Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 02.06.2016 представник позивача [PERSON] , яка діє в інтересах позивача [PERSON] звернулася до суду та 26.08.2020 подала змінену позовну заяву до АТ «Українська залізниця», виконавчого комітету Криворізької міської ради, Головного управління Держгеокадастру Дніпропетровської області, третя особа без самостійних вимог: Дніпропетровська обласна державна адміністрація про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею, визнання незаконною державну реєстрацію земельної ділянки та скасування державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень), в якій просить усунути позивачу [PERSON] перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0643 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії №393 від 17.03.1998, визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 27.1154 га, для розміщення споруд залізниці та її обслуговування, станції Роковата в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, кадастрового номеру 1211000000:07:444:0001, що обліковується за відповідачем та стягнути з відповідача судові витрати. Вказує, що згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 14.08.1997 виданого Бюро приватизації Криворізького відділення дороги, згідно з розпорядженням за № НОДБП-17П від 17.07.1997, зареєстрованого в БТІ у реєстрову книгу за № пв-80-1580 та розпорядженням УЖКГ № 341 від 24.11.2007, зареєстрованим в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 18.12.2007, [PERSON] є власником частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, за адресою: [ADDRESS] , які узаконені рішенням виконкому № 88 від 21.11.2007, сарай площею 5,0 кв.м. знесено, про що зазначено у Витязі з реєстру прав власника на нерухоме майно виданому КП ДОР «КБТІ» від 31.01.2008. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ДП від 20.04.1999, виданого на підставі рішення виконкому КМР народних депутатів № 29 від 13.01.1999, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 9282 від 20.04.1999 позивачу передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0643 га в межах згідно з планом, яка розташована на території КМР народних депутатів у Тернівському районі, що також підтверджується довідкою про обтяження на земельну ділянку від 28.01.2008 №7036/16-06811. В акті встановлення меж земельної ділянки від 10.11.1998, представниками суміжних землекористувачів вказано: садиба [ADDRESS] [PERSON] , садиба [ADDRESS] - [PERSON] , з якими було погоджено межі земельної ділянки. Представник зазначає, що для отримання кадастрового номера, 25.07.2016 [PERSON] звернулася із заявою до Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області Головного територіального управління Держгеокадастру Дніпропетровської області, однак рішенням № РВ-120035760206 від 09.08.2016 було відмовлено у внесенні змін, тому як загальна обчислена площа угідь 0,0769 Га не співпадає з площею земельної ділянки, вказаної в електронному документі 0,0643 Га, та має місце перетин земельної ділянки з земельною ділянкою кадастровий номер 1211000000:07:444:0001, та рекомендовано усунути зауваження. Вказує, що збільшення площі земельної ділянки позивача відбулось у зв`язку з реконструкцією станції Роковата, під час якої робітниками було самовільно знесено паркан [PERSON] , і встановлено новий, та усунути дане зауваження позивач має можливість шляхом встановлення нового паркану, замість зруйнованого, в межах площі своєї ділянки. Що стосується земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:07:444:0001, позивач звернулася з листом до РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» щодо вилучення земельної ділянки площею 0,0643 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] , на що у відповіді [PERSON] було повідомлено, що на підставі державного акту на право постійного користування землею дана земельна ділянка належить до земель залізничного транспорту і служить для забезпечення нормальної експлуатації залізничних колій та зв`язку, інших пристроїв та об`єктів залізничного транспорту. Тобто земельна ділянка, на якій розташований будинок позивача, з кадастровим номером 1211000000:07:444:0001 обліковується за АТ «Українська залізниця». Представник зазначає, що згідно обкладинки технічного звіту по встановленню зовнішніх меж землекористування Криворізького відділку Придніпровської залізниці, даний технічний звіт готувався до рішення № 513 від 11.10.1995, але таким рішенням не надавалося право користування земельною ділянкою станції Роковата та перегонів 57-61 площею 27,1154 га, тому Акт суперечить рішенням та має бути визнаний недійсним. Вважає, що АТ «Українська залізниця» в незаконний спосіб було зареєстровано право користування на земельну ділянку станції Роковата в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, оскільки було відсутнє рішення Виконкому КМР про реєстрацію права користування землею на вищевказану земельну ділянку. Тому вважає, що було порушено право позивача на власність, з цієї підстави вимушена звернутись до суду за захистом. Стислий виклад заперечень відповідачів. 02.10.2018 представник відповідача АТ «Укрзалізниця» Черненко Є.І. надала відзив на змінену позовну заяву, в якому вказує, що згідно ст. 22 ЗК України 1990, в редакції чинній на час видачі спірних державних актів, право власності на землю виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами та виникає з моменту державної реєстрації цього права. Згідно ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю шляхом визнання недійсним рішень рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, при цьому позивач просить визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 27.1154 га. Щодо визнання недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою заперечує, так як законність акту підтверджується технічною документацією по встановленню зовнішніх меж, тобто перед отриманням акту відповідач пройшов всі етапи для його отримання, які були перевірені та узгоджені з боку відповідних органів, та прийняті рішення Криворізької міської ради не суперечили законодавству, входило до виключної компетенції міської ради з належним оформленням, тому представник не вбачає жодних підстав для задоволення позову. Зазначає, що спірна земельна ділянка перебуває у законному користуванні Придніпровської залізниці та відведена для потреб залізничного транспорту, та враховуючи якщо буде скасовано державну реєстрацію земельної ділянки 1211000000:07:444:0001, буде порушено право відповідача, оскільки загальна площа земельної ділянки складає 27,1154 га, що значно перевищує розмір спірної ділянки 0,643 га. Тому вважає, що [PERSON] не було погоджено з ДП «Придніпровська залізниця» межі суміжного користування, просить відмовити в задоволенні позову, оскільки вимоги позивача є не обґрунтованими, суперечать нормам законодавства. 11.12.2018 представник Виконкому Криворізької міської ради Скляр Н. надала відзив на змінену позовну заяву, в якому вказує, що вирішення даного земельного спору знаходиться за межами компетенції Криворізької міської ради, так як згідно зі ст.ст. 12, 122 Земельного кодексу України міська рада є розпорядником земель виключно комунальної форми власності, згідно зі ст. 83 цього ж кодексу у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами на яких розташовані об`єкти комунальної власності. В свою чергу земельна ділянка площею 27,1154 га, кадастровий номер 1211000000:07:444:0001, перебуває у державній власності, а з огляду на чинне законодавство, яке діяло на той момент. Покладалися на ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» та його структурні підрозділи. Вважає, що відповідно до абз. 3 п. 4 Перехідних і Прикінцевих положень ЗУ «Про Державний земельний кадастр» зміна меж земельної ділянки при виправлені вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності ( а щодо земель державної та комунальної власності право користування) на суміжні земельні ділянки, відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок. Представник ГУ\~Держгеокадастру у\~Дніпропетровській області\~Остапенко М.В. у відзиві від 05.01.2021 на змінену позовну заяву вказав, що вважає позовні вимоги не доведеними, необґрунтованими та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, у зв`язку з чим не можуть бути задоволені. Вказує, що позивач для присвоєння її земельної ділянки кадастрового номера 25.07.2016 звернулася із відповідним пакетом документів до Управління Держгеокадастру в Криворізькому районі Дніпропетровської області, та рішенням № РВ-120035760216 від 09.08.2016 було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, у зв`язку з тим, що є невідповідність електронного документа установленим вимогам, загальна обчислена площа угідь 0,0769 га не співпадає з площею земельної ділянки вказаної в електронному документі 0,0643 га, знаходиться в межах іншої земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, так як відбувся перетин земельної ділянки 1211000000:07:444:0001, та рекомендовано усунути зауваження. Зазначає, що кадастровий номер 1211000000:07:444:0001 ДП «Придніпровська залізниця» отримала на земельну ділянку площею 27,1154 га, цільове призначення : 12.01 для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту, вид використання: для розміщення споруд споруд залізниці та її обслуговування, станція Роковата, адреса: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, Тернівський р-н., категорія земель: землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, форма власності: державна власність, дата реєстрації 17.03.1998. Згідно Державного акта на право постійного користування землею, землекористувачу надається у постійне користування 560,59 га землі для розміщення споруд залізниці та її обслуговування, та в Плані зовнішніх меж землекористування Криворізького відділу Придніпровської залізниці йдеться і про землю від станції Вечірній Кут до станції Роковата залізничні колії проходять у Жовтневому районі, від станції Роковата до станції Терни і до межі м. Кривого Рогу залізничні колії проходять у Тернівському районі. Тобто, станція Роковата (її залізничні колії) проходять через два райони Кривого Рогу, хоча і значиться, що вона розміщена в Тернівському р-ні. Представник також не погоджується з твердженнями позивача, що рішенням Виконкому КМР не приймалося рішення про надання Криворізькому відділенню Придніпровської залізниці права користування земельною ділянкою станції Роковата та перегонів 57-61 площею 27,1154 га, оскільки до складу перегонів входила певна кількість станцій, станція Роковата входить до складу перегону, яка зазначалась в додатках до Рішень на підставі яких видано Державний акт на право постійного користування землею. Вважає, що відсутні підстави для визнання Державного акту недійсним, та позивачем не надано жодних доказів порушення її прав ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Також, щодо визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки з одночасним припиненням усіх речових прав, зазначає, що ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» від 17.10.2012 № 1051 визначено підстави скасування державної реєстрації, тому вважає що в даному випадку підстави відсутні, тому просить відмовити в задоволенні позову. Крім того, 05.11.2024 на адресу суду надійшли додаткові пояснення, в яких представник Міссон Д.В. вказав, що згідно тексту позовної заяви позивач вбачає порушення вимог ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», тому як відповідач (ГУ ДГК) не перевірив відповідність наданих відповідачем документів рішенням про надання земельної ділянки в оренду відповідачу. Фактично ж, зі змісту тексту позову вбачається, що Головним управліням Держгеокадастру у Дніпропетровській області допущено порушення прав позивачки не під час передачі спірної земельної ділянки, як зазначає позивач, а під час проведення державної реєстрації вказаної земельної ділянки та внесення відомостей відносно неї в Державний земельний кадастр. Зазначена неточність є суттєвою оскільки в цій справі позовні вимоги про скасування державної реєстрації можуть бути обґрунтовані виключно протиправністю державної реєстрації вказаної земельної ділянки відповідно до вимог ст.. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», а не протиправністю подальшого розпорядження власником сформованої в Державному земельному кадастрі земельної ділянки, як об`єкту цивільних прав, шляхом передачі її в постійне користування чи вирішення її долі в інший спосіб. Вказує,\~що державну\~реєстрацію спірної\~земельної ділянки\~здійснено відповідно\~до технічної\~документації з\~землеустрою,\~розробленою землевпорядною\~організацією,\~на яку\~вимогами ст.28\~ЗУ «Про\~землеустрій» покладено\~відповідальність за\~достовірність,\~якість і\~безпеку заходів,\~передбачених цією\~документацією.\~Будь-яких\~аргументів та\~доказів на\~її підтвердження,\~що вказували\~б на\~протиправність дій\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Дніпропетровській області\~під час\~формування та\~внесення до\~Державного земельного\~кадастру відомостей\~щодо земельної\~ділянки кадастровий\~номер 1211000000:07:444:0001\~на підставі\~поданої технічної\~документації з\~землеустрою,\~позивач не\~наводить,\~а матеріали\~позовної заяви\~відповідних доказів\~не містять.\~Окрім\~того,\~факт накладення\~земельної ділянки\~позивачки,\~право власності\~якої остання\~підтверджує Державним\~актом,\~на межі\~земельної ділянки\~кадастровий номер\~1211000000:07:444:0001,\~підтверджується виключно\~обставинами відмови\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Дніпропетровській області\~провести державну\~реєстрацію земельної\~ділянки позивачки\~з підстав\~невідповідності поданої\~технічної документації\~щодо земельної\~ділянки,\~яку позивач\~просила зареєструвати,\~відомостям про\~вже зареєстровані\~в ДЗК\~земельні ділянки.\~Тобто,\~за наявності\~вже зареєстрованих\~земельних ділянок\~в ДЗК\~в межах\~тієї земельної\~ділянки,\~яку позивач\~просила зареєструвати. Водночас, обставини відповідності технічної документації, поданої позивачем для реєстрації земельної ділянки, правовстановлюючим документам та накладення меж спірної у цій справі земельної ділянки кадастровий номер 1211000000:07:444:0001 на земельну ділянку позивача в межах, які належать їй відповідно до виданого Державного акту, не встановлено жодним документом у цій справі. Таким чином, подані позивачем у цій справі докази та аргументи позовної заяви не доводять будь-якими належними та допустимими доказами факт порушення прав позивача в частині незаконності проведеної державної реєстрації земельної ділянки кадастровий номер 1211000000:07:444:0001, що в свою чергу вказує на безпідставність позовних вимог про скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки та відсутність підстав для задоволення таких позовних вимог судом. Крім того, звертає увагу, що позивачем не вживались заходи щодо виправлення помилок, внесених в Державному земельному кадастрі щодо меж земельної ділянки кадастровий номер 1211000000:07:444:0001, хоча предметом спору є законність обґрунтованість проведеної відповідно до вказаної технічної документації державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі. Будь-які відомості щодо звернень позивача з питань коригування меж земельної ділянки кадастровий номер 1211000000:07:444:0001 до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області чи землепорядних організацій,у відповідності до Порядку проведення інвентаризації земель, в матеріалах справи відсутні. Заяви, клопотання учасників справи. \~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача Севостьянова І.Г. в судовому засіданні просила задовольнити позов, оскільки відсутні рішення на виділення земельної ділянки площею саме 27 га по ст. Роковата, тобто відсутня підстава для виникнення права на землю, а тому державний акт є недійсним. Представники відповідачів АТ «Українська залізниця» Григоріва О.Ю. та Васильєв А.М. в судовому засіданні 25.07.2025 просили відмовити в задоволенні позову. Представник виконавчого комітету Криворізької міської ради Сова Ю.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову. Представник Головного управління Держгеокадастру Дніпропетровської області Міссон Д.В. в судовому засіданні 25.07.2025 наполягав на відмові в задоволенні позову, оскільки позивачем не вірно обрано спосіб захисту. Представник третьої особи Дніпропетровської обласної державної адміністрації Перекорінський І. в судове засідання не з`явився, 21.05.2020 через канцелярію суду надав письмові пояснення, в яких вважає що згідно ст. 2 розділу 7 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. Та згідно п. 12, 13 Порядку №1051 відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними, достовірними, якщо інше не доведено судом, вирішення позовних вимог залишає на розсуд суду. Процесуальні дії у справі. 02 червня 2016 року [PERSON] звернулася із вказаним позовом до суду та справа перебувала в провадженні судді Мельника Ю.П. 16.08.2017 року відповідно до ст. 15 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VІІІ, Рішення зборів суддів № 6 від 27 липня 2017 року щодо повторного автоматизованого розподілу невирішених судових справ судді [PERSON] у зв`язку з припиненням повноважень судді Мельника Ю.П. зі смертю, відповідно до наказу від 24 липня 2017 року № 206-к, було призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної цивільної справи, в результаті чого справу призначено судді Науменко Я.О. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Науменко Я.О. від 18.08.2017 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено до судового розгляду. 14.05.2021 закрито підготовчий розгляд та призначено до судового розгляду по суті на 11-30 год. 11.06.2021. 05.08.2021 року винесено розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, в зв`язку з закінченням п`ятирічного строку повноважень судді Науменко Я.О. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 05.08.2021 цивільну справу №215/2529/16-ц було розподілено для розгляду судді Камбул М.О. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 11-00 год. 30.08.2021, за правилами загального позовного провадження. 30.06.2022 ухвалою суду було відкладено розгляд справи на 12:00 год. 11.08.2022 та витребувано інформацію. 23.01.2023 по справі було постановлено ухвалу суду, якою задоволено клопотання представника позивача Севастьянової І.Г. та витребувано інформацію. Ухвалою суду від 25.07.2025 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача Хлабистіна Д.М. про призначення у справі земельно-технічної експертизи. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, що частина будинку за адресою: [ADDRESS] , сарай 5,0 м2 належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 14.08.1997 виданого Бюро приватизації Криворізького відділу дороги(т. 1 а.с. 6), в яке було внесено виправлення у тексті: загальна площа 72,5 м2 відновна вартість 12 гр. 68 коп., на підставі розпорядження від 24.11.2007 № 341 виданого Управлінням житлово-комунального господарства, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 18.12.2007 № 17096811 КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентиризації», та витягом №17571627 від виданого КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентиризації» (т. 1 а.с.7, 8, 9). Рішенням від 13.01.1999 № 29 виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області вирішено передати громадянам безкоштовно у приватну власність земельні ділянки, надані їм для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого підсобного господарства, додаток 1-8, зобов`язано управління земельних ресурсів виконати відповідні записи в «Державній книзі обліку земель» та видати правоустановчі документи, в тому числі згідно додатку 2, в Тернівському районі [PERSON] надано ділянку за адресою [ADDRESS] (т. 2 а.с. 2, 6). Державним актом серії ДП від 20.04.1999 [PERSON] на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів № 29 від 13.01.1999, передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0643 га в межах згідно з планом, земельна ділянка розташована на території Криворізької міської Ради народних депутатів у Терновському районі, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, з описом меж: від А до Б землі Криворізької міської ради, від Б до В гр. [PERSON] , В до Г гр. [PERSON] , що також підтверджується землевпорядною справою за адресою [ADDRESS] , а саме актом встановлення меж земельної ділянки від 10.11.1998, в якому встановлені межі земельної ділянки в натурі між [PERSON] та [PERSON] (садиба по [ADDRESS] ), [PERSON] (садиба по [ADDRESS] )(т. 1 а.с. 10, 11-12). Згідно довідки про обмеження та обтяження на земельну ділянку від 28.01.2008 № 7036/16-06811, за [PERSON] зареєстрована земельна ділянка площею 0,0643 га за адресою: [ADDRESS] , у якої відсутній кадастровий номер, обмежень та обтяжень не зареєстровано (т. 1 а.с. 13). Відповідно до листа від 21.04.2016 № в.о. НГ-9/687, [PERSON] , РФ «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», щодо вилучення земельної ділянки площею 0,0643 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , надано відповідь, що зазначена земельна ділянка згідно державного акту на право постійного користування землею серії № ІІ-ЗП №002901 від 27.10.2005) належить до земель залізничного транспорту і служить для забезпечення нормальної експлуатації залізничних колій, ліній електропостачання та зв`язку, інших пристроїв та об`єктів залізничного транспорту (т. 1 а.с. 14). 09.08.2016 рішенням № РН-1200357602016 [PERSON] відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності електронного документа установленим вимогам, помилка геометрії угідь, загальна обчислена площа 0,0769 га, не співпадає з площею земельної ділянки вказаної в електронному документі 0,00643 га, перетин земельної ділянки 1211000000:07:444:0001, знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати (т. 2 а.с. 80а). Рішенням від 10.03.1993 № 99 виконавчого комітету Криворізької міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області вирішено пунктом 1.2 Управлінню містобудування та земельних ресурсів до 01.05.1993 розробити пропозиції та підготувати матеріали по межах міста на узгодження обласної Ради народних депутатів, п. 1.3. до 01.04.1993 разом з виконкомами районних Рад народних депутатів розробити схеми генеральних планів розміщення Індивідуальної житлової забудови, закінчити розподіл наданих земельних ділянок від городи між підприємствами та організаціями міста і винести їх в натуру (на місцевості), затверджено порядок проведення інвентаризації земель міста (додаток 1), затверджено порядок проведення приватизації земель ділянок в межах міста (додаток 2). В порядку інвентаризації земель міста від 10.03.1993 № 99, управління містобудування та земельних ресурсів проводить інвентаризацію земель з метою уточнення існуючих меж землекористувачів на основі прямих договорів, виконує геодезичні зйомки в необхідних масштабах, приводить дані в єдину систему координат для подальшого введення їх в автоматизований банк даних Державного земельного кадастру. Керівним технічним матеріалом з інвентаризації земель міста від 1993, як додатком №3 до рішення, узгоджено і встановлено в натурі зовнішні межі земельної ділянки(т. 2 а.с. 25, 26-34, 35-47). 23.11.1995 між Дніпровське орендне підприємство «Геополіс» та Криворізьким відділом Придніпровської залізничної дороги було укладено договір № 8465/14 щодо топографічно-геодезичної роботи по підготовці держакту на право користування землею, земельних ділянок Криворізького відділу Придніпровської залізничної дороги (т. 1 а.с. 152, т. 6 а.с. 118). 10.12.1995 Дніпровським орендним підприємством інженерно-технічних вишукувань «Геополіс» Криворізького відділу розслідувань складено Акт інвентаризації земель Криворізького відділку Придніпровської залізниці на території Криворізької міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, площа зайнятої ділянки під залізницями та станціями Тернівського району 410372 м2 (закреслено та записано 362318 м2) (т. 1 а.с. 153) Згідно державного акту на право постійного користування землею серії ДП від 17.03.1998, зареєстрованого в книзі записів державних актів №393, Управлінню залізничної залізниці, Криворізькою міською Радою народних депутатів району Дніпропетровської області, надається у постійне користування 560,59 га землі в межах згідно з планом землекористуванням за додатком №1, землю надано у постійне користування для розміщення споруд залізниці та її обслуговування, відповідно до рішень виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів від 08.06.1994 № 269, 06.07.1994 № 302, 11.10.1995 № 513, 15.11.1995 № 561, з планом зовнішніх меж, в тому числі по ст. Роковата, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1203061172015 від 25.12.2015 та кадастровим планом земельної ділянки 1211000000:07:444:0001 (т. 1 а.с. 63-68, 113-115, 156-157, 190-195, т. 2 а.с. 53-57, т. 3 а.с. 46-50, 152-155, т. 6 а.с. 137-140). Відповідно до Додатку до державного акту № 393 від 1998 на право постійного користування землею Придніпровської залізниці за арх. №99 від 1995 виданого Дніпропетровським ДП інженерно-технічних вишукувань «ДніпроДІІНТР» Криворізький геодезичний відділ, плани меж з відображенням площі, опису меж та їх узгодження із сусідніми землекористувачами. (т. 1 а.с. 149-151). Додано технічний звіт арх.№77 Дніпровського орендного підприємства інженерно-технічних вишукань «Геополіс» Криворізького відділу розслідувань, по встановленню зовнішніх меж землекористування Криворізького відділку Придніпровської залізниці (десятий етап станція «Роковата» та перегони 57-61 км) від 1995 та анотацію, в якій зазначено, що даний звіт розкриває топографо-геодезичні роботи, виконані по встановленню зовнішніх меж, координат та площі земельної ділянки станції «Роковата та перегонів (т. 1 а.с. 116-118, 145-148, 196-203, т. 3 а.с. 141-151, т. 4 а.с. 122-126, т. 6 а.с. 120-125, т. 6 а.с. 128-130). Рішенням від 08.06.1994 № 269 виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, вирішено затвердити подані матеріали інвентаризації/технічний звіт/ по фактичному землекористуванню підприємств з додатку 1,2 та зареєструвати підприємства в «Державну книгу реєстрації землекористування», зобов`язано управління містобудування та земельних ресурсів виготовити документи на право користування землею, та згідно додатку 2 до рішення КВ Придніпровської залізниці, станція Кривий Ріг-Західний проведена інвентаризація за адресою Центрально-Міський район площа 87,46 га (т. 1 а.с. 169, 172, т. 5 а.с. 121,124). Рішенням від 06.07.1994 № 302 виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, вирішено затвердити подані матеріали інвентаризації/технічний звіт/ по фактичному землекористуванню підприємств з додатку 1,2 та зареєструвати підприємства в «Державну книгу реєстрації землекористування», зобов`язано управління містобудування та земельних ресурсів виготовити документи на право користування землею, та згідно додатку 2 до рішення КВ Придніпровської залізниці, станція Кривий Ріг проведена інвентаризація за адресою Дзержинський район, площа 24,72 га (т. 1 а.с. 175, 178, т. 5 а.с. 180, 183). Рішенням від 11.10.1995 № 513 виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, вирішено затвердити подані матеріали інвентаризації/технічний звіт/ по фактичному землекористуванню підприємств з додатку 1,2 та зареєструвати підприємства в «Державну книгу реєстрації землекористування», зобов`язано управління містобудування та земельних ресурсів виготовити документи на право користування землею, та згідно додатку 1 до рішення КВ Придніпровської залізниці: станція Верховцеве-станція Долінська, проведена інвентаризація за адресою Довгинцівський район, площа 151,97 га; станція Кривий-Ріг-Головний-станція П`ятихатки проведена інвентаризація за адресою Саксаганський район, площа 60,84 га, Жовтневий район, площа 57,16 га; станція Кривий Ріг-Головний станція Апостолове, проведена інвентаризація за адресою Довгинцівський район, площа 122,49 га, станція Червоний Шахтар-станція Мусіївка, проведена інвентаризація за адресою Центрально-Міський район, площа 29,24 га; станція Кривий Ріг-Західний Південний ДГЗК, проведена інвентаризація за адресою Центрально-Міський район, площа 7,45 га (т. 1 а.с. 181, 182, т. 5 а.с. 224). Рішенням від 15.11.1995 № 561 виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, вирішено затвердити подані матеріали інвентаризації/технічний звіт/ по фактичному землекористуванню підприємств з додатку 1,2 та зареєструвати підприємства в «Державну книгу реєстрації землекористування», зобов`язано управління містобудування та земельних ресурсів виготовити документи на право користування землею, та згідно додатку 2 до рішення КВ Придніпровської залізниці, станція П`ятихатки-Кривий Ріг Головний/ від межі міста з Криворізьким районом до 57 км + П І, проведена інвентаризація за адресою Тернівський район, площа 19,26 га (т. 1 а.с. 185, 186, т. 5 а.с. 227, 228). Рішенням від 13.11.2003 № 1257 Криворізької міської ради Дніпропетровської області надано згоду на безоплатне прийняття від Придніпровської залізниці до комунальної власності міста житлових будинків з інженерними мережами і об`єктами благоустрою, відповідно до додатку 1, 2, за адресою: [ADDRESS] із загальною площею 157 м2 (т. 1 а.с.213, 214). \~ \~ \~ \~До матеріалів справи долучено технічну документацію ТОВ «Бюро оцінки» із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі на місцевості, по станції Роковата з актами узгодження меж за 2015 рік, в якій містяться: каталог координат кутів поворотів меж земельної ділянки, довжини ліній та дирекційних кутів, пояснювальну записку в якій вказано, що земельна ділянка ДП «Придніпровська залізниця» знаходиться в Тернівському районі м. Кривого Рогу, межує з земельними ділянками ПАТ «Євраз Суха Балка», земельною ділянкою громадян [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , земельною ділянкою ТОВ «СК Петроліум», земельною ділянкою по [ADDRESS] , земельною ділянкою ПАТ «МЕТАЛУРГТРАНСПЕМОНТ», КМУ ГУ МНС України в Дніпропетровській області та землями міської ради. Зацікавленими сторонами підписано акт встановлення (відновлення) та узгодження меж земельної ділянки в натурі та акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту, категорія земель землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, з площею 27,1154 га після відновлення її меж в натурі, що також підтверджується вихідною земельно-кадастровою інформацією (т. 1 а.с. 92-96, 104, 105, 106, 107-108, т.3 а.с. 2-20, 22-31). Як вбачається, з копії газети «Зірка 42»№69-70, було опубліковане оголошення про те, що 11.09.2015 буде здійснюватися узгодження з суміжними користувачами меж земельних ділянок межуючих з ДП «Придніпровська залізнична дорога», за адресою: м. Кривий Ріг, Тернівський район, ст. Роковата ( т. 1 а.с. 103, Т.3 а.с. 21). Згідно відповіді архівного відділу виконкому Криворізької міської ради від 18.07.2022 за № 7-25/21/361, в архівному фонді «Виконком Криворізької міської Ради народних депутатів» є рішення від 08.06.1994 № 269, 06.07.1994 № 302, 11.10.1995 № 613, 15.11.1995 № 661, копія заяв Придніпровського відділення та копії матеріалів інвентаризації/технічних звітів по фактичному землекористуванню, на підставі яких було прийнято рішення відсутні (т. 6 а.с. 22). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Вислухавши учасників справи, свідків, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~Згідно з частиною першою\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~\~\~Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вимогами ч. 1 ст. Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. \~ \~ \~ \~Водночас, за приписами ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з частини четвертої\~статті 263 ЦПК України вбачається, що\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається, представник позивача 26.08.2020 подала до суду змінену позовну заяву, в якій просить усунути позивачу перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 0,0643 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом визнання недійсним державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії №393 від 17.03.1998, визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 27.1154 га, для розміщення споруд залізниці та її обслуговування, станції Роковата в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, кадастрового номеру 1211000000:07:444:0001, що обліковується за відповідачем. В обґрунтування позову вказала, що позивач є власником частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, за адресою: [ADDRESS] та для отримання кадастрового номера, 25.07.2016 [PERSON] звернулася із заявою до Управління Держгеокадастру у Криворізькому районі Дніпропетровської області Головного територіального управління Держгеокадастру Дніпропетровської області, однак рішенням № РВ-120035760206 від 09.08.2016 було відмовлено у внесенні змін, тому як загальна обчислена площа угідь 0,0769 Га не співпадає з площею земельної ділянки, вказаної в електронному документі 0,0643 Га, та має місце перетин земельної ділянки з земельною ділянкою кадастровий номер 1211000000:07:444:0001, та рекомендовано усунути зауваження. Так, з матеріалів справи вбачається, що частина будинку за адресою: по [ADDRESS] , сарай 5,0 м2 належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] від 14.08.1997 виданого Бюро приватизації Криворізького відділу дороги(т. 1 а.с. 6), в яке було внесено виправлення у тексті: загальна площа 72,5 м2 відновна вартість 12 гр. 68 коп., на підставі розпорядження від 24.11.2007 № 341 виданого Управлінням житлово-комунального господарства, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 18.12.2007 № 17096811 КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентиризації», та витягом №17571627 від виданого КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентиризації» (т. 1 а.с.7, 8, 9). Рішенням від 13.01.1999 № 29 виконавчим комітетом Криворізької міської ради Дніпропетровської області вирішено передати громадянам безкоштовно у приватну власність земельні ділянки, надані їм для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських споруд (присадибна ділянка) та ведення особистого підсобного господарства, додаток 1-8, зобов`язано управління земельних ресурсів виконати відповідні записи в «Державній книзі обліку земель» та видати правоустановчі документи, в тому числі згідно додатку 2, в Тернівському районі [PERSON] надано ділянку за адресою [ADDRESS] (т. 2 а.с. 2, 6). Державним актом серії ДП від 20.04.1999 [PERSON] на підставі рішення виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів № 29 від 13.01.1999, передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,0643 га в межах згідно з планом, земельна ділянка розташована на території Криворізької міської Ради народних депутатів у Терновському районі, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, з описом меж: від А до Б землі Криворізької міської ради, від Б до В гр. [PERSON] , В до Г гр. [PERSON] , що також підтверджується землевпорядною справою за адресою [ADDRESS] , а саме актом встановлення меж земельної ділянки від 10.11.1998, в якому встановлені межі земельної ділянки в натурі між [PERSON] та [PERSON] (садиба по [ADDRESS] ), [PERSON] (садиба по [ADDRESS] )(т. 1 а.с. 10, 11-12). Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до статті 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням від 15.11.1995 № 561 виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, вирішено затвердити подані матеріали інвентаризації/технічний звіт/ по фактичному землекористуванню підприємств з додатку 1,2 та зареєструвати підприємства в «Державну книгу реєстрації землекористування», зобов`язано управління містобудування та земельних ресурсів виготовити документи на право користування землею, та згідно додатку 2 до рішення КВ Придніпровської залізниці, станція П`ятихатки-Кривий Ріг Головний/ від межі міста з Криворізьким районом до 57 км + П І, проведена інвентаризація за адресою Тернівський район, площа 19,26 га (т. 1 а.с. 185, 186, т. 5 а.с. 227, 228). 10.12.1995 Дніпровським орендним підприємством інженерно-технічних вишукувань «Геополіс» Криворізького відділу розслідувань складено Акт інвентаризації земель Криворізького відділку Придніпровської залізниці на території Криворізької міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, площа зайнятої ділянки під залізницями та станціями Тернівського району 410372 м2 (закреслено та записано 362318 м2) (т. 1 а.с. 153) Згідно державного акту на право постійного користування землею серії ДП від 17.03.1998, зареєстрованого в книзі записів державних актів №393, Управлінню залізничної залізниці, Криворізькою міською Радою народних депутатів району Дніпропетровської області, надається у постійне користування 560,59 га землі в межах згідно з планом землекористуванням за додатком №1, землю надано у постійне користування для розміщення споруд залізниці та її обслуговування, відповідно до рішень виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів від 08.06.1994 № 269, 06.07.1994 № 302, 11.10.1995 № 513, 15.11.1995 № 561, з планом зовнішніх меж, в тому числі по ст. Роковата, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-1203061172015 від 25.12.2015 та кадастровим планом земельної ділянки 1211000000:07:444:0001 (т. 1 а.с. 63-68, 113-115, 156-157, 190-195, т. 2 а.с. 53-57, т. 3 а.с. 46-50, 152-155, т. 6 а.с. 137-140). Відповідно до Додатку до державного акту № 393 від 1998 на право постійного користування землею Придніпровської залізниці за арх. №99 від 1995 виданого Дніпропетровським ДП інженерно-технічних вишукувань «ДніпроДІІНТР» Криворізький геодезичний відділ, плани меж з відображенням площі, опису меж та їх узгодження із сусідніми землекористувачами. (т. 1 а.с. 149-151). Згідно з\~постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.1991 № 356 «Про створення Державної адміністрації залізничного транспорту України»\~було створено Державну адміністрацію залізничного транспорту України (Укрзалізницю), передано у відання Укрзалізниці Донецьку, Львівську, Одеську, Південну, Південно-Західну, Придніпровську залізниці, а також усі інші розташовані на території України підприємства, установи й організації, що були підпорядковані Міністерству шляхів СРСР. \~\~Законом України від 23.02.2012 № 4442-VI «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування»\~на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, було створено акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі. Частиною першою\~статті 4 Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування»\~передбачено, що до статутного капіталу Товариства вноситься, зокрема, право постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення підприємств залізничного транспорту. Абзацами першим, другим пункту 3\~розділу ІІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування»\~встановлено: «Земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту, використовуються Товариством відповідно до їх цільового призначення. З дня припинення Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту до дня оформлення Товариством прав на користування земельними ділянками, які перебували у постійному користуванні Державної адміністрації залізничного транспорту України та зазначених підприємств, Товариство зобов`язане використовувати згідно з цільовим призначенням відповідні земельні ділянки в розмірах та межах, у яких вони перебували в постійному користуванні Державної адміністрації залізничного транспорту України та підприємств залізничного транспорту або фактично використовувалися ними, і за які сплачувався земельний податок». Пункт 5\~розділу ІІІ «Перехідні та прикінцеві положення» Закону України від\~23.02.2012 № 4442-VI\~«Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування»\~частину другу\~статті 92 ЗК України\~доповнено пунктом «г» про те, що права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набуває, зокрема, публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування». Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»»\~відповідно до\~Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування»\~утворено публічне акціонерне товариство «Українська залізниця», 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття. Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 «Питання акціонерного товариства «Українська залізниця»»\~затверджено статут публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 № 938 «Деякі питання акціонерного товариства «Українська залізниця»»\~змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменовано в акціонерне товариство «Українська залізниця». Отже, законом визначено, що АТ «Укрзалізниця» належать на праві постійного користування земельні ділянки, що відносяться до земель залізничного транспорту. Згідно ч. 4 ст. 2 Земельного кодексу України № 561-ХІІ від 18.12.1990, який діяв на час виникнення права власності сторонами, віднесення земель до відповідних категорій і переведення їх з ,однієї категорії до іншої провадиться органами, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання їх у користування, а в інших випадках - органами, які затверджують проекти землеустрою і приймають рішення про створення об`єктів природоохоронного, оздоровчого, історико-культурного та іншого призначення. Згідно ч. 1 ст. 22 вказаного закону, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Відповідно до ч. 1 ст. 23 Земельного кодексу України, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Як вбачається з ч. 1, 2 ст. 69 ЗК України, який діяв на час виникнення права власності, землями транспорту, зв`язку та іншого призначення визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного, автомобільного, морського, внутрішнього водного, повітряного та трубопровідного транспорту, а також підприємствам і організаціям, що здійснюють експлуатацію ліній електропередачі та зв`язку. Розміри земельних ділянок, що надаються для зазначених цілей, визначаються відповідно до затверджених у встановленому порядку норм і проектно-технічної документації, а відведення ділянок провадиться з урахуванням черговості їх освоєння. \~\~Згідно із частиною першою\~статті 11 Закону України «Про транспорт»,\~землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із Земельним кодексом України (561-12),\~ для\~ виконання\~ покладених\~на них\~завдань \~щодо \~експлуатації,\~ ремонту,\~ вдосконалення\~ і\~ розвиткуоб`єктів\~транспорту. Розміри земельних ділянок, що надаються для зазначених цілей, визначаються відповідно до затверджених у встановленому порядкунорм або проектно-технічної документації. До земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації, захисні і укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту (частина перша\~статті 23 Закону України «Про транспорт»). Згідно із частинами першою, другою\~статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт», землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до\~Земельного кодексу України\~та\~Закону України «Про транспорт». До земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. \~Частиною першою\~статті 92 ЗК України\~(в\~редакції від\~07.02.2025) визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Таким чином, судом встановлено, що Криворізькому відділенню Придніпровської залізниці було відведено в постійне користування землю в Тернівському районі на підставі рішення від 15.11.1995 № 561 виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, та списку інвентаризації земель, т.5 а.с. 227-231. Згідно державного акту на право постійного користування землею серії ДП від 17.03.1998, та зареєстрованого в книзі записів державних актів №393, та згідно змін в землекористуванні та плану зовнішніх меж землекористування, всього Управлінню Придніпровської залізниці було надано 560,59 га. Зміст положень ст.79-1 ЗК України, який діяв на час звернення до суду, свідчить, що з метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно положень Розділу VII Прикінцеві та\~перехідні положення\~Закону України\~"Про\~Державний земельний\~кадастр"\~від 07.07.2011\~№ 3613-М земельні\~ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера, документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. У преамбулі Закону України від 07.07.2011 №3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон №3613-VI) зазначено, що цей Закон установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру. Відповідно до статті 1 Закону №3613-VI: державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера. За приписами статті 9 цього Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор, зокрема: перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам. Статтею 21 Закону №3613-VI визначено, що відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі: відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених ст.79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками. Згідно із статтею 22 Закону №3613-VI документи, які є підставою для внесення відомостей до Державного земельного кадастру, мають відповідати вимогам законодавства. Відповідно до ст.ст.24, 26 Закону №3613-VI державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. При відкритті Поземельної книги відомості до неї вносяться на підставі документації, яка подана для державної реєстрації земельної ділянки (крім відомостей про власників та користувачів земельної ділянки). Зміни до відомостей про земельну ділянку (крім випадків, визначених у частині другій цієї статті) вносяться до Поземельної книги за заявою власника або користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на підставі документації, передбаченої цим Законом. Абзацом 4 п.2, абзацами 1, 3 п.4 Перехідних положень Закону №3613-VI визначено, що у разі якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом. У разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення. У разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок. Частиною 1 ст.37 Закону №3613-VI також передбачено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проводила геодезичні роботи та була на місці в присутності представника залізниці. Заміряли довжину повороту. На той час їй було пред`явлено державний акт старого зразка, який не був внесений до Держегеокадастру, та технічне завдання, узгоджене із замовником. Житлові будинки знаходилися в полосі відведення, яка належить АТ «Укразалізниця». Вона склала обрис і доклала до техзвіту, перевірила межі, перевірила накладення. На той час накладення меж не було, оскільки позивач на той час не мала кадастрового номеру, якби був кадастровий номер, то свідок могла б побачити накладення. Рішення про виділення земельних ділянок свідок не бачила, вони їй не були потрібні для роботи. Крім того, свідок додатково пояснила, що технічний звіт 1995 року мав служити допоміжним матеріалом, було чітке технічне завдання, яке вона виконувала. Свідок [PERSON] , яка працює інженером-землевпорядником в ТОВ «Бюро оцінки», в судовому засіданні пояснила вона використовувала рішення, зазначені в записці. По результатам польових робіт робиться технічна документація. Все було зроблено вірно. На той час вона встановлювала чи наявні речові права, чи відповідає документація землеустрою та не перевіряла законність рішень міської ради та не могла ці рішення перевіряти. Також свідок вказала, що їй було надано державні акти, посвідчені засновником та геодезичні матеріали, там була зазначена вся інформація. До державного акту надавались додатки, посилання на метричну інформацію. Також, є звіти у залізниці, які передували оформленню державного акту. Вона посилалася на рішення, які були зазначені в державному акті, самі рішення їй не були потрібні. Також було додатково проведено ще геодезичні роботи та визначилась площа 27 га. Сам державний акт було надано на велику площу, вона його розбивала на декілька ділянок та 27 га це частина з 560 га, які саме і зазначені в державному акті, що відноситься до ст. Роковата. Роботи були виконані по відношенню до існуючих меж, оскільки вже раніше було внесено інформацію щодо цілі земельної ділянки. Свідок пояснила, що бачила, що відбувається накладення меж, але не могла це враховувати, бо повинна була зробити по вимогам державного акту, лише потім потрібно було робити додаткові дії. Про те що бачила накладення меж не зазначала ніде, але скоріше за все повідомила усно. Площа відведеної земельної ділянки вираховувалась по координатам, наданих геодезичними вимірами. Враховуючи, що технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право Управління Придніпровської залізниці на земельну ділянку площею 560,59 га, була розроблена до 01.01.2013, тому державна реєстрація такої земельної ділянки була здійснена на підставі саме технічної документації, про що і вказували свідки в судовому засіданні. В позові представник просить визнати недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії №393 від 17.03.1998, визнати незаконною та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 27.1154 га, для розміщення споруд залізниці та її обслуговування, станції Роковата в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, кадастрового номеру 1211000000:07:444:0001, що обліковується за відповідачем. Однак, судом встановлено, що згідно Державного акту на право постійного користування землею №393 від 17.03.1998, т. 2 а.с. 53-57, під розміщення споруд залізниці та її обслуговування було надано у постійне користування 560,59 га землі в межах згідно з планом землеустрою та додатком №1, відповідно до рішень виконкому Криворізької міської Ради народних депутатів від 08.06.1994 № 269, 06.07.1994 № 302, 11.10.1995 № 513, 15.11.1995 № 561, тобто оспорюваний позивачем державний акт виданий на загальну кількість землі, надану у користування Управлінню Придніпровської залізниці, а не лише на ті землі, які є суміжними з земельною ділянкою позивача. Таким чином, виходячи з проаналізованих судом доказів, відповідей, пояснень свідків, судом встановлено, що скоріше за все відбувся перетин земельної ділянки по ст. Роковата, яка належить на праві постійного користування Придніпровській залізниці (АТ «Українська залізниця) та земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності [PERSON] , усунення якого можливе шляхом звернення позивача з питанням коригування меж земельної ділянки, в порядку передбаченому ЗУ «Про Державний земельний кадастр», про що і вказувалося в рішенні від 09.08.2016 № РН-1200357602016, т. 2 а.с. 80а. \~Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша\~статті 2 ЦПК України). Згідно із частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді (статті\~15,\~16 ЦК України). Шляхом вчинення провадження у справах суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором (пункти 51, 52 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 923/466/17 (провадження № 12-89гс19)). Способами захисту суб`єктивних прав є закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16 (пункт 5.5), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 90), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (пункт 68)). Тобто це дії, спрямовані на запобігання порушенню або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Такі способи мають бути доступними й ефективними [постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 310/11024/15-ц (пункт 14) та від 01.04.2020 у справі № 610/1030/18 (пункт 40)]. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог (частина перша\~статті 13 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14 (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 (пункт 55) та ін.). Отже, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин. \~\~Усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду про неефективність такого способу захисту прав особи, як визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування, яке виконано на час звернення з позовом до суду, є неефективним способом захисту прав особи. Зазначене рішення вичерпало свою дію виконанням (близькі за змістом висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 9.67; від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21, пункт 8.13; від 12.09.2023 у справі\~№ 910/8413/21, пункт 180; від 11.06.2024 у справі\~\~№\~925/1133/18, пункт 143). \~Крім того, рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване. Цей підхід у судовій практиці також є усталеним [див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17 (пункт 83), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109), від 08.08.2023 у справі № 910/5880/21 (пункт 53)]. Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - «суд знає закони». Тому суд незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109), від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21 (пункт 181)). \~\~Щодо вимоги про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, то у своїх висновках Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що позивач з дотриманням правил статей\~387\~і\~388 ЦК України\~може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння кінцевого набувача. Для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, рішень, записів про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, самої державної реєстрації цього права, договорів, інших правочинів щодо спірного майна, у тому числі документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право. Такі вимоги є неналежними, зокрема неефективними, способами захисту права власника. Їхнє задоволення\~не відновить володіння позивачем його майном. Тому не допускається відмова у віндикаційному позові, наприклад, з тих мотивів, що рішення органу влади, певний документ, рішення, відомості чи запис про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно не визнані незаконними або що позивач їх не оскаржив (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 99, 100), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 86, 94, 147), від 05.12.2018 у справі № 522/2202/15-ц (пункти 73-76), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункти 38,39), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 11.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 50), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункти 148-151, 153, 154, 167, 168)). За\~статтею 396 ЦК України\~особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень\~глави 29 цього Кодексу. Віндикаційний позов є позовом речовим і як такий належить до речових способів захисту права власності. Його зміст полягає у вимозі неволодіючого власника до володіючого невласника про повернення речі в натурі. При цьому відповідно до\~статті 396 ЦК України\~за допомогою віндикаційного позову може захищатися володіння також і носія іншого речового права (титульного володільця), а не тільки права власності. Безпосередня мета віндикації полягає у відновленні володіння власника (титульного володільця), що, у свою чергу, забезпечує можливість використання ним усього комплексу правомочностей, що складають належне йому речове право (пункт 141 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19). Згідно зі\~статтею 152 ЗК України\~власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (пункти 43, 89), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 60). \~З урахуванням зазначеної специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, як це властиво для багатьох видів рухомого майна (крім бездокументарних цінних паперів, часток у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, інших нематеріальних об`єктів тощо), а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. В даному випадку, слід звернути увагу, що обраний позивачем спосіб захисту прав повинен відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами. За загальним правилом речово-правові способи захисту прав особи застосовуються тоді, коли сторони не пов`язані зобов`язально-правовими відносинами, що визначають їх зміст та правову природу. Якщо спір стосується правочину, укладеного власником (володільцем) майна, то його відносини з контрагентом мають договірний характер, що зумовлює і можливі способи захисту його прав. Водночас, коли сторони не перебували у договірних відносинах один з одним, власник (володілець) майна може використовувати речово-правові способи захисту (аналогічні висновки викладені у пунктах 108-110 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)). Як зазначалось, особа може витребувати належне їй майно від особи, яка є останнім його набувачем, і для такого витребування не потрібно заявляти вимоги про визнання незаконними та недійсними рішень органів місцевого самоврядування або документів (свідоцтв, державних актів тощо), що посвідчують відповідне право власності, оскільки їхнє задоволення не відновить володіння позивачем його майном. Натомість усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду, коли позивач вважає, що його право порушене тим,\~що право власності зареєстроване за відповідачем, а отже, належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для ефективного відновлення порушеного права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №\~488/5027/14- ц (провадження № 14-256цс18), від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц (провадження № 14-93цс20)). Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово викладала висновки, відповідно до яких, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи (стягнення з неї) нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову щодо такого майна, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за кінцевим набувачем, який є відповідачем (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.112018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13(пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц(пункт 146)). У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей\~387\~і\~388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 38), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 148). \~Отже, належним способом захисту права особи, яка позбавлена володіння земельною ділянкою, є віндикаційний позов, що також узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 22.01.2025 у справі №\~446/478/19 (провадження № 14-90цс23). Крім того, варто зазначити, що віндикаційний позов дозволяє в більшій мірі вирішити питання втручання у право особи на мирне володіння майном, забезпечує дотримання пропорційності та балансу інтересів, дослідження добросовісності набувача майна, що є важливим для розгляду подібних спорів. Судове рішення про витребування частини земельної ділянки, що накладається, є підставою для внесення інформації щодо прав на земельні ділянки до Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, визначеному законодавством. Тому в контексті обставин цієї справи та заявлених позовних вимог належним (правомірним) способом захисту може бути позов речово-правового характеру, зокрема віндикаційний позов про витребування тієї частини земельної ділянки, що належить на праві власності [PERSON] та накладається на земельну ділянку, що належить на праві постійного користування\~АТ\~«Укрзалізниця». Водночас неналежність та неефективність заявленого позивачем способу захисту є самостійною підставою для відмови у позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц (пункт 127), від 04.07.2023 у справі № 373/626/17 (пункт 67), від 10.04.2024 у справі № 496/1059/18 (пункт 8.17), від 05.06.2024 у справі\~№ 914/2848/22 (пункт 116). Сам факт скасування оспорюваного позивачем державного акту не призведе до відновлення прав позивача на володіння майном, а тому аналізуючи вищевикладені норми права, проаналізувавши надані докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на неналежний та неефективно обраний позивачем спосіб захисту. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір, який був сплачений при зверненні до суду та витрати на правову допомогу не відшкодовуються. На підставі Земельного кодексу України, ЗУ «Про Державний земельний кадастр», ЗУ «Про транспорт», ЗУ «Про залізничний транспорт»,

Outcome: dismissed