Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та про поділ майна подружжя посилаючись на те, що сторони перебували у шлюбі з 21.11.2009 року, зареєстрованому в місті Леґьоново, Мазовецьке воєводство, Республіка Польща, що підтверджується скороченим витягом з свідоцтва про шлюб, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану в м. Легіону в за № [NUMBER]. У період перебування у шлюбі сторони набули у власність автомобіль «SUZUKI VITARA», 2019 року випуску, номер кузова (VIN) [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] , зареєстрованого на ім`я відповідача - [PERSON] . Сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна, зокрема зазначеного автомобіля. Оскільки, спірний автомобіль був придбаний в період шлюбу, то права на автомобіль належить подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивачка має нам поділити вищезазначене майно, шляхом визнання за кожною із сторін 1/2 частки права власності на автомобіль в порядку поділу майна, ще об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Просила в порядку поділу спільного майна визнати автомобіль SUZUKI VITARA», 2019 року випуску, номер кузова (VIN) [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , визнати за кожною із сторін 1/2 частки права власності на спірний автомобіль, припинити право власності [PERSON] на 1/2 частки автомобіля SUZUKI VITARA», 2019 року випуску, номер кузова (VIN) [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] , виділити автомобіль SUZUKI VITARA», 2019 року випуску, номер кузова (VIN) [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] у власність [PERSON] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля SUZUKI VITARA», 2019 року випуску, номер кузова (VIN) [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] . В позовній заяві позивачка визначила повну вартість спірного автомобіля в розмірі 674 081,00 гривень та зазначала, що претендує на 1/2 вказаної вартості, тобто на 337 040,50 гривень. Також позивачка зазначала, що їй стало відомо, що в тайні від неї, відповідач вивіз спільні кошти, зароблені подружжям в період шлюбу та вніс їх на банківських рахунок, відкритий на своє власне ім`я в іноземному банку АТ «ІНГ Банк Шльонскі». У позивача відсутній доступ до рахунку відповідача в іноземному банку АТ «ІНГ Банк Шльонскі». В той же час у розпорядженні позивача наявне підтвердження про виплату готівки з банківського рахунку в польських злотих, які зняті 28.06.2019 року відповідачем з банківського рахунку в польських злотих 46105010121000009710230948 в банку АТ «ІНГ Банк Шльонскі» в розмірі 20 000,00 польських злотих. Оскільки, спірні кошти були набуті в період шлюбу, то права на ці кошти належать подружжю на праві спільної сумісної власності, тому позивачка має нам поділити вищезазначене майно, шляхом визнання за кожною із сторін 1/2 частки на грошові кошти в порядку поділу майна, ще об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Просила в порядку поділу спільного майна визнати грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках, належних [PERSON] відкритих в банку АТ «ІНГ Банк Шльонскі» (ING Bank Slaski S.A.) спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину грошових коштів (73 830 гривень), які є частиною від грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках, належних [PERSON] відкритих в банку АТ «ІНГ Банк Шльонскі» (ING Bank Slaski S.A.), стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму в розмірі 1/2 частини грошових коштів (73 830 гривень), що знаходились на банківських рахунках, належних [PERSON] відкритих у ING Bank Slaski S.A. в рахунок поділу коштів, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва Чех Н.А. від 02.11.2022 року відкрито провадження у цивільній справі №755/10424/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва Чех Н.А. від 02.11.2022 року відкрито провадження у цивільній справі №755/10461/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва Чех Н.А. від 08.12.2022 у справі №755/10424/22 об`єднано в одне провадження справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, зі справою № 755/10461/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Визначено номер справи 755/10424/22. Від [PERSON] на електронну пошту суду надійшли заперечення на позовну заяву від 08.12.2022 року, клопотання про припинення та закриття цивільної справи від 04.01.2023 року, електронне звернення від 04.01.2023 року, електронне звернення від 08.01.2023 року. З вказаних звернень вбачається, що відповідач стверджує, що грошові кошти належать йому на праві особистої приватної власності, які він отримав від продажу нерухомості (земельні ділянки), право власності на які він отримав в результаті прийняття спадщини після смерті його матері. Вважає, що спірний автомобіль SUZUKI VITARA був придбаний відповідно до договору купівлі-продажу від 12.12.2019 №1397 за кошти, від продажу нерухомості (земельні ділянки), право власності на які він отримав в результаті прийняття спадщини після смерті його матері. Від представника позивача надійшло клопотання від 19.01.2023 року про долучення матеріалів до справи та надання пояснень із змісту яких вбачається, що позивач вважає доводи відповідача щодо придбання спірного автомобіля за особисті кошти, які були зняті у м. Києві з банківського рахунку іноземного банку АТ «ІНГ Банк Шльонскі» (ING Bank Slaski у Польщі) такими, що не відповідають дійсності. Як доказ про спільну фінансову участь подружжя у придбані автомобіля надає в матеріали справи банківські квитанції сплати страхування КАСКО [PERSON] у сумі 19 580,00 грн., за договором добровільного страхування транспортного засобу N?001319-НТ від 21.12.2019 року. Зазначає, що [PERSON] у період шлюбу з [PERSON] з 21.11.2009 року постійно проживали однією родиною на території України в власній квартирі позивачки. Позивач, працює вчителем математики в Ліцеї міжнародних відносин N? 51 м. Києва Печерського району з 2002 року по сьогоднішній день, матеріально забезпечена постійним і стабільним доходом. Звертає увагу на той факт, що відповідач надає хибну інформацію стосовно використання коштів згідно банківської виписки на покупку автомобіля, оскільки зняття готівки відбувалось для витрат на відпочинок, що підтверджується спільними фото та датами відміток прикордонної служби у закордонному паспорті позивача, такі ж дати з відмітками прикордонних служб є в закордонному паспорті відповідача. Кошти зняті відповідачем за період з 25.07.2019 року по 03.01.2020 року з банківського рахунку АТ «ІНГ Банк Шльонскі» (ING Bank Slaski S.A.) також є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Наголошує, що у спільному житті з [PERSON] придбання транспортного засобу було спільним взаємним рішенням і за спільно накопиченні сімейні кошти, в частині яких позивач приймала більшу фінансову участь ніж відповідач, оскільки мала постійну роботу, отримувала достойну заробітну плату з можливістю відкласти з неї заощадження. Наголошувала, що одруження сторін відбулось у зрілому, та усвідомленому віці, цей шлюб з боку позивача був осмисленим і щирим, а враховуючи стан здоров`я відповідача, останній потребував постійного лікарського спостереження, уваги і турботи з боку дружини. На доказ сімейних стосунків і спільних витрат, надавала докази з відпочинків подружжя:? відпочинок на острові Евія країна Греція у період з 10.07.2018 року - 23.07.2018, відпочинок на острові Кіпр, м. Ларнака у період з 03.08.2019 року - 13.08.2019, ??відпочинок на лижно-гірному курорту в м.Закопане, Республіка Польща у період з 03.01.2020 року - 10.01.2020 рік, ?відпочиноку м. Легіоново готель «Буковель» Республіка Польща у період з 17.07.2020 року - 24.07.2020 рік, відпочинок на острові Евія країна Греція у період з 25.06.2021 року - 08.07.2021 рік. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2023 року справу передано в провадження судді Гончарука В.П. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Києва від 10.05.2023 року суддею справу прийнято до свого провадження. До суду найшла зустрічна позовна заява про поділ спільного майна (зобов`язання) подружжя. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва Гончарука В.П. від 21.06.2023 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю автомобіля та грошових коштів залишено без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.08.2023 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю майна. Зустрічна позовна заява про поділ спільного майна (зобов`язання) подружжя обґрунтована наступним. Грошові кошти на рахунку [NUMBER] та на рахунку [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A. були отримані [PERSON] від продажу земельних ділянок, розташованих в [ADDRESS] площею 0.4251 га, що складається з ділянок No№108/6 та 108/7 право власності на які він набув на підставі договору дарування від 07.08.2007, реєстр А №6884/2007 та в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відтак зазначав, що грошові кошти на вказаних рахунках належать [PERSON] на праві особистої приватної власності. Щодо спірного автомобіля SUZUKI VITARA, д.н.з. [NUMBER] зазначав, що автомобіль був придбаний відповідно до договору купівлі-продажу від 12.12.2019 №1397, загальна вартість вказаного автомобіля становила 535 080,00 гривень, а повна вартість автомобіля була сплачена готівковими коштами відповідно до квитанції від 20.12.2019 №ПН2191192. Зазначив, що протягом 2019 року продав нерухомість (земельні ділянки), право власності на яку він отримав в результаті прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а також на підставі договору дарування від 07.08.2007, та протягом червня-грудня 2019 року зняв частину коштів, які він отримав від продажу вказаної нерухомості готівкою (польські злоті), ввіз в Україну готівкові валютні цінності (польські злоті) та обміняв їх у валюто обмінних пунктах міста Києва на українські гривні, а іншу частину - зняв в банкоматах міста Києва з власного рахунку [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A. Спірний автомобіль був придбаний за рахунок готівкових грошових коштів, які належали [PERSON] особисто, та були ввезені в Україну як готівкові валютні цінності (польські злоті), в подальшому обміняні у валюто-обмінних пунктах міста Києва на українські гривні, а також суми грошових коштів, знятих в банкоматах міста Києва з власного рахунку. Зазначив, що автомобіль SUZUKI VITARA, д.н.з. [NUMBER] належить [PERSON] на праві особистої приватної власності. Просив визнати особистою приватною власністю [PERSON] грошові кошти в сумі 40 000,00 польських злотих, які зараховані 01.02.2019 (дата транзакції 01.02.2019) на рахунок [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A., визнати особистою приватною власністю [PERSON] грошові кошти в сумі 419 240,00 польських злотих, які зараховані 24.06.2019 (дата транзакції 24.06.2019) на рахунок [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A., та визнати особистою приватною власністю [PERSON] автомобіль SUZUKI VITARA, VIN [NUMBER] , 2019 року випуску, колір СІРИЙ, номер двигуна [NUMBER] . Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який прийнятий судом та долучений до матеріалів справи. З відзиву вбачається, що він фактично повторює позицію викладено у зустрічній позовній заяві. Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 08.08.2023 року за клопотання представника відповідача цивільну справу за об`єднаними позовами [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю автомобіля та грошових коштів було закрито. Постановою Київського апеляційного суду від 05.12.2023 року ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 серпня 2023 року було залишено без змін. Постановою Верховного суду ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08.08.2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 05.12.2023 року скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2024 року справу передано в провадження судді Дніпровського районного суду міста Києва Яровенко Н.О.. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О. від 17.07.2024 прийнято до провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю майна. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті 18.03.2025 року від представника відповідача надійшло клопотання допитати в якості свідка позивача - [PERSON] 19.03.2025 року від представника відповідача надійшли письмові пояснення, які повторюють позицію викладену у відзиві та в зустрічній позовній заяві. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримала та просила суд: визнати грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках, належних [PERSON] відкритих в банку АТ «ІНГ Банк Шльонскі» (ING Bank Slaski S.A.) спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину грошових коштів (73 830 гривень), які є частиною від грошових коштів, які знаходяться на банківських рахунках, належних [PERSON] відкритих в банку АТ «ІНГ Банк Шльонскі» (ING Bank Slaski S.A.), стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму в розмірі 1/2 частину грошових коштів (73 830 гривень), що знаходились на банківських рахунках, належних [PERSON] відкритих у ING Bank Slaski S.A. в рахунок поділу коштів, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнати автомобіль SUZUKI VITARA», 2019 року випуску, номер кузова (VIN) [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , визнати за кожною із сторін 1/2 частки права власності на спірний автомобіль, припинити право власності [PERSON] на 1/2 частки автомобіля SUZUKI VITARA», 2019 року випуску, номер кузова (VIN) [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] , виділити автомобіль SUZUKI VITARA», 2019 року випуску, номер кузова (VIN) [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] у власність [PERSON] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля SUZUKI VITARA», 2019 року випуску, номер кузова (VIN) [NUMBER] , д.н.з [NUMBER] . Проти задоволення зустрічного позову заперечують в частині позовних вимог щодо визнання особистою приватною власністю [PERSON] спірного автомобіля SUZUKI VITARA. Зустрічний позов визнала в частині позовних щодо визнання особистою приватною власністю [PERSON] грошових кошті в сумі 40 000,00 польських злотих, які зараховані 01.02.2019 на рахунок [NUMBER] в банку ING BANK SLASKI S.A., та грошових коштів в сумі 419 240,00 польських злотих, які зараховані 24.06.2019 на рахунок [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A. В судовому засіданні відповідач та його представник заперечують про задоволення первісного позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. На задоволені зустрічного позову наполягають та просять суд визнати особистою приватною власністю [PERSON] грошові кошти в сумі 40 000,00 польських злотих, які зараховані 01.02.2019 на рахунок [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A., визнати особистою приватною власністю [PERSON] грошові кошти в сумі 419 240,00 польських злотих, які зараховані 24.06.2019 на рахунок [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A., та визнати особистою приватною власністю [PERSON] автомобіль SUZUKI VITARA, VIN [NUMBER] , 2019 року випуску, об`єм двигуна 998 см3, колір СІРИЙ, номер двигуна [NUMBER] . Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, його представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 21.11.2009 року в місті Леґьоново, Мазовецьке воєводство, Республіка Польща зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується скороченим витягом з свідоцтва про шлюб, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану в м. Леґьоново за №33 2002. Станом на час розгляду справи шлюб між сторонами не розірвано, судовий процес триває в суді Республіки Польща. Вказані обставини підтверджуються та не заперечуються сторонами. Предметом спору справи, що розглядається, є автомобіль SUZUKI VITARA, VIN [NUMBER] , який був придбаний відповідно до договору купівлі-продажу від 12.12.2019 №1397 під час перебування сторонами у шлюбі, який на час розгляду справи перебуває на території Республіки Польща, а також грошові кошти, що перебувають на рахунку [NUMBER] , відкритого на ім`я відповідача в банку ING Bank Slaski S.A., який на час розгляду справи знаходиться на території республіки Польща. Судом було встановлено, що 25.06.2019 року Мацей Васяк , нотаріус м. Варшава, засвідчив, що у Нотаріальній конторі у м. Варшава, на вул. Мечислава Пожариського 68, офіс 1, пан [PERSON] , імена батьків [PERSON] і [PERSON], персональний код [NUMBER], жонатий, дійсний паспорт громадянина [NUMBER] , який згідно з його заявою проживає за адресою: [ADDRESS] (продавець) та пан [PERSON] , імена батьків - [PERSON] і [PERSON] , персональний код [NUMBER], жонатий, дійсний паспорт громадянина [NUMBER] , який згідно з його заявою проживає за адресою: [ADDRESS] , пошта м. Карчев, його дружина пані [PERSON] , імена батьків - [PERSON] і [PERSON] , персональний код [NUMBER], заміжня, дійсний паспорт громадянина [NUMBER] , яка згідно з її заявою проживає за адресою: [ADDRESS] , пошта м. Карчев; (Покупці) уклали договір купівлі-продажу y вигляді нотаріального акта від 25.06.2019 року, реєстр А №1040/2019 (далі - договір А №1040/2019) (том 5, а.с. 1-22). Відповідно до вказаного договору [PERSON] продав, пану [PERSON] і пані [PERSON], подружжю [PERSON] земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS] площею 0.4251 га, що складається з ділянок No№108/6 та 108/7, для яких ведеться земельний реєстр №WA1L/00076442/6 - за 466 000,00 злотих (том 5, а.с. 2, 14 (переклад). З договору вбачається, що нотаріусом було встановлено, що вище зазначені ділянки є особистою приватною власністю [PERSON] , оскільки він не укладав майнові шлюбні договори з дружиною, а ця нерухомість отримана ним в результаті прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , а частка в ділянці № [NUMBER] на підставі договору дарування від 07.08.2007 року, реєстр А №6884/2007 (том 5, а.с. 2-3, 15-16 (переклад). 31.01.2019 року між продавцем і покупцями був укладений у тій же нотаріальній конторі попередній договір купівлі-продажу y вигляді нотаріального акта, реєстр А №192/2019 (том 4, а.с. 13-33, том 5, а.с. 2, 14 (переклад). Повна ціна продажу нерухомості, зареєстрованої у Реєстрі земельних ділянок за №WA1L/00076442/6, у розмірі 466 000,00 злотих була сплачена покупцями частково готівкою (під час складення нотаріального акта реєстр А №192/2019), a частково банківським переказом (том 5, а.с. 6, 17 (переклад). Відповідно до банківської виписки 01.02.2019 на рахунок [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A. були внесені грошові кошти у сумі 40 000,00 польських злотих (том 5, а.с. 69-72). Грошові кошти у сумі 419 240,00 польських злотих, які отримані за договором А №1040/2019, були внесені покупцями 24.06.2019 року шляхом банківського переказу на рахунок [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A. на ім`я [PERSON] , що підтверджується банківською випискою з вказаного рахунку (том 4, а.с. 138, том 5, а.с. 178). Відповідно до частин першої, сьомої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. При цьому, заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Згідно із абз. 2 п.24 постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди: страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Сам по собі факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.03.2020 року у справі №404/8567/15-ц, у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі №6-612цс15, в постанові від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц. Аналізуючи вищевказані докази суд доходить висновку про обґрунтованість тверджень [PERSON] , що кошти, які були отримані ним від продажу земельної ділянки, що розташована в [ADDRESS] (Польща) площею 0,4251 га, що складається з ділянок No№108/6 та 108/7 в загальній сумі 466 000,00 польських злотих, належать [PERSON] на праві особистої приватної власності. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що грошові кошти в сумі 40 000,00 польських злотих, які зараховані 01.02.2019 року (дата транзакції 01.02.2019) на рахунок [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A. та грошові кошти в сумі 419 240,00 польських злотих, які зараховані 24.06.2019 (дата транзакції 24.06.2019) на рахунок [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A. належать [PERSON] на праві особистої приватної власності. Вказані обставини не заперечуються позивачкою [PERSON] та були визнані в судовому засіданні. З матеріалів справи вбачається, що 24.06.2019 року [PERSON] кошти у сумі 413 000,00 польських злотих (отриманих за договорами А №192/2019 та А №1040/2019) перерахував із свого рахунку [NUMBER] на свій рахунок [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A. (том 5, а.с. 178). 25.06.2019 року [PERSON] кошти у сумі 1 620,00 польських злотих (отриманих за договорами А №192/2019 та А №1040/2019) перерахував із свого рахунку [NUMBER] на свій рахунок [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A. (дата транзакції про зарахування 26.06.2019) (том 5, а.с. 178). Таким чином, після вказаних банківських операцій кошти, отримані [PERSON] від продажу земельних ділянок, знаходились на рахунку [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A. в загальній сумі 454 620,00 польських злотих (40 000,00 + 413 000,00 + 1 620,00 = 454 620,00 польських злотих). 28.06.2019 року [PERSON] зняв готівкою зі свого рахунку [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A. 40 000,00 польських злотих двома транзакціями по 20 000,00 польських злотих, що підтверджується банківською випискою по вказаному рахунку (том 5, а.с. 69-70). Після вказаних транзакції, залишок коштів на рахунку складав 414 620,00 польських злотих (454 620,00 - 20 000,00 - 20 000,00 = 414 620,00 польських злотих). 01.10.2019 року [PERSON] кошти у сумі 187 560,00 польських злотих (отриманих за договорами А №192/2019 та А №1040/2019) перерахував із рахунку [NUMBER] на рахунок [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A., що підтверджується банківською випискою по вказаному рахунку (том 5, а.с. 147, 152 (переклад). До вказаної транзакції сальдо коштів на рахунку складало 21,10 польських злотих, після транзакції - відповідно 187 581,20 польських злотих (том 5, а.с. 146-156). Протягом жовтня-грудня 2019 року [PERSON] перераховує на свій рахунок [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A.грошові кошти в польських злотих, що підтверджується банківською випискою по вказаному рахунку (том 5, а.с. 157-165, 169-177 (переклад), а саме: 22.10.2019 - 3 100,00 PLN, 05.11.2019 -200,00 PLN, 08.11.2019 -5 000,00 PLN, 20.11.2019 -6 000,00 PLN, 13.12.2019 -9 000,00 PLN, 15.12.2019 -10 000,00 PLN, 16.12.2019 -4 000,00 PLN, 17.12.2019 -8 000,00 PLN, 18.12.2019 -10 000,00 PLN, 19.12.2019 -10 000,00 PLN, 20.12.2019 -9 500,00 PLN. Загальна сума перерахованих коштів складає: 74 800,00 PLN (том 5, а.с. 146-147, 151-152 (переклад). Грошові кошти в польських злотих, перераховані на рахунок [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A., [PERSON] знімає готівкою в банкоматах міста Києва, що підтверджується банківською випискою по вказаному рахунку (том 5, а.с. 58-68), а саме: 22.10.2019 року - 3 100,00 PLN, які 24.10.2019 року [PERSON] знімає готівкою в банкоматах міста Києва однією транзакцією на суму 20 000,00 UAH, що в еквіваленті становить 3 101,26 PLN (транзакція проведена банком по рахунку 24.10.2019 року (том 5, а.с. 61, 66 (переклад);08.11.2019 року - 5 000,00 PLN, частину яких 08.11.2019 року [PERSON] знімає готівкою в банкоматах міста Києва двома транзакціями на суму 20 000,00 UAH та 10 000,00 UAH, що в еквіваленті становить 4 755,63 PLN (3 170,42 + 1 585,21 PLN) (транзакції проведені банком по рахунку 12.11.2019 року (том 5, а.с. 61, 66 (переклад); 20.11.2019 року - 6 000,00 PLN, які 20.11.2019 року [PERSON] знімає готівкою в банкоматах міста Києва двома транзакціями на суму 20 099,00 UAH та 15 099,00 UAH, що в еквіваленті становить 5 667,56 PLN (3 236,33 + 2 431,23 PLN) (транзакції проведені банком по рахунку 22.11.2019 (том 5, а.с. 61, 66 (переклад); 13.12.2019 року - 9 000,00 PLN, частину яких 13.12.2019 року та 15.12.2019 року [PERSON] знімає готівкою в банкоматах міста Києва. Зокрема, 13.12.2019 року транзакціями на суму 2 000,00 UAH, 2 000,00 UAH, 2 000,00 UAH та 8 099,00 UAH, що в еквіваленті становить 2 319,41 PLN (329,02 + 329,02 + 329,02 + 1 332,35 PLN) (транзакції проведені банком по рахунку 16.12.2019 року (том 5, а.с. 60, 65 (переклад); та 15.12.2019 року транзакціями на суму 20 099,00 UAH та 20 099,00 UAH, що в еквіваленті становить 6 612,88 PLN (3 306,44 + 3 306,44 PLN) (транзакції проведені банком по рахунку 15.12.2019 року (том 5, а.с. 60, 65 (переклад);15.12.2019 року - 10 000,00 PLN, частину яких 15.12.2019 року [PERSON] знімає готівкою в банкоматах міста Києва транзакцією на суму 20 099,00 UAH, що в еквіваленті становить 3 306,44 PLN) (транзакції проведені банком по рахунку 17.12.2019 (том 5, а.с. 60, 65 (переклад);16.12.2019 року - 4 000,00 PLN, частину яких 16.12.2019 року [PERSON] знімає готівкою в банкоматах міста Києва транзакціями на суму 2 000,00 UAH, 2 000,00 UAH, 2 000,00 UAH, 18 099,00 UAH, 20 099,00 UAH, та 15 099,00 UAH, що в еквіваленті становить 9 736,94 PLN (329,02 + 329,02 + 329,02 + 2 971,35 + 3 299,70 + 2 478,83) (транзакції проведені банком по рахунку 18.12.2019 (том 5, а.с. 59-60, 64-65 (переклад);17.12.2019 року - 8 000,00 PLN, частину яких 17.12.2019 року [PERSON] знімає готівкою в банкоматах міста Києва транзакціями на суму 20 099,00 UAH, 20 099,00 UAH та 20 099,00 UAH (що в еквіваленті становить 9 736,94 PLN (329,02 + 329,02 + 329,02 + 2 971,35 + 3 299,70 + 2 478,83) (транзакції проведені банком по рахунку 19.12.2019 року (том 5, а.с. 59, 64 (переклад);18.12.2019 року 10 000,00 PLN, частину яких 18.12.2019 року [PERSON] знімає готівкою в банкоматах міста Києва транзакціями на суму 20 099,00 UAH, 20 099,00 UAH та 20 099,00 UAH, що в еквіваленті становить 9 924,18 PLN (3 308,06 + 3 308,06 + 3 308,06) (транзакції проведені банком по рахунку 20.12.2019 року (том 5, а.с. 58, 63 (переклад);19.12.2019 року - 10 000,00 PLN, частину яких 19.12.2019 року [PERSON] знімає готівкою в банкоматах міста Києва транзакціями на суму 20 099,00 UAH, 20 099,00 UAH та 20 099,00 UAH (що в еквіваленті становить 9 924,18 PLN (3 308,06 + 3 308,06 + 3 308,06) (транзакції проведені банком по рахунку 19.12.2019 (том 5, а.с. 59, 64 (переклад);20.12.2019 року - 9 500,00 PLN, частину яких 21.12.2019 року [PERSON] знімає готівкою в банкоматах міста Києва транзакціями на суму 20 099,00 UAH, 20 099,00 UAH та 20 099,00 UAH (що в еквіваленті становить 9 963,33 PLN (3 321,11 + 3 321,11 + 3 321,11) (транзакції проведені банком по рахунку 21.12.2019 (том 5, а.с. 58, 63 (переклад). Отже, загальна сума коштів, яка була знята відповідачем в банкоматах міста Києва за період з 22.10.2019 року до 21.12.2019 року складає 460 079,00 гривень (20 000,00 + 20 000,00+ 10 000,00 + 20 099,00 + 15 099,00 + 2 000,00 + 2 000,00 + 2 000,00 + 8 099,00 + 20 099,00 + 20 099,00 + 20 099,00 + 2 000,00 + 2 000,00 + 2 000,00 + 18 099,00 + 20 099,00 + 15 099,00 + 20 099,00 + 20 099,00 + 20 099,00 + 20 099,00 + 20 099,00 + 20 099,00 + 20 099,00 + 20 099,00 + 20 099,00 + 20 099,00 + 20 099,00 + 20 099,00). Як зазначав відповідач у своїх заявах по суті спору, грошові кошти у розмірі 40 000,00 PLN він зняв 28.06.2019 року зі свого рахунку [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A. двома транзакціями по 20 000,00 польських злотих, що підтверджується банківською випискою по вказаному рахунку (том 5, а.с. 69-70). Як засвідчив в судовому засіданні відповідач - [PERSON] , допитаний в судовому засіданні як свідок, частину з вказаних коштів він ввіз в Україну як готівкові валютні цінності (польські злоті) та обміняв 20 000,00 PLN їх у валюто-обмінних пунктах міста Києва на українські гривні. Квитанції, що підтверджує обмін готівкових валютних цінностей у відповідача не збереглись. Представник позивача цілком слушно зазначає, що за чинним законодавством України, при ввезені на територію України валютних цінностей існують обмеження та вимоги щодо їх декларування. Зокрема, якщо фізична особа ввозить в Україну та вивозить за межі України готівкову валюту і банківські метали в сумі/вартістю, що дорівнює або перевищує в еквіваленті 10000 євро, то слід подати Декларацію транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей з підтвердженням походження коштів, як це передбачено Митним кодексом України, Законом України «Про валюту і валютні операції», постановами КМУ 21.05.2012 №450 «Про питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», від 27.02.2019 №203 «Про деякі питання транскордонного переміщення фізичними особами валютних цінностей», постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №5 «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті». Водночас, предметом розгляду цієї справи не є дотримання фізичними особами порядку переміщення валютних цінностей через митний кордон Україні і суд не наділений повноваженнями виснувати про наявність/відсутність порушення порядку переміщення таких валютних цінностей. Дослідивши заяви по суті спору, пояснення сторін, а також письмові докази, зокрема, банківські виписки банку ING Bank Slaski S.A., заслухавши пояснення сторін та показання свідка, зокрема, допитаного в судовому засіданні відповідача, суд приходить до висновку, що ці докази є достатніми, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку, що зняті 28.06.2019 року з рахунку [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A. польських злоті були ввезені відповідачем в Україну та обміняні у валюто-обмінних пунктах міста Києва на українські гривні. З відкритих джерел вбачається, що найнижчий курс польського злотого до української гривні в жовтні-грудні 2019 був зафіксований 30.09.2019 року і складав 6,0035 гривень з один польський злотий. Сума від обміну 20 000,00 польських злотих складала не менше 120 070,00 гривень. Таким чином, загальна сума коштів, яка була обміняна у валюто-обмінних пунктах міста Києва на українські гривні, а також суми грошових коштів, знятих [PERSON] в банкоматах міста Києва з власного рахунку [NUMBER] складала не менше 580 149,00 гривень (460 079,00 + 120 070,00). 12.12.2019 року [PERSON] уклав договір купівлі-продажу від 12.12.2019 року №1397. Відповідно до пункту 2.1-2.2 договору купівлі-продажу від 12.12.2019 року №1397 загальна вартість автомобіля SUZUKI VITARA, VIN [NUMBER] становила 535 080,00 гривень. Повна вартість автомобіля у сумі 535 080,00 грн. була сплачена [PERSON] готівкою, що підтверджується квитанцією від 20.12.2019 року №ПН2191192 (том 4, а.с. 206-212). Окремо слід зазначити, що на спростування позиції та доказів відповідача позивачем не надано до суду доказів, того, що в період 28.06.2019 року по 20.12.2019 року відповідачем було здійснено придбання коштовного майна або він витратив кошти, що сума яких відповідає вартості автомобіля у сумі 535 080,00 грн. В обґрунтування власної позиції позивач зазначає, що працює вчителем математики в Ліцеї міжнародних відносин №51 м. Києва Печерського району з 2002 року по сьогоднішній день, матеріально забезпечена постійним і стабільним доходом, що підтверджено відповіддю на адвокатський запит від 05.12.2022 року, а саме листом від 08.12.2022 N04-07/1600, наданим Управлінням освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві Державної Адміністрації, який містить дані щодо нарахування та виплати заробітної плати та інших доходів позивача за період з 01.01.2011 року по 30.11.2022 рік. Суд критично ставиться до тверджень позивача відносно того, що заробітна плата, яка отримана була нею як вчителем математики в Ліцеї міжнародних відносин №51 м. Києва Печерського району з 2002 року була використана для придбання спірного автомобіля SUZUKI VITARA. Сам по собі факт отримання доходу у вигляді заробітної плати не доводить факту використання цих коштів на придбання автомобіля. Також не надано доказів того, що подружжя мали заощадження, які, як зазначає позивач, були використані на внесення платежу на придбання автомобіля. Щодо тверджень позивача відносно того, що готівкові кошти були використані не на покупку автомобіля, а для покриття витрат на спільний відпочинок, що підтверджується спільними фото та датами відміток прикордонної служби у закордонних паспортах сторін, то суд виходить з наступного. Позивач зазначає, що сторони провели спільні відпочинки у період з 10.07.2018 року до 23.07.2018 року (Греція), у період з 03.08.2019 року до 13.08.2019 року (острів Кіпр), ?? у період з 03.01.2020 року до 10.01.2020 року (м. Закопане, Республіка Польща), у період з 17.07.2020 року до 24.07.2020 року (м. Легіоново, Республіка Польща),у період з 25.06.2021 року до 08.07.2021 року (острів Евія, Греція). Доказів вартості відпочинків та інших витрат суду не надано. В той же час, як слідує з матеріалів справи, зокрема, виписок з банківського рахунку в банку ING Bank Slaski S.A., відповідач знімав готівку в банкоматах міста Києва у період з 22.10.2019 року до 21.12.2019 року. Отже, періоди спільних відпочинків сторін та періоди зняття готівки відповідачем є різними. Враховуючи зазначене, суд критично ставиться до тверджень позивача відносно того, що готівкові кошти були використані для покриття витрат на спільний відпочинок. Аналізуючи вищевказані докази суд приходить висновку про обґрунтованість тверджень [PERSON] , що спірний автомобіль SUZUKI VITARA, VIN [NUMBER] , 2019 року випуску, об`єм двигуна 998 см3, колір СІРИЙ, номер двигуна [NUMBER] був придбаний [PERSON] за рахунок готівкових грошових коштів, які належали [PERSON] особисто, які були отримані [PERSON] від продажу земельної ділянки, що розташовану в [ADDRESS] (Польща) та були ввезені в Україну позивачем як готівкові валютні цінності (польські злоті), в подальшому обміняні у валюто-обмінних пунктах міста Києва на українські гривні, а також суми грошових коштів, знятих в банкоматах міста Києва з власного банківського рахунку в банку ING Bank Slaski S.A. Отже спірний автомобіль є його особистою власністю. Обґрунтовуючи підстави об`єднаного позову, [PERSON] посилалась на те, що їй достовірно відомо, що у відповідача наявні банківські рахунки в банку ING Bank Slaski S.A. В її розпорядження було надано банківське підтвердження виплати готівки з банківського рахунку в польських злотих [NUMBER] , який ведеться банком ING Bank Slaski S.A. в розмірі 20 000 польських злотих. Дані кошти є спільною сумісною власністю. На підтвердження даного факту позивачем надано банківське підтвердження виплати від 28.06.2019 року (т.1 а.с.178, переклад т.1 а.с.179). З банківського підтвердження виплати від 28.06.2019 року вбачається, що [PERSON] отримав готівкою 20 000 польських злотих з рахунку [NUMBER] , який ведеться банком ING Bank Slaski S.A. Судом досліджено та описано вище за текстом, що 28.06.2019 року [PERSON] зняв готівкою зі свого рахунку [NUMBER] в банку ING Bank Slaski S.A. 40 000,00 польських злотих двома транзакціями по 20 000,00 польських злотих, що підтверджується банківською випискою по вказаному рахунку (том 5, а.с. 69-70). Кошти на цьому рахунку є особистою власністю [PERSON] , що не заперечувалося під час розгляду справи [PERSON] . В письмових поясненнях від 22.04.2025 року, які відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України не заявою по суті справи, представник позивача зазначила, що мова йде про грошові кошти в розмірі 20 000,00 польських злотих, які були внесені відповідачем на банківський рахунок 03.01.2020 року двома транзакціями по 10 000,00 польських злотих. Щодо грошових коштів в розмірі 20 000,00 польських злотих,які були внесені відповідачем 03.01.2020 року двома транзакціями по 10 000,00 польських злотих на банківський рахунок, то позивачкою по справі [PERSON] не було надано доказів на підтвердження того, що вказані грошові кошти є спільною сумісною власністю подружжя та були використані відповідачем на свій розсуд проти волі іншого з подружжя або, що він приховав їх, або витратив ці кошти не в інтересах сім`ї. При цьому суд констатує, що саме в цей період позивач та відповідач провели спільний відпочинок у місті Закопане, Республіка Польща у період з 03.01.2020 року до 10.01.2020 року, на чому наполягає і сама позивач. Виходячи з принципу диспозитивності, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до частин першої, другої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із частиною першою статті 70 СК України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частин першої, сьомої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Норми статті 60 СК України закріплюють презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, зокрема в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідні правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року в справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18), від 29 червня 2021 року в справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20). З урахуванням того, що на майно, яке придбано за час шлюбу розповсюджується презумпція спільності права власності подружжя на майно, то тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на ту особу, яка її спростовує. Пунктом 23 постанови від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його і недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено наступне: «Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Згідно із абз. 2 п.24 постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди: страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Сам по собі факт придбання спірного майна за час шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26.03.2020 року у справі №404/8567/15-ц, у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі №6-612цс15, в постанові від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц. Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі Chahal v. the United Kingdom (заява №22414/93, пункт 145, рішення від 15 листопада 1996 року) вказав, що стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань (див. рішення у справі VilvarajahandOthers v. the United Kingdom; заяви №№13163/87, 13164/87, 13165/87, 13447/87, 13448/87 52854/99, пункт 122, від 30 жовтня 1991 року). Також ЄСПЛ неодноразово зазначав (справа Afanasyev v. Ukraine, заява №38722/02, пункт 75, рішення від 5 квітня 2005 року), що стаття 13 Конвенції гарантує доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча держави-учасники мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (див. рішення у справі Aydin v. Turkey від 25 вересня 1997 року п. 103 та рішення у справі Kaya v. Turkey від 19 лютого 1998 року, пункт 106). Отже, застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно із ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень частин 1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний та об`єднаний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя на підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю підлягає задоволенню повністю. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved