Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівців із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано [INFO] у якому у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначав, що з перших днів подружнього життя у них була дружня сім`я, яка була сповнена почуттям любові, поваги та вірності один до одного, однак після появи спільної дитини стали виникати сварки щодо виконання спільних обов`язків по відношенню до дитини. Відповідачка приділяла значну увагу власним потребам та підтриманню соціальних зв`язків, які існували ще до народження дитини. Регулярно відвідувала розважальні заходи та проводила більшу частину свого вільного часу у колі подруг, що негативно впливало на обсяг часу присвяченого донці. Внаслідок чого донька переважно перебувала з ним. З часом почуття любові, поваги та розуміння згасли і поступово стосунки між ними зіпсувались, що призвело спочатку до припинення подружніх стосунків на початку 2023 року, а згодом і до припинення спільного проживання. Вказував, що у червні 2023 року відповідачка почала проживати за кордоном, вийняла для себе там житло та повідомила, що знайшла іншого чоловіка і у них серйозні стосунки. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим. Зазначив, що дочка проживає разом з ним. Він самостійно забезпечує усі її необхідні потреби. Вказував, що у нього виникла необхідність у встановленні факту самостійного утримання та виховання дитини з метою можливості пересуватись разом з дитиною без документальної згоди матері, забезпечити дитині відпочинок та оздоровлення за кордоном та для реалізації різних соціальних цілей, де статус батька, що самостійно виховує дитину матиме юридичне значення. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Після розірвання шлюбу дитину залишити проживати з ним та встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітню дочку. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо позовних вимог. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 07.03.2019 року Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, актовий запис №292, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Як було встановлено в ході розгляду справи, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя та інтереси та постійні конфлікти внаслідок цього. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення дитини проживати разом з батьком, а також встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком, суд зазначає наступне. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до нотаріально посвідченого договору приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Тумаком А.М., від 09.06.2025 року, батьки досягли згоди, що дитина проживатиме з батьком який самостійно її виховуватиме та утримуватиме. Згідно довідки з ДЗО №33 «Щаслива малеча» вихованням дитини займається батько, який систематично приводить та забирає дитину з садочка. Дитина доглянута, чиста, акуратна. Відповідно до довідки лікаря-педіатра за медичною допомогою та при профілактичних оглядах з дитиною протягом останніх двох років звертається батько. Матір дитини знаходиться за кордоном. Згідно письмових пояснень [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] самостійно займається вихованням дитини та забезпечує усіх необхідним. Наведене свідчить, що дійсно неповнолітня дитина проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні та вихованні. Також суд приймає до уваги, що відповідачкою визнано позовні вимоги у повному обсязі, що свідчить про відсутність спору між батьками щодо місця проживання дитини. Крім того відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись із даною вимого позивач посилався на те, що встановлення факту самостійного виховання дитини надасть йому можливість пересуватись разом з дитиною без документальної згоди матері, забезпечити дитині відпочинок та оздоровлення за кордоном та для реалізації різних соціальних цілей, де статус батька, що самостійно виховує дитину матиме юридичне значення.. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків буде проживати спільна дитина, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що [PERSON] , після розірвання шлюбу залишається й надалі проживати разом із батьком та перебуватиме на його утриманні та вихованні, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved