрунтування своїх позовних вимог, а тому суди дійшли правильних висновків про доведеність родинних відносин між позивачем та померлою особою. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) та в постанові від 21.06.2023 року у справі № 916/3027/21. В своїй постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри». Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права. Поняття «родинність» розглядається як родинні зв`язки між людьми, що ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура; кровний зв`язок осіб, що походять один від одного чи від спільного пращура. Родинна лінія може бути прямою чи боковою та поділяється на висхідну та низхідну. При прямій лінії родинність ґрунтується на походженні однієї особи від другої. Враховуючи вищенаведене, з урахуванням принципу «балансу вірогідностей», що підтверджують правдивість обставин, на які посилалася заявник на обґрунтування своїх вимог, доказами, що знаходяться в матеріалах справи та обставинами встановленими під час розгляду даної цивільної справи, суд приходить до висновку про доведеність родинних відносин між заявником та зниклим безвісти [PERSON] , як між матір`ю та сином. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (суд ураховує роз`яснення Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»: «суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину»). Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10.02.2010). Виходячи із викладеного, враховуючи наданий суду обсяг доказів, судом установлено що заявник [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Одинці, Козелецького району, Чернігівської області є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що зник безвісти 18.06.2024. Враховуючи, що Законом не передбачено порядку встановлення факту родинних відносин та іншого способу у заявника немає, зважаючи на неможливість оформлення заявником визначених законодавством пільг, після зникнення безвісти її сина, без встановлення факту родинних відносин, суд вважає заяву обґрунтованою та доведеною. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved