Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

До Тиврівського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в шлюбі, який зареєстрований 13.07.2012 виконавчим комітетом Василівської сільської ради Тиврівського району. У них є двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Вона звернулася до Тиврівського районного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Він залишив сім`ю і проживає окремо на протязі 8 місяців, коштів на утримання синів не надає. Діти проживають із нею і проживатимуть із нею після розірвання шлюбу і перебувають на її утриманні. Вона працює, її чистий дохід щомісячно складає приблизно 10-11 тисяч гривень, з яких вона сплачує комунальні платежі. Отже на кожного із них випадає менше ніж 3 тисячі гривень, що є меншим мінімального прожиткового мінімуму для дітей такого віку як їхні діти. Наразі [PERSON] офіційно не працює, але працює без оформлення трудових відносин, трактористом на ТОВ "Солар Стар Агро", має стабільний та достатній дохід, тому вона вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в частці від усіх видів його доходу щомісячно на утримання синів. Інших утриманців у відповідача немає, стан його здоров`я задовільний, тому вважає, що він повинен сплачувати аліменти на утримання синів у частці від його доходу у розмірі не менше 1/2 частки від усіх видів його доходу щомісячно. Просить стягувати із [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] ,\~ [INFO] , на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки зі всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання. Процесуальні дії у справі: Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 27.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи суд вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено 23.07.2025. До початку судового розгляду [PERSON] подала заяву про зменшення позовних вимог та в судовому засіданні позивачка змінені позовні вимоги підтримала, просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Не заперечувала проти винесення заочного рішення суду. Також повідомила, що на даний час шлюб між нею та відповідачем розірвано. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений в установленому законом порядку, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Будь-яких заяв та клопотань від нього, відзиву на позов, на час розгляду справи не надійшло. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України\~суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Фактичні обставини справи, встановлені судом: 13.07.2012 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.07.2012 (а.с.2). Сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтв про їх народження (а.с.3, 4). Діти проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні, що стверджується Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.8) З позовної заяви вбачається, що батько участі в утриманні дітей не приймає, а позивачка не в змозі самостійно забезпечити дітей найнеобхіднішим. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права: Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку. Відповідно до положень ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Статтею 51 Конституції України та статтями 180, 191 Сімейного Кодексу України (далі СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно \~ст.\~11\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» та\~ст.\~141\~СК України,\~ батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч. 1,2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України до обставин, які суд досліджує при визначенні розміру аліментів на дитину відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Прожитковий мінімум на час розгляду справи для дітей віком дітей віком до 6 років - 2563 гривні; для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень на місяць (ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік від 19.11.2024 № 4059-ІХ ). Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі) здійснюється за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, та змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу чи у твердій грошовій сумі) здійснюється за рішення суду, але за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином суди не вправі виходити за межі позовних вимог та самостійно визначати спосіб стягнення аліментів, оскільки це буде порушенням принципу диспозитивності, визначеного ст. 13 ЦПК України. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 04.07.2018 № 490/4522/16-ц. Враховуючи, що діти проживають разом з матір`ю, а позивач наполягає на визначенні стягнення аліментів у частці від доходу, суд дійшов висновку про визначення способу стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу), батька. Позивачка працює в ТОВ"Фора", займає посаду пекар з приготування піци, що підтверджується довідкою про доходи № 901 від 19.03.2025 (а.с.9). Відповідач на підтвердження своїх доходів і матеріального стану у встановленому порядку докази суду не надав. Як і доказів на підтвердження інших обставини, що мають істотне значення, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначені розміру аліментів судом враховується, що аліменти стягуються на дітей, які перебувають на повному утриманні матері. Відповідач є молодою людиною, працездатного віку, розмір його доходів невідомий, інших утриманців не встановлено. Згідно ст. 191 СК аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні усіх обставин справи, суд прийшов до наступних висновків. Обов`язок відповідача утримувати свою неповнолітню дитину випливає з положень діючого законодавства. При визначенні розміру аліментів суд враховує факт проживання неповнолітніх дітей з матір`ю, вік дітей, матеріальний стан позивача, вартість життя на теперішній час та необхідність здійснення витрат для забезпечення соціально-побутових потреб, розвитку, здоров`я дітей, матеріальне становище та стан здоров`я платника аліментів, який є молодою людиною працездатного віку, інших утриманців не встановлено, а тому суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, а тому позов слід задовольнити повністю, і стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму і не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття Доказів, які б спростовували вищевикладене, сторонами не надано. Зважаючи на вищевикладені обставини, суд вважає об`єктивним та справедливим розмір аліментів на утримання дітей сторін у вигляді 1/3 частини доходу відповідача щомісячно, в межах позовних вимог, і таким, що відповідатиме загальновстановленому розміру аліментів на дитину при визначенні розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) батьків (ч.5 ст.183 СК України). Враховуючи положення ст.191 СК України стягнення аліментів слід розпочати з часу пред`явлення позову, а саме з 23.04.2025. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору. На підставі ст. 141, 180, 181, 184, 191 СК України та

Outcome: approved