Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської (адреса: м. Черкаси, вул. Дашковича, 62) звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] (зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) про стягнення боргу за спожиту теплову енергію. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на позивача покладено виконання важливої державної соціальної програми забезпечення підприємств, установ, організацій та населення міста тепловою енергією для потреб опалення та гарячого водопостачання. Надання послуг з централізованого опалення в будинку [ADDRESS] здійснюється позивачем. Між виконавцем послуг та відповідачем, як споживачем багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , фактично укладені типові договори з індивідуальним споживачем про надання послуг з постачання теплової енергії. Боржник, фактично споживши вищевказані послуги, не надсилав жодних скарг чи претензій щодо наявності послуг, якості чи кількості їх надання. Це свідчить про те, що позивач надав боржнику житлово-комунальні послуги належним чином. Відповідач оплати за надані послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води не здійснює в повному обсязі. Станом на 31.08.2024 року борг відповідача перед КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за спожиту теплову енергію складає 22\~508,14 грн. Відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати за використану теплову енергію, що призводить до втрати можливості підприємства проводити оплату за енергоносії, сировину, матеріали, своєчасно виконувати свої зобов`язання перед бюджетом і впливають на якість наданих послуг. Просить стягнути з відповідача на користь КП ТМ «Черкаситеплокомуненерго» ЧМР борг, станом на 31.08.2024року, в сумі 22\~508, 14 грн. та судові витрати. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.05.2025 року скасовано заочне рішення по справі та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Соколовський М.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що 29.05.2019 року постійно діючою міжвідомчою комісією з розгляду питань пов`язаних з відключенням споживачів від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання виконавчого комітету Черкаської міської ради був затверджений акт на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання квартири [ADDRESS] від 09.08.2007 року. Всі опалювальні прилади в квартирі демонтовані в присутності РЕУ-5 (балансоутримувачем будинку). Отже, з 09.08.2007 року її квартиру відключено від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, тому нарахування КП «Теплокомуненерго» ЧМР за такі послуги є незаконними, оскільки вона не є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання і не зобов`язана їх оплачувати. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 67, 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», квартиронаймач (споживач житлово-комунальних послуг) житла та члени його сім`ї зобов`язані сплачувати житлово-комунальні послуги. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу України. КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» здійснює постачання теплової енергії на будинок по [ADDRESS] . Відповідно до Розрахунку заборгованості за теплову енергію, постачання гарячої води та сум індексу інфляції, 3% вічних по о/р [NUMBER] [PERSON] , адреса: [ADDRESS] ,за послуги з 17 січня 2020 року по 31 серпня 2024 року заборгованість становить 22 508,14 грн. Правовідносини між постачальником теплової енергії і споживачами регулюються Законом України «Про житлово комунальні послуги» та Постановою КМУ № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Споживачем комунальних послуг являється фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно із ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до переліку житлово-комунальних послуг належать, зокрема, послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до ч. 1ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Частиною 7 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Згідно з п. 22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється власницею квартир [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зазначає, що з 09.08.2007 року в її квартирі [ADDRESS] всі опалювальні прилади демонтовані в присутності РЕУ-5 (балансоутримувачем будинку), тому послуги централізованого опалення та гарячого водопостачання не надаються. Згідно Акту від 09.08.2007 року про відключення квартири (нежитлове приміщення, секції, під`їзду, будинку) від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП, затвердженого Рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО і ГОП протоколом від 29.05.2019 № 2, в пункті 2 акту зазначено, що відключення виконано шляхом видимого розриву зварюванням приєднань радіаторів (конвекторів), ізольованих стояків. Актом обстеження від 20.03.2019 року, складеного представником КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» на предмет відокремлення системи опалення квартири [ADDRESS] від системи централізованого теплопостачання, при обстеженні виявлено слідуюче, зокрема: роботи по відокремленню системи опалення квартири виконані згідно проекту; кран гарячого водопостачання опломбований. Гаряча вода подається через ємкісний водонагрівач; кімнати обігріваються електрокалорифером. Зазначені документи складені, підписані та скріплені печатками представників органів та організацій, у тому числі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», отже відповідачем також зафіксовано та не заперечується демонтаж та відсутність приладів опалення у квартирі позивача. Таким чином, досліджені докази у справі в їх сукупності дають змогу достовірно установити факт відключення квартири від надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Пунктами 1, 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживачі не звільняються від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ними до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комунальні послуги», п. 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, п. 38 Типових індивідуальних договорів про надання послуги з постачання теплової енергії та про надання послуги з постачання гарячої води. Споживач має право відключитись від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, однак, у встановленому законом порядку будинок, в якому проживаються, зокрема, відповідачі, не відключений від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно вимог частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Пунктом 14 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.09.2019 року № 830 (в редакції від 08.09.2021 року) передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку від 22.11.2018 року № 315. Крім того, п.п. 11 п. 40 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено обов`язок споживача відшкодувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, в тому числі функціонування внутрішньо будинкових систем, в разі відключення споживачем від системи централізованого опалення. Відповідно до п. 12 розділу ІV вказаної Методики (в редакції від 28.12.2021 року), обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляються між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень. Таким чином, оскільки житловий багатоквартирний будинок за адресою [ADDRESS] повністю не від`єднано від мереж централізованого опалення, теплопостачальною організацією проводиться нарахування плати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку. Відповідачі зобов`язані нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими співвласниками квартир. Обсяг теплової енергії витрачений на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкових мереж опалення (загальнобудинкові потреби опалення) повинні сплачуватись всіма співвласниками багатоквартирних будинків і не залежно як опалюється квартира індивідуально чи централізовано, тому в судовому засіданні відповідачкою надано докази щодо сплати нею послуг за обсяг теплової енергії витрачений на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкових мереж опалення. Відповідно до наданих відповідачкою копій квитанцій, станом на 01.01.2025 року, відповідачці позивачем було нараховано 512,10 грн, за надані послуги, які нею були сплачені. У зв`язку з вищевикладеним судом встановлено, що на момент подачі позовних вимог позивача, відповідачка не мала заборгованості за надані послуги перед позивачем. Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. Відповідно до наданого розрахунку позивача, борг відповідачки, станом на січень 2020 року, становив 18 949,60 грн. За який переід нараховано відповідачці такий борг та за які саме послуги, позивачем обгрунтованої відповіді суду не надано. Таким чином суд не може належним чином надати правову оцінку розрахунку заборгованості за надані житлово комунальні послуги, оскільки з долучених до матеріалів справи доказів не вдається можливим встановити фактичну суму заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання з урахуванням того, що з жовтня 2007 року відповідачка не користується ними. За таких обставин суд приходить висновку, що позивач, всупереч ст. 81 ЦПК, не довів належними та допустимими доказами відповідність здійснених КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» Черкаської міської ради нарахувань заборгованості за постачання теплової енергії та гарячої води, відтак відсутні підстави і для задоволення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed