Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») Дараган Юлія Олександрівна звернулася до Теофіпольського районного суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором з ціною позову 37\~620,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані укладенням відповідачкою як позичальницею, проте невиконанням обов`язку з повернення позичених грошових коштів за двома договорами про позику грошових коштів, а саме договору позики № 2624835 від 28.05.2024, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»), кредитного договору № 43907-05/2024 від 29.05.2024, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі ТОВ «Аванс Кредит»). Права вимоги кредиторів за зазначеними вище договорами у зв`язку з невиконанням позичальницею обов`язку з повернення позичених грошових коштів, як стверджує позивач, було передано ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договорами факторингу відповідно від 14.06.2021 (щодо права вимоги ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики № 2624835 від 28.05.2024), від 21.10.2024 (щодо права вимоги ТОВ «Аванс Кредит» за кредитним договором № 43907-05/2024 від 29.05.2024), у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачки сукупно 37\~620,00 грн, у тому числі: за договором позики № 2624835 в розмірі 19\~470,00 грн (з них 11\~000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 2970,00 грн заборгованості за нарахованими процентами, 5500,00 грн заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою; за кредитним договором № 43907-05/2024 в розмірі 18\~150,00 грн (з них 5500,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 9900,00 грн заборгованості за нарахованими процентами, 2750,00 грн заборгованості за штрафними санкціями). Ухвалою судді Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 03.06.2025 провадження у справі відкрито, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, справу призначено до розгляду по суті на 09:10 год 02.07.2025, встановлено учасникам строк для подання заяв по суті справи. Відповідачка, отримавши 10.06.2025 копію ухвали про відкриття провадження та призначення справи до розгляду від 03.06.2025 з копією позовної заяви і доданими документами, правом подати відзив на позов не скористалась. У судове засідання, призначене на 02.07.2025 учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились, явку уповноважених представників не забезпечили, у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 15.07.2025. У судове засідання, призначене на 15.07.2025, учасники справи не з`явились, заяв чи клопотань не подали, відзиву від відповідачки до суду не надійшло. Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, судову повістку про виклик у судове засідання на 15.07.2025 відповідачка отримала особисто 11.07.2025. У зв`язку з неявкою учасників справи судове засідання відкладено на 31.07.2025. У судове засідання, призначене на 31.07.2025, учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились, явку уповноважених представників не забезпечили. З урахуванням позиції Верховного Суду у справі № 752/8103/13-ц від 24.10.2024, якщо сторони судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова Верховного Суду від 03.05.2022 у справі № 520/5386/15-ц). Окрім цього, із урахуванням поданого у позовній заяві клопотання позивача про розгляд справи у відсутності представника позивача, а також заяви про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи, на підставі положень ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу 31.07.2025 за наявними матеріалами на підставі поданих сторонами доказів та постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. На підставі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З урахуванням фактичних обставин справи, змісту позовних вимог, позицій сторін та їх представників, викладених у заявах по суті справи, наявних у матеріалах справи, суд доходить висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, що виник з відносин договорів кредиту, позики та договорів факторингу. При вирішенні питання про наявність підстав для стягнення з відповідачки грошових коштів, зазначених у позові, суд, оглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши правову позицію сторін, висловлену у наявних у справі заявах по суті справи (у позові), виходячи із змісту спірних правовідносин, встановив такі фактичні обставини справи. Стосовно вимоги про стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за договором позики № 2624835 в розмірі 19\~470,00 грн, з них 11\~000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 2970,00 грн заборгованості за нарахованими процентами, 5500,00 грн заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою. 28.05.2024 між [PERSON] як позичальницею та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як позикодавцем укладено договір позики № 2624835 в електронній формі з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 56h3aF (а.с. 7-10), за умовами якого позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п. 1 договору). Відповідно до пункту 2 зазначеного договору, сума позики становить 11\~000,00 грн, строк позики 30 днів, процентна ставка за кожен день користування позикою (фіксована) становить 0,90%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її чатсиною) становить 2,70% за день, датою надання позики є 28.05.2024, датою повернення позики є 27.06.2024. Відповідно до п. 16 договору, у разі, якщо позичальник не дотримується умов офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», процентна ставка, визначена пунктом 2 договору, припиняє свою дію. Відповідно до п. 18 договору, якщо сума позики, зазначена у п. 2 договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування позикою (її частиною) за ставкою, визначеною п. 2 договору, за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Відповідно до п. 4 договору позики № 2624835 від 28.05.2024, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання по повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором. У зв`язку з невиконанням позичальницею своїх обов`язків, взятих на себе за договором позики № 2624835 від 28.05.2024, право вимоги за зазначеним договором до позичальника як боржника передано від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 11-13). Як передбачено зазначеним договором факторингу, а саме пунктом 1.1. договору, за цим договором ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» як клієнт відступає факторові ТОВ «ФК «ЄАПБ», право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту, а фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Відповідно до п. 1.2. договору факторингу, перехід від клієнта ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до фактора ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. В день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно реєстру боржників в електронному виді за формою, наведеною у додатку № 5 до цього договору, на підставі акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 6). Права вимоги, що передаються фактору, є дійсними (п. 2.2.1 договору факторингу). 28.07.2021 сторонами зазначеного вище договору факторингу укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 14), 13.06.2022 укладено додаткову угоду № 7 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 15), а 28.10.2024 додаткову угоду № 42 (а.с. 16), відповідно до якої Сторони дійшли додаткової згоди про передачу прав вимоги за договором факторингу згідно реєстру боржників № 35 від 28.10.2024, згідно реєстру боржників № 36 від 28.10.2024. Відповідно до п. 6 зазначеної додаткової угоди № 42, вона є в невід`ємною частиною договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021. Як вбачається із акту прийому передачі реєстру боржників № 35 від 28.10.2024, за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 17), клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників № 35 від 28.10.2024 кількістю 3262, після чого, з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, від клієнта ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до фактора ТОВ «ФК «ЄАПБ» переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Зазначений акт підписано сторонами договору факторингу, а саме ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». З наявного у справі на аркуші 18 Витягу з реєстру боржників № 35 від 28.10.2024 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 вбачається, що за актом прийому-передачі реєстру боржників № 35 від 28.10.2024 передано права вимоги відносно [PERSON] (ІПН боржника: [NUMBER] ) за договором позики № 2624835 з основною сумою боргу 11\~000,00 грн, сумою заборгованості за процентами 2970,00 грн, сумою заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою 5500,00 грн. У цивільному процесі кожна сторона спору доводить ті обставини, про які стверджує. Правом подати відзив відповідачка не скористалась, хоча позовну заяву з додатками та ухвалу суду про призначення справи до розгляду отримала. У матеріалах справи відсутні належні, достовірні, допустимі, достатні докази виконання відповідачкою обов`язку з повернення позичених грошових коштів первинному кредитору або фактору, відтак, виходячи із розподілу обов`язку доказування, розглядаючи справу за наявними матеріалами, суд вважає обов`язок позичальника повернути позичені грошові кошти невиконаним. Перевіряючи правильність розрахунку заявлених до стягнення сум у розмірі 11\~000,00 грн суми заборгованості за основною сумою боргу, 2970,00 грн заборгованості за процентами, суд, враховуючи положення пункту 2 договору, здійснив відповідні перерахунки за формулою: сума процентів за користування кредитом = 11\~000/100х0,90х30 = 2970,00 грн, та виявив, що заявлена до стягнення сума заборгованості за процентами відповідає умовам договору. Щодо суми заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою в розмірі 5500,00 грн, суд зауважує, що відповідачка не спростувала наведеного у позові розрахунку, хоча достовірно обізнана з ним. Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині вимог до відповідачки, які виникли на підставі договору позики № 2624835 від 28.05.2023. Стосовно вимоги про стягнення з відповідачки на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 43907-05/2024 в розмірі 18 150,00 грн, з них 5500,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 9900,00 грн заборгованості за нарахованими процентами, 2750,00 грн заборгованості за штрафними санкціями. [PERSON] 29.05.2024 уклала з ТОВ «Аванс Кредит» в електронній формі з використанням електронного підпису (ідентифікатора W0706) кредитний договір № 43907-05/2024 (а.с. 25-28), за умовами п. 1.1. якого ТОВ «Аванс Кредит» надає [PERSON] як клієнту фінансовий кредит в розмірі 5500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а вона як клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Сторонами узгоджено, що метою отримання кредиту є задоволення власних потреб клієнта, строк кредитування становить 120 днів, датою надання кредиту є 29.05.2024, зазначений кредит клієнт зобов`язаний погасити 25.09.2024 (п. 1.2. договору); кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 4441-11хх-хххх-2431, за користування кредитом нараховуються і підлягають сплаті проценти за фіксованою процентною ставкою в розмірі 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п. 1.2. договору, при цьому, клієнт зобов`язаний сплачувати проценти кожні 25 днів (п. 1.4-1.6 договору). Зазначений договір укладено в електронній формі. Як зазначено у п. 2.1.-2.3. договору, перед його укладенням товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта, видача кредиту здійснюється онлайн, використовуючи мережу «Інтернет», через вебсайт товариства: https://finbar.com.ua, для чого клієнт відвідує сайт та знайомиться з відповідною інформацію, правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, кредитними продуктами товариства, документами щодо взаємодії зі споживачами, примірним договором про надання кредиту та іншим, яка розміщується товариством на сайті товариства, відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного Банку України. Відповідно до пункту 2.4. договору, за результатом ознайомлення з наведеною інформацією на сайті товариства клієнт на калькуляторі обирає необхідну суму кредиту та строк платежу за кредитом, який є розрахунковим періодом для побудування графіку платежів, після чого переходить до створення особистого кабінету. Для створення особистого кабінету, як передбачено пунктом 2.5. Договору, клієнт на сайті товариства вводить свій особистий або фінансовий номер телефону та підтверджує його шляхом введення коду з смс-повідомлення або прийнявши вхідний дзвінок від товариства з одноразовим кодом та підтверджує відповідну дію. За умовами пункту 2.6. Договору, після входу (авторизації) до особистого кабінету, Клієнт для отримання кредиту заповнює заявку-анкету, де на вимогу пункту 2.7. Договору зобов`язаний вказати повні, точні і достовірні особисті дані відповідно до ідентифікаційних документів клієнта, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту клієнту. Відповідно до пункту 2.15. Договору, клієнт може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти кредитний договір або відмовитись від пропозиції. У випадку готовності клієнта прийняти пропозицію, він натискає кнопку «підписати», після чого отримує вхідний дзвінок на номер телефону та водить отриманий одноразовий ідентифікатор, або йому надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, які клієнт водить у відповідне поле (пункт 2.16.договору). Введенням коду на сайті товариства клієнт підтверджує прийняття пропозиції товариства на укладання кредитного договору (електронний підпис накладається на оригінал договору) (п. 2.17. договору). За умовами п. 3.4. договору, клієнт здійснює погашення заборгованості за кредитом та будь-які платежі та розрахунки, зазначені у цьому договорі, шляхом перерахування грошових коштів на зазначені в договорі та/або на вебсайті банківські рахунки товариства в національній грошовій одиниці України гривні; з метою повернення кредитної заборгованості клієнт може використовувати: сервіси, доступні клієнту в особистому кабінеті та або на вебсайті, які забезпечують перерахування кредитної заборгованості чи коштів погашення заборгованості перед товариством з використанням реквізитів платіжної картки; платіжні термінали банків, фінансових установ, з якими у товариства є відповідні домовленості про приймання платежів та переказ коштів на банківський рахунок товариства; інші платіжні сервіси та/або власні поточні рахунки. Таким чином, суд дійшов висновку про належне укладення договору у електронній формі та повну поінформованість клієнта як про умови укладеного договору, так і про порядок виконання обов`язку з повернення позичених грошових коштів. У зв`язку з невиконанням обов`язку з повернення позичених грошових коштів право вимоги ТОВ «Аванс Кредит» за зазначеним вище кредитним договором № 43907-05/2024 від 29.05.2024 передано ТОВ «ФК «ЄАПБ» на виконання договору факторингу № 21102024 від 21.10.2024 (а.с. 35-37), за умовами п. 1.1. якого ТОВ «Аванс Кредит» як клієнт відступає факторові ТОВ «ФК «ЄАПБ», право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або настане в майбутньому до третіх осіб боржників, право на одержання яких належить клієнту, а фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату; перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані, зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 1.2. договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. В день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно реєстру боржників в електронному вигляді за формою, наведеною у додатку № 4 до цього договору, на підставі акту прийому-передачі інформації згідно реєстру боржників в електронному вигляді (додаток № 5). Права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту приймання-передачі реєстру боржників (додаток № 2) (п. 1.6. договору факторингу), права вимоги, що передаються фактору, є дійсними (п. 2.2.1 договору факторингу). Відповідний акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 21102024 від 21.10.2024 підписано сторонами договору факторингу 21.10.2024 (а.с. 38), що є днем переходу права вимоги щодо [PERSON] від ТОВ «Аванс Кредит» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Оскільки, як зазначалось раніше, правом подати відзив відповідачка не скористалась, а у матеріалах справи відсутні належні, достовірні, допустимі, достатні докази виконання відповідачкою її обов`язку з повернення позичених грошових коштів первинному кредитору або фактору, то розглядаючи справу за наявними матеріалами, суд вважає обов`язок позичальника повернути грошові кошти кредитору чи фактору невиконаним. Щодо стягнення заборгованості за нарахованими процентами за договором про надання фінансового кредиту № 43907-05/2024 від 29.05.2024. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 до Закону України «Про споживче кредитування» внесено зміни, відповідно до яких на підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір\~денної процентної\~ставки,\~розрахованої відповідно\~до ч.\~4\~цієї статті,\~не може\~перевищувати 1% (зміни, внесені п. 5 розділу І Закону України № 3498-IX від 22.11.2023, набрали чинності 24.12.2023, тобто, з дня, наступного за днем його опублікування (23.12.2023). Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3498-IX від 22.11.2023, дія\~пункту 5\~розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Тобто, положення Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 про обмеження максимального розміру денної процентної ставки, який не може перевищувати 1%, має зворотну дію в часі стосовно кредитних правовідносин, що виникли до набрання чинності цим законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5%. Таким чином, у період з 24.12.2023 по 21.08.2024 діє перехідний період правового регулювання (під час якого діє обмеження максимальної денної процентної ставки у розмірі 2,5 %, 1,5%), проте одночасно під час якого, як слідує з положень п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3498-IX від 22.11.2023, діє обмеження максимальної денної процентної ставки у розмірі також 1 % та поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відтак, застосовними у вказаному часовому періоді з 24.12.2023 по 21.08.2024 можуть бути такі максимальні розміри денної процентної ставки: 1) 1 % при укладенні кредитних договорів у правовідносинах, що виникають після 24.12.2023 (набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, яким ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч. 5); 2) 1% при пролонгації після 24.12.2023 договорів, укладених до набрання чинності змінами до Закону України «Про споживче кредитування»; 3) 2,5 % (з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно) та 1,5% (з 23.04.2024 по 21.08.2024 включно), передбачені п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, законом не встановлено обмежень дії ч. 5 ст. ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», згідно з якими умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відтак,\~вбачається суперечливість\~положень ч.\~5\~ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» з\~п.\~17\~Прикінцевих та\~перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування». У практиці Верховного Суду сформовано сталий підхід, за якого при застосуванні норми права в разі можливості її неоднозначного розуміння необхідно враховувати її текстуальне значення (букву закону), з`ясовувати дійсну легітимну мету законодавця, яка встановлюється, зокрема, через аналіз пояснювальної записки до проєкту закону , а також дослідження генезису розвитку відповідних законодавчих змін, дійсної суті проблеми, що підлягає вирішенню на рівні прийняття закону (Постанова КАС у складі ВС від 20.11.2018 у справі № 820/1670/18). З пояснювальної записки до Закону України № 3498-IX від 22.11.2023 вбачається, що прийняття законопроекту було обґрунтовано необхідністю знизити надвисоке ціноутворення на ринку мікрокредитування, зменшити високоризикове кредитування, сповільнити зростання заборгованості малозабезпечених і фінансово необізнаних позичальників та посилити захист прав споживачів шляхом гарантування отримання ними всієї інформації, необхідної для оцінки спроможності до повернення кредиту та виплати відсотків за користування ним, а також усунення можливості психологічного впливу кредитодавцем на процес прийняття такого рішення. Тобто, уцілому зазначений законопроект було спрямовано на покращення становища споживача у кредитних правовідносинах. Відтак, суд ураховує, що метою прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 було саме покращення становища споживача послуг кредитування, а обмеження максимального розміру процентної ставки мало на меті не створити надмірний фінансовий тягар для споживача. Окрім цього, при врахуванні на підставі п. 2 розділу IІ Закону України «Про споживче кредитування» положень закону про обмеження максимальної денної процентної ставки в розмірі 1 %, передбаченому ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», при пролонгації договорів, укладених до набрання чинності змінами до Закону України «Про споживче кредитування», логічним є висновок, що Перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» не застосовні до тих договірних правовідносин споживчого кредитування, які виникли до внесення змін до закону, проте пролонгуються після набрання чинності ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», яким обмежено максимальний розмір денної процентної ставки (1 %). За такого\~підходу стає\~очевидним,\~що дія\~Перехідних положень\~закону поширюється\~не на\~нові правовідносини,\~а саме\~на ті\~правовідносини,\~які виникли\~до набрання\~чинності законом,\~який покращує\~становище споживача,\~та тривають\~після набрання\~чинності цим\~законом та\~мають на\~мені забезпечити\~поступовий перехід\~правовідносин до\~нових реалій\~правового регулювання\~з дотриманням\~справедливого балансу\~інтересів учасників\~таких правовідносин.\~Разом з\~тим,\~відсутні підстави\~для застосування\~перехідних положень\~закону до\~правовідносин,\~що виникають\~під час\~нових реалій\~правового регулювання,\~під час\~існування більш\~сприятливого для\~споживача фінансових\~послуг правового\~регулювання \~та в\~умовах чинності\~застереження,\~що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»). За змістом Закону України «Про правотворчу діяльність», перехідні положення включаються до нормативно-правового акта, якщо: 1) реалізація нормативно-правового акта здійснюватиметься поетапно (при цьому текст кожної тимчасової норми права, включеної до цього розділу, має вказувати на строк (термін), протягом якого діятиме зазначена тимчасова норма); 2) нормативно-правовими актами, що застосовувалися до набрання чинності прийнятим (виданим) нормативно-правовим актом, встановлювався інший порядок регулювання відповідних суспільних відносин; 3) акт має зворотну дію в часі (пом`якшує або скасовує відповідальність особи); 4) необхідно передбачити збереження обсягу і змісту норм права, спрямованих на захист прав і свобод громадян та інтересів юридичних осіб, що існували за попереднього регулювання тощо. Відтак, для договорів споживчого кредитування, які було укладено до 24.12.2023, проте які пролонгуються після 24.12.2023, не може бути встановлено більш сприятливий режим правового регулювання максимальної денної процентної ставки, аніж для договорів, які укладені після 24.12.2023, тобто, після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023 до Закону України «Про споживче кредитування», яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Натомість для правовідносин, які виникли після набрання чинності 24.12.2023 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, на підставі ч. 5 ст.\~8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1%. Такий підхід відповідає принципу тлумачення закону на користь слабшої сторони, який є однією з основних засад правової системи, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закон та його норми в такий спосіб, щоб максимально захищати права та інтереси фізичної особи («in dubio pro persona» або «in dubio pro homine», що означає «у вагомих сумнівах - на користь людини» (Постанова Верховного Суду від 10.01.2024 у справі №\~240/4894/23). Принцип тлумачення закону на користь особи вказує на те, що в сумнівних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію, яка максимально захищає права та інтереси саме фізичної особи. Відтак, застосовними для договорів споживчого кредитування у період з 24.12.2023 по 21.08.2024 можуть бути такі максимальні розміри денної процентної ставки: 1) 1 % при укладенні договорів у правовідносинах, що виникають після 24.12.2023 (набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-IX від 22.11.2023, яким ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч. 5); 2) 1% при пролонгації після 24.12.2023 договорів, укладених до набрання чинності змінами до Закону України «Про споживче кредитування»; 3) 2,5 % (з 24.12.2023 по 22.04.2024 включно) та 1,5% (з 23.04.2024 по 21.08.2024 включно), передбачені п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» протягом перехідного періоду, застосовного для кредитних договорів, укладених до набрання чинності змінами до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», проте які продовжують діяти після набрання чинності зазначеними змінами Закону України «Про споживче кредитування» і передбачають більший максимальний розмір денної процентної ставки, ніж встановлено перехідними положеннями закону. Відтак, максимальний розмір денної процентної ставки з 24.12.2023 не повинен перевищувати 1%, а щодо договорів, які укладено до набрання чинності Законом України № 3498-IX: протягом перших 120 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» 2,5%; протягом наступних 120 днів 1,5%; та 1 % починаючи з 241 дня після набрання чинності зазначеним Законом. Договір про\~надання фінансового\~кредиту №\~43907-05/2024\~укладений між\~ТОВ «Аванс\~Кредит» та\~ [PERSON] 29.05.2024,\~тобто,\~після набрання\~чинності відповідних\~положень Закону\~України «Про\~споживче кредитування», а тому положення Закону про обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються до даних правовідносин у порядку передбаченому ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» у розмірі, що не може перевищувати 1%. З урахуванням наведеного, суд відхиляє наданий позивачем розрахунок заборгованості у частині нарахованих відповідачу процентів, оскільки вважає, що при нарахування процентів за користування відповідачем кредитом слід ураховувати обмеження максимального розміру денної процентної ставки до 1% відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування»,. Перевіряючи правильність розрахунку заявлених до стягнення суми за нарахованими процентами у розмірі 9900,00 грн, враховуючи положення пунктів 1-5 договору, а також зміни, внесені до Закону України «Про споживче кредитування», а саме: застосувавши до договору процентну ставку у розмірі 1% від суми кредиту за кожен день користування кредитом протягом 98 днів з 29.05.2024 по 25.09.2024, суд здійснив відповідні перерахунки за формулою: сума процентів за користування позикою = 5500/100х1х120 = 6600,00 грн. Відтак, з урахуванням змін, внесених до Закону України «Про споживче кредитування», розмір нарахованих процентів за користування кредитом в межах строку дії договору про надання фінансового кредиту № 43907-05/2024 від 29.05.2024 становить 6600,00 грн. Щодо стягнення 2750,00 грн заборгованості за штрафними санкціями. 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє дотепер. Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Оскільки прострочення відповідачкою [PERSON] виконання грошового зобов`язання зі сплати кредиту виникло у період дії в Україні воєнного стану, то з відповідачки не підлягає стягненню заборгованість за штрафними санкціями, відтак, в цій частині позов не підлягає задоволенню. За встановлених обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині вимог до відповідачки, які виникли на підставі кредитного договору про надання фінансового кредиту № 43907-05/2024 від 29.05.2024 в розмірі 12\~100,00 грн, з яких 5500,00 грн становить заборгованість за основною сумою боргу (за тілом кредиту), 6600,00 грн становить заборгованість за нарахованими процентами. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері регламентує Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, який набрав чинності 10.06.2017. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. За змістом ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2017, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від договору про споживчий кредит споживач повідомляє кредитодавця у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг») до закінчення строку, встановленого частиною першою цієї статті. У матеріалах справи відсутні відомості про відмову споживача від договорів про споживчий кредит. До відносин за кредитним договором застосовуються положення § 1 Глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено § 2 Глави 71 ЦК України (кредит) і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На вимогу ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За змістом\~ст.\~1049\~ЦК України,\~ позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором\~не встановлений\~строк повернення\~позики або\~цей строк\~визначений моментом\~пред`явлення\~вимоги,\~позика має\~бути повернена\~позичальником протягом\~тридцяти днів\~від дня\~пред`явлення\~позикодавцем вимоги\~про це,\~якщо інше\~не встановлено\~договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. На підставі\~ст.\~1048\~ЦК України,\~ позикодавець\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів від\~суми позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~ У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527, ч. 1 ст. 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у строк (термін), встановлений у зобов`язанні. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Стаття 525 ЦК України визначає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми позичених коштів в будь-який час. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ст. 1079 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом (ст. 1082 ЦК України). За змістом ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. На підставі ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна\~сторона несе\~ризик настання\~наслідків,\~пов`язаних із\~вчиненням чи\~невчиненням нею\~процесуальних дій. За змістом ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, підтверджені належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами, дослідженими в судовому засіданні, оціненими кожен по окремості, а також у сукупності та взаємозв`язку, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального права, з дотриманням вимог процесуального права, суд дійшов висновку про те, що майнові права позивача підлягають захисту в судовому порядку, позов підлягає частковому задоволенню, а порушене право відновленню шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача сукупно 31\~570 гривень 00 копійок, у тому числі: за договором позики № 2624835 від 28.05.2024 в розмірі 19\~470,00 грн (з них 11\~000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 2970,00 грн заборгованості за нарахованими процентами, 5500,00 грн заборгованості за процентами за понадстрокове користування позикою); за договором про надання фінансового кредиту № 43907-05/2024 від 29.05.2024 в розмірі 12\~100,00 грн (з них 5500,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 6600,00 грн заборгованості за нарахованими процентами). Щодо питання про розподіл судових витрат, яке підлягає вирішенню відповідно до ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення, то на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 2541,04 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (31\~570 / 37\~620 х 3028 = 2541,04 грн). На підставі наведеного та

Outcome: partial