Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

У червні 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПП "Новозаводські аграрні інвестиції", мотивуючи його тим, що вона є власником земельних ділянок з кадастровим номером 1825483600:07:000:0106, площею 2,9079 га., з кадастровим номером 1825483600:10:000:0068, площею 2,5052 га., що розташовані на території Новозаводської сільської ради Житомирського (Пулинського) району Житомирської області. Попереднім власником земельних ділянок була її мати [PERSON] , яка померла [INFO] . 27 серпня 2008 року між [PERSON] та відповідачем укладено договір оренди землі, за умовами якого в оренду (строкове платне користування) відповідачу передано земельні ділянки площею 2,51 га. та 2,91 га. Вказаний договір 02.09.2008 було зареєстровано у Червоноармійському районному відділі Житомирської філії Центру ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №040822200317. Після оформлення спадкових прав, 26.12.2017 між нею та ПП "Новозаводські аграрні інвестиції" було укладено додаткові угоди до договору оренди землі від 27.08.2008, згідно яких строк оренди 17 років. Орендна плата сплачується до 31 грудня поточного року. 04.08.2018 право оренди відповідача на вказані земельні ділянки на підставі договору оренди землі та додаткових угод було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. ПП "Новозаводські аграрні інвестиції" протягом 2022 - 2024 років не виконує належним чином взяті на себе зобов"язання та не сплачує орендну плату за користування належними їй земельними ділянками. Вважає, що договір оренди та додаткові угоди до нього мають бути розірвані. Враховуючи викладене, просить суд розірвати договір оренди землі від 27.08.2008 та додаткові угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 26.12.2017, укладені з ПП "Новозаводські аграрні інвестиції", щодо земельних ділянок з кадастровим номером 1825483600:07:000:0106, площею 2,9079 га. та з кадастровим номером 1825483600:10:000:0068, площею 2,5052 га., а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Ухвалою суду від 26.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд її призначено у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Позивачка у судове засідання не з"явилася, остання надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходили. З викладених обставин суд вирішує справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.279 ЦПК України, з повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 10.10.2015, [PERSON] належать земельні ділянки площею 2,5052 га., за кадастровим номером 1825483600:10:000:0068, площею 2,9079 га., за кадастровим номером 1825483600:07:000:0106, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Новозаводської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області. Відповідно до договору оренди землі від 27 серпня 2008 року, укладеного між ПП "Новозаводські Аграрні Інвестиції" та [PERSON] , остання передала підприємству в оренду земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,41 га., в тому числі рілля - 2,51 га., сіножаті - 2,91 га., які знаходяться на території Новозаводської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, строком на 10 років. Згідно п.п.9, 11 вказаного договору, орендна плата становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і на дату укладення договору складала 886 грн. 16 коп. Як виняток, орендна плата за 2008 рік становить 1286 грн 16 коп. Орендна плата вноситься орендарем щорічно у грошовій або натуральній формі (продукцією, вирощеною орендарем). У випадку, якщо орендна плата вноситься в натуральній формі, ціна продукції встановлюється на рівні ціни, за якою орендар продає аналогічну продукцію третім особам. Орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року. Згідно пунктів 35-36 договору, дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї з сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. Пунктом 39 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Згідно додаткових угод від 26.12.2017 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки за №040822200317 від 27.08.2008, укладених між [PERSON] та ПП "Новозаводські Аграрні Інвестиції", сторони узгодили внесення змін до договорів оренди про таке: "1.У зв"язку зі смертю первісного Орендодавця - [PERSON] , здійснити її заміну на нового Орендодавця - [PERSON] . Право власності нового Орендодавця на предмет договору оренди землі №040822200317 від 27.08.2008 підтверджує Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно серія ЕАХ №542323 від 10.10.2015, зареєстрованим за № 11556113. "2. В оренду передаються земельні ділянки, кадастровий номер 1825483600:07:000:0106, загальною площею 29079 га., у тому числі 2,9079 га. пасовища, кадастровий номер 1825483600:10:000:0068, загальною площею 2,5052 га., у тому числі 2,5052 га. рілля". "8 Договір оренди укладено строком на 17 років". "9. Орендна плата за кожен рік користування земельними ділянками складає 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка на 2017 рік складає 15936 грн., 43145 грн. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі. З орендної плати вираховується податок з доходів орендодавця згідно Податкового кодексу України". "12. За письмовою заявою орендодавця та за наявності згоди орендаря, розрахунки щодо орендної плати можуть здійснюватися у натуральній формі в межах розміру орендної плати вказаної в п.8 цього договору та згідно наявного у орендаря асортименту сільськогосподарської продукції. Передача сільськогосподарської продукції в рахунок орендної плати оформляється відповідним актом приймання-передачі, який підписується сторонами". Всі інші умови договорів оренди залишаються без змін З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна №№427713551, 427701546 від 20.05.2025, вбачається, що земельні ділянки з кадастровим номером 1825483600:07:000:0106, площею 2,9079 га., з кадастровим номером 1825483600:10:000:0068, площею 2,5052 га., цільове призначення яких - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області, належать [PERSON] 04.08.2018 проведено державну реєстрацію права оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 1825483600:07:000:0106, 1825483600:10:000:0068, номер запису про інше речове право: 27448159, 25858083, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42497298, 40781354, та передані в оренду ПП "Новозаводські аграрні інвестиції" строком дії 17 років. У статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст.1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст.2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Зі ст.6 Закону України "Про оренду землі" вбачається, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 21 вказаного Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно ст.32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Як вбачається з ч.1 ст.24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання норм і правил; своєчасного внесення орендної плати. Згідно ч.1 статті 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Законодавець в пункті "в" ч.1 ст.96 Земельного кодексу України та ст.25 Закону України "Про оренду землі" встановив обов`язок орендаря своєчасно та в повному обсязі сплачувати земельний податок та орендну плату за земельну ділянку. Відповідно до п."д" ч.1 ст.141 Земельного кодексу України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року в справі №912/1385/17 зазначено, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, а тому при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Відповідна правова позиція була викладена Верховним Судом України також у постанові від 11 жовтня 2017 року в справі № 6-1449цс17 і підстав для відступу від неї, як і від висновку в справі № 910/16306/13, Велика Палата Верховного Суду не вбачає. У постанові викладено, що стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 зроблено висновок, що частинами першою і другою статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тлумачення пункту д) частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що "несплата орендної плати" охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначеному договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо). Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 зазначив, що у статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). У справі встановлено, що укладеним між сторонами договором оренди землі та додатковими угодами обумовлено, що орендна плата вноситься до 31 грудня поточного року у грошовій формі, в розмірі по 7% від нормативної грошової оцінки орендованих земельних ділянок, яка становить 15936 грн., 43145 грн. (пункти 9, 11 договору), проте за 2022- 2024 роки, за використання орендованих земельних ділянок орендар не сплачував орендну плату. Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України "Про оренду землі" основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Отже, оскільки законодавець визначає однією із істотних умов договору оренди землі орендну плату, то основний інтерес особи, яка передає майно в оренду, полягає в отриманні орендної плати за таким договором. Порушення цього інтересу має наслідком завдання шкоди, через що сторона (орендодавець) значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору оренди земельної ділянки. Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено судом, починаючи з 2022 року відповідач не виконує пункти 9, 11 договору оренди землі та додаткових угод, а саме - систематично (три рази) не сплатив позивачу орендну плату за користування належними їй земельними ділянками за 2022- 2024 роки, тобто [PERSON] була позбавлена того, на що розраховувала при укладенні договору. З копії відповіді на запит № 0630-2025-0001589 від 20.06.2025 щодо отримання відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 20.06.2025, вбачається, що за період з січня 2021 року по грудень 2024 року, [PERSON] ПП "Новозаводські аграрні інвестиції" у грудні 2021 року нараховано та виплачено 13416,14 грн.. Інформація про доходи за 2022 - 2024 роки, відсутня. Відповідач ПП "Новозаводські аграрні інвестиції" жодних доказів на підтвердження того, що ним сплачено [PERSON] орендну плату за 2022- 2024 роки, суду не надав. За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст.76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем було допущено істотне порушення договору оренди землі та додаткових угод, а саме систематичну несплату орендної плати позивачу за користування належними їй земельними ділянками за 2022 - 2024 роки, тому договір оренди землі від 27.08.2008 та додаткові угоди про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 26.12.2017 слід розірвати. Згідно ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, які задоволено повністю, тому сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., суд стягує з відповідача.

Outcome: approved