Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

09 червня 2025 року представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягення заборгованості за кредитним договором, сформованим в системі «Електронний суд». В обгрунтування позову представник позивача зазначив, що 28.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН»\~та відповідачем було укладено Договір № 6098048, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 10000,00 грн, проценти за користування кредитом: 7500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 % від фактичного залишку за кожен день користування кредитом. Договором передбачена можливість пролонгації строку кредитування. 25.07.2024 було укладено договір № 25-07/24, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 6098048. Відповідач не виконала умов кредитного договору, внаслідок чого станом на день складання позовної заяви утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 18400,00 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 6500,00 грн заборгованість за нарахованими процентами, 1900,00 грн заборгованість за комісіями. Посилаючись на викладене, представник позивача, просив суд, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 18400,00 грн, з яких: 10000,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 6500,00 грн заборгованість за нарахованими процентами, 1900,00 грн заборгованість за комісіями, судовий збір в розмірі 2442,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 9000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що просить проводити розгляд справи у відсутність представника позивача та зазначив, що не заперечуває проти ухвалення заочного рішення у справі. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, судові повістки про виклик до суду направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з Рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, судові повістки про виклик [PERSON] до суду на 09:00 год 08.07.2025 та на 16:00 год 04.08.2025 повернулися до суду не вручені з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою». Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, повістка вважається такою, що вручена відповідачу. Відзиву відповідач не подала. Враховуючи наявність умов проведення заочного розгляду справи встановлених ст. 280 ЦПК, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 28.01.2022 між ТОВ «МІЛОАН»\~та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 6098048, який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором L50959 (далі по тексту Договір). Відповідно до Договору, відповідач отримала кредит у розмірі 10000,00 грн (п.1.2), кредит надається строком на 30 днів з 28.01.2022 (строк кредитування) (п.1.3), термін (дата) повернення кредиту 27.02.2022 (п.1.4), проценти за користування кредитом: 7500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 % від фактичного залишку за кожен день користування кредитом (п.1.5.2., 16.6) (а.с.24-28,51). Відповідачем було підписано Паспорт споживчого кредиту № 6098048, який є Додатком № 2 до Договору про споживчий кредит № 6098048 від 28.01.2022, у якому викладено істотні умови, які за своїм змістом є аналогічними викладеним у Договір про споживчий кредит № 6098048 (а.с.43). Згідно квитанції ID операції: 1897963659, АТ КБ ПриватБанк було перераховано кошти від платника ТОВ «МІЛОАН»\~згідно договору 6098048 в сумі 10000,00 грн, номер платіжного інструменту: 516875*27 (а.с.52). Відповідно до Відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 6098048, складеної ТОВ «МІЛОАН»,\~розмір заборгованості [PERSON] становить: 18400,00\~грн,\~з яких:\~10000,00\~грн заборгованість\~за основним\~зобов`язанням (за\~тілом кредиту),\~6500,00\~грн заборгованість\~за нарахованими\~процентами,\~1900,00\~грн \~заборгованість за\~комісіями (а.с.7). 25.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» (клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (фактор) було укладено Договір факторингу № 25-07/24, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступає за плату своє право грошової вимоги до Боржників, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає право грошової вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі боржників (а.с.9-20). Відповідно Реєстру боржників від 26.07.2024 до Договору факторингу № 25-07/24 від 25.07.2025 до ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6098048 в сумі 18400,00\~грн,\~з яких:\~10000,00\~грн \~заборгованість за\~основним зобов`язанням\~(за\~тілом кредиту),\~6500,00\~грн заборгованість\~за нарахованими\~процентами,\~1900,00\~грн \~заборгованість за\~комісіями (а.с.21-23). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6098048 від 28.01.2022, розмір заборгованості станом на 22.05.2025 становить: 18400,00\~грн,\~з яких:\~10000,00\~грн заборгованість\~за основним\~зобов`язанням (за\~тілом кредиту),\~6500,00\~грн заборгованість\~за нарахованими\~процентами,\~1900,00\~грн \~заборгованість за\~комісіями (а.с.8). Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено в ч. 1 ст. 628\~Цивільного кодексу України,\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~638\~Цивільного кодексу\~України,\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~в належній\~формі досягли\~згоди з\~усіх істотних\~умов договору.\~Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, статтею 627 Цивільного кодексу\~Українипередбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Зокрема, відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу\~Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Таким чином, судом встановлено, що відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 6098048 від 28.01.2022 у якому сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору та який підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як зазначено в ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу\~Україниза договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом встановлено, що право вимоги за Договором про\~споживчий кредит\~№ 6098048\~від 28.01.2022\~ перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс» на підставі договору факторингу. Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. За ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10000,00 грн заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту), 6500,00 грн заборгованості за нарахованими процентами, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.\~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.\~1\~ст.\~1048\~Цивільного\~кодексу\~України,\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України.\~У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що ТОВ «МІЛОАН» виконало зобов`язання за договором та надало відповідачу грошові кошти у розмірі встановленому договором. Проте, відповідач отримавши кредитні кошти в сумі 10000,00 грн зобов`язання з їх повернення та сплати відсотків у розмірі встановленому договором не виконала. Приймаючи до уваги те, що відповідач не виконала зобов`язання у строк та у розмірі встановленому договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10000,00\~грн заборгованості\~за основним\~зобов`язанням (за\~тілом кредиту),\~6500,00\~грн заборгованості\~за нарахованими\~процентами є законними, обгрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1900,00 грн заборгованості по комісії, суд зазначає наступне. Згідно абз.\~4\~ч.\~2\~ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до\~загальних витрат\~за споживчим\~кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до п. 1.5.1 Договору, комісія за надання кредиту: 1900,00 грн, яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №204/224/21 у постанові від 06 листопада 2023 року, дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Приймаючи до уваги те, що у Договорі ТОВ «МІЛОАН» не зазначило та не надало доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця пов`язані з видачою кредиту, суд дійшов висновку, що положення п.\~1.5.1 Договору про споживчий кредит № 6098048 є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовна вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1900,00\~грн \~заборгованості по\~комісії до задоволення не підлягає. Вирішення питання стягнення судових витрат. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як зазначено в п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 18400,00 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 16500,00 грн, що становить 89,67 % від ціни позову. Позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40\~грн,\~отже з\~відповідача на\~користь позивача\~ підлягає\~стягненню судовий\~збір пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог\~в розмірі\~2172,16 грн, що складає 89,67 % від 2422,40 грн. Як зазначено в ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).\~Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 02.07.2024 між адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024. Відповідно до умов договору Клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбаченими цим договором (п. 1.1 Договору). Обсяг повноважень адвокатського об`єднання визначений у п. 2.1 Договору. Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 договору вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги та факт надання послуг підтверджується актом про надання юридичної допомоги (а.с. 36-38). У заявці на надання юридичної допомоги № 154 від 01.04.2025 до вищевказаного Договору, сторони узгодили зобов`язання з надання правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] в розмірі 9000,00 грн. Клієнтом та адвокатським об`єднанням підписано витяг з акту № 9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025, за яким сторони підтвердили, що адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв наступну правову допомогу у відповідності до заявки надання юридичної допомоги щодо [PERSON] надання усної консультації тривалістю 2 год. вартістю 1500,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу тривалістю 2 год вартістю 6000,00 грн. Загальна вартість наданих послуг 9000,00 грн. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що оскільки позов задоволено частково, відповідачем не доведено не співмірність заявлених судових витрат, витрати, які поніс позивач на професійну правничу допомогу, підлягають стягненню пропорційно до задоволених позовних вимог на суму 8070,30 грн, що складає 89,67 % від 9000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial