Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Представник позивача адвокат Ковтун М.В. звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] . Позов мотивовано\~тим,\~що з13 грудня 2014 року по 15 листопада 2019 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON] , народження [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на його повному утриманні. [PERSON] , будучи матір`ю малолітнього сина [PERSON] , самоусунулася та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не піклується про стан його здоров`я, фізичний та моральний розвиток, не бере участі у створенні належних умов для нормального розвитку дитини, матеріально його не підтримує. Відповідач не цікавиться життям сина, не відвідувала і не відвідує свою дитину за місцем його проживання та в освітньому закладі. Рішенням виконкому Пирятинської міської ради Полтавської області від 25.05.2021 року визначено місце проживання малолітнього сина [PERSON] , народження [INFO] з батьком [PERSON] за адресою [ADDRESS] . 04.04.2025 року [PERSON] призваний на військову службу по мобілізації та направлений для проходження військової служби до військової частини, яка дислокується у [ADDRESS] . Навіть після мобілізації батька дитини мати [PERSON] не відновила спілкування з дитиною та не взяла на себе забезпечення умов життя сина, необхідних для розвитку дитини, тому позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав щодо сина з тих підстав, що вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по його вихованню. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги. Позивач пояснив, що відповідачка живе своїм життям, останні роки не приймає в житті дитини ніякої участі, спілкується з нею лише іноді. Позивач вважає, що відповідачка на дає дитині материнського тепла та турботи, не приділяє сину стільки уваги, скільки він потребує. Поведінка відповідачки свідчить про її байдужість до дитини. Навіть після його мобілізації ставлення до дитини не змінилось, син тимчасово проживає з його батьками. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень щодо задоволення позову не висловила. Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні пояснила, що вона особисто знає сім`ю [PERSON] та обізнана про проблеми відповідачки. Мати останній раз бачила сина минулого року, матеріальної допомоги не надає. Знаючи, що батько мобілізований, мати не відреагувала жодним чином. Судом в порядку ст.ст. 90, 230 ЦПК України для встановлення фактичних даних були допитані свідки, [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що позивач проживає разом із сином. Його колишня дружина сином не цікавиться, майже його не відвідує. Вихованням сина займається батько. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного: Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний, що підтверджується рішенням пирятинського районного суду Полтавської області від 15.11.2019 року по справі № 544/1124/19, яке знаходиться в матеріалах справи.(а.с. 8-9). Від шлюбу у сторон народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19.07.2016. (а.с. 10). Згідно довідки виданої [INFO] за № 5/2597 від 09.04.2025, то [PERSON] , 1987 року народження з 04.04.2025 року призваний на військову службу по мобілізації. (а.с.11). Відповідно до довідки № 46/01.5-44 від 04.047.2025 виданої філією Пирятинського ліцею Пирятинської міської ради Полтавської області, про участь батьків [PERSON] , учня 2 класу, що проживає за адресою: [ADDRESS] та навчається у Філії Пирятинського ліцею Пирятинської міської ради Полтавської області, у шкільному житті дитини, зазначено, що [PERSON] регулярно відвідує заняття у школі. Сам виховує неповнолітнього сина. Дитина навчається добре, завжди охайна та доглянута. Батько дитини, [PERSON] завжди цікавиться навчанням та шкільним життям сина, спілкується з вчителями та адміністрацією закладу, постійно відвідує всі зібрання та заходи, що проводяться в класі і школі. Дитину до школи приводить і забирає батько. Мати, [PERSON] немає контакту із школою, де вчиться дитина. Зв`язків з класним керівником та адміністрацією не підтримує, із вчителями не спілкується, не цікавиться життям та навчанням свого сина. До виконання батьківських обов`язків ставиться байдуже. Про що можна зробити висновок, що [PERSON] зовсім не бере участі у вихованні своєї дитини.(а.с.16). Згідно рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради Полтавської області за №357 від 25.05.2021, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 19). Як вбачається з Висновоку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] стосовно сина [PERSON] , затвердженого рішення виконавчого комітету Пирятинської міської ради 25.07.2025 № 435, то питання про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] стосовно малолітнього сина розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Пирятинської міської ради. Розглянувши наявні документи, вислухавши виступаючих, члени комісії прийшли до висновку, що є всі підстави позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с. 69-71). Як визначено статтею 3\~Сімейного кодексу\~України,\~сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Згідно з положеннями статей 150, 151, 155, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 1 статті 164\~Сімейного кодексу\~України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьків батьківських прав щодо дітей. Зокрема згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164\~Сімейного кодексу\~України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164\~СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 311/563/20. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З пояснень позивача, свідків, а також з матеріалів справи судом встановлено, що відповідачка не виконує батьківські обов`язки по вихованню та утриманню сина, починаючи з 2021 року. Дитиною повністю опікується батько. Мати спілкується з сином дуже рідко, не приймає участі у його житті, матеріально не допомагає, не бажає, щоб син проживав з нею. Відповідачка обізнана про перебування справи в суді та за цей час не вчинила будь-яких дій, які б свідчили про її прагнення зберегти свої батьківські права, змінити своє ставлення до дитини. Судом не отримано даних про наявність будь-яких об`єктивних перешкод для належного виконання відповідачкою батьківських обов`язків. [PERSON] свідомо не виконує обов`язок по вихованню дитини, не займається його навчанням та лікуванням, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. За таких обставин дитина фактично позбавлена материнського виховання та турботи, участь матері в житті сина обмежується періодичними телефонними розмовами, відсутні підстави вважати, що відповідачка змінить своє ставлення до батьківських обов`язків, тому з метою захисту інтересів дитини, враховуючи тривале і злісне невиконання батьківських обов`язків відповідачка має бути позбавлена батьківських прав.

Outcome: approved