Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача. Представник позивача Бердар Сергій Васильович в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ''ОЛЕСЯ'' про визнання припинених трудових відносин. Позов обґрунтований тим, що позивач працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ОЛЕСЯ», яке знаходиться в м. Нова Каховка Херсонської області на посаді слюсаря-ремонтника 6-го розряду, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжкі. З лютого 2022 року у зв`язку з окупацією м. Нова Каховка, позивач з 24.02.2022 не зміг розпочати виконання своїх трудових обов`язків з ТОВ «ОЛЕСЯ». Надіслати засобом поштового зв`язку заяву про звільнення позивач не може, з огляду, що листування з окупованою територією не здійснюється. Фактично трудові відносини між позивачем та відповідачем припинені з 24.02.2022, заробітна плата відповідачем не нараховується та не виплачується, що підтверджується довідкою форми ОК-5. З огляду на викладене представник позивача просив визнати припиненим з 24 лютого 2022 трудові відносини між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОЛЕСЯ» на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ''ОЛЕСЯ'' у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суд не повідомив, клопотань та відзиву не надав. Фактичні обставини, які встановив суд. З копії трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на ім`я [PERSON] , [INFO] , наявні записи про працевлаштування позивача у ТОВ «ОЛЕСЯ», зокрема 03.09.2002 прийнятий на роботу; 01.08.2005,01.09.2005,07.09.2012 містяться записи про переведення позивача, зокрема за останньою на посаду слюсаря-ремонтника 6-го розряду (а. с. 5-11). З витягу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування вбачається відомості щодо нарахування заробітної плати та трудовий стаж [PERSON] (а. с. 12). За інформаційною довідкою Пенсійного фонду України, наявні відомості щодо трудового стажу [PERSON] за період з 01.01.2004 по 28.02.2025, за яким останніми відомостями про страховий стаж міститься запис 2022 1 місяць (31), 2 місяць (28) (а. с. 18-25). За інформаційним повідомленням АТ "УКРПОШТА" №Б-2025022710108 від 27.02.2025, господарська діяльність останньої на території м. Нова Каховка не здійснюється, з огляду, що територія є ТОТ (а. с. 26). Норми права, які застосував суд. Відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Отже, трудовий договір - це юридично оформлені відносини між працівником і роботодавцем. Змістом трудових відносин є взаємні права та обов`язки сторін, а предметом таких відносин є робота, яку працівник зобов`язується виконувати за плату. При цьому, невиконання протягом тривалого часу працівником з тих або інших причин своїх трудових обов`язків свідчить про відсутність реальних трудових відносин між роботодавцем та працівником. Належні трудові відносини існують одразу у двох площинах - фактичній та юридичній. Відсутність роботи, яка фактично виконується працівником на умовах, передбачених трудовим договором, при юридично оформлених трудових відносинах, не відповідає нормам чинного законодавства та є підставою для розірвання трудового договору на вимогу працівника. У законодавстві про працю встановлено вичерпний перелік підстав розірвання трудового договору з метою охорони трудових прав громадян. Так, підстави припинення трудового договору окреслені у ст. 36 та інших статтях КЗпП Україний залежно від того, хто є ініціатором припинення трудового договору, підстави поділяються на такі групи: -припинення трудового договору за спільною (взаємною) ініціативою сторін трудового договору (наприклад, угода сторін, закінчення строку); -розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України); -розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця (статті 40, 41 КЗпП України); -розірвання трудового договору з ініціативи осіб, які не є його стороною (третіх осіб) (пункти 3, 7 ст. 36, ст. 45\~КЗпП України та ін.). Таким чином, розірвання трудового договору стосується лише випадків, коли трудовий договір припиняється з ініціативи будь-якої з його сторін. Припинення трудового договору є правомірним за одночасної наявності таких умов: 1) передбаченої законодавством підстави припинення трудового договору: 2) дотримання порядку звільнення; 3) юридичного факту припинення трудового договору (наказу чи розпорядження роботодавця, заяви працівника, відповідного документа особи, уповноваженої вимагати розірвання договору). Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.\~36\~КЗпП України підставою припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (ч. 3 ст. 38 КЗпП України). Відповідно до п.п. 2.2, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників до трудової книжки вносяться відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права особи, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України), як зазначено в постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 377/169/20. У постанові від 19 вересня 2019 року у справі № 233/2529/18 Верховний Суд, встановивши, що відповідач ні після отримання заяви позивача про розірвання трудового договору, ні після відкриття провадження у справі, не вчинив жодних дій, спрямованих на розірвання трудового договору, дійшов висновку, що відповідно до вимог частини другої статті 5\~ЦПК України та виходячи з того, що пред`явлення позову по суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між позивачем і відповідачем, ефективним і таким, що не суперечить закону буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин на підставі частини першої статті 38 КЗпП України. Висновки суду. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які представник позивачів посилалася, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та ТОВ «ОЛЕСЯ» мають трудові відносини, які є безстроковими. Трудове законодавство передбачає можливість звільнення працівника за його ініціативою. При цьому, роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник та внести відповідні записи до трудової книжки працівника. Позивач бажає припинити трудові відносини з ТОВ «ОЛЕСЯ», однак місцезнаходження відповідача є ТОТ, що дає підстави вважати, що відповідач припинив свою діяльність. Відсутність будь-яких засобів зв`язку з представниками такого товариства позбавляє позивача можливості розірвати трудові відносини з останнім у спосіб, передбачений КЗпП України. Викладене свідчить, що за обставин, коли працівник позбавлений можливості розірвати трудовий договір з роботодавцем у порядку, передбаченому КЗпП України, то ефективним способом захисту порушеного права працівника буде ухвалення судом рішення про визнання трудових відносин між сторонами припиненими. Отже, права позивача підлягають захисту шляхом визнання трудових відносин з відповідачами припиненими за рішенням суду.

Outcome: approved