Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , в порядку спадкування за заповітом, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6520683600:02:022:0030 площею 9, 6918 га, яка розташована за адресою Херсонська область, Бериславський район, Новорайська сільська рада (до реорганізації Максимо-Горьківська сільська рада), яка належала померлій [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що після смерті спадкодавця, залишилось спадкове майно, яке відповідно заповіту заповідалося позивачу, який не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину, у зв`язку з тим, що відсутні оригінал правовстановлюючого документу на спірне майно у вигляді земельної ділянки. Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої права через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, він змушений звернутися до суду з даним позовом. На судове засідання позивач не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги просив задовольнити. Представник відповідача на судове засідання не з`явився. Дослідивши надані суду письмові докази, а також проаналізувавши наведені позивачем доводи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Після смерті спадкодавця позивача, [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки кадастровим номером 6520683600:02:022:0030, площею 9, 6918 га яка розташована в Херсонській області, Бериславський район, Новорайська селищна рада (до реорганізації Максимо-Горьківська), та належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія та номер: ІІ-ХС 007195, виданий 25 грудня 2001 року. Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] , що підтверджується заповітом від 16 січня 2003 року посвідченого секретарем виконкому Максимо-Горьківської сільської ради за реєстровим №21. На даний час позивач не має можливості оформити свої спадкові права на земельну ділянку, оскільки втрачено державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ХС 006962. Належність спадкодавцю на праві приватної власності підтверджується відповідною довідкою з ДРРП за № 431062862. Таким чином, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку, тому єдиним правовим способом захисту законних прав та інтересів позивача, відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, є звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. \~ \~ \~ \~ Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання за ним такого права в судовому порядку. \~ \~ \~ \~Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття позивачем права на спірне нерухоме майно, суд дійшов висновку про належність на праві власності останнього. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Підставою звернення позивача до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність спірного нерухомого майна на праві власності позивачу, але таке право не визнається, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачкою в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який на законних підставах володіє належним йому нерухомими майном, проте не може це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права, так і відповідача, який не визнаючи права позивача на вказане майно діяв відповідно до чинного законодавства. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. З урахуванням викладеного та

Outcome: approved