Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника адвоката Осокіна С.Ю. звернулась в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином [PERSON] [INFO] трьох років, тобто до [INFO] , починаючи стягнення з моменту звернення до суду, а також просила стягнути на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18.07.2024 року. Від даного шлюбу у них народилися двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , які мешкають разом із нею та знаходяться на її утриманні. На сьогодні вона не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років та їй важко одній утримувати дитину. Відповідач допомоги не надає, проте має таку можливість, оскільки є військовослужбовцем та отримує грошове забезпечення. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Ухвалою суду від 09.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Відповідач [PERSON] 28.07.2025 року через канцелярію Подільського міськрайонного суду Одеської області надав відзив на позовну заяву за вх.№11572, в якому просив у задоволенні позовної заяви [PERSON] відмовити у повному обсязі. Зазначив, що позивачка є працездатною особою, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що є тимчасовим станом, а не фактом непрацездатності. При цьому вона отримує державну допомогу по догляду за дитиною. Жодних доказів того, що її доходи, соціальні виплати або інші джерела не дозволяють забезпечити базові життєві потреби, позивачкою не надано. Згідно рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області у справі № 595/890/25, №2-н/505/50/2025, він сплачує аліментні платежі на утримання їх спільних дітей, народжених у шлюбі з позивачкою. Таким чином, він вже здійснюю фінансове забезпечення, безпосередньо пов`язане з цією родиною. Окрім того, з його доходу утримується не лише 1/3, а й додатково заборгованість по аліментах, що суттєво впливає на його щомісячні витрати. На сьогодні\~він у перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Його дружина є особою з інвалідністю ІІІ групи з дитинства. Утримання нової сім`ї , забезпечуючи лікування дружини-інвалідна потребує значних постійних фінансових витрат. Його середньомісячний дохід є недостатнім для повного покриття аліментів на дітей, погашення заборгованості по аліментах, утримання дружини-інваліда. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Також надала заяву про розгляд справи у відсутності її представника адвоката Осокіна С.Ю., оскільки вона відмовляється від нього за неналежне надання правової допомоги. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 18.07.2024 року шлюб, зареєстрований 17.10.2018 року у Подільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №266 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.05.2024 року від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] . Згідно копії довідки №4 від 05.03.2025 року, виданої головою квартального комітету Добровольською Л.М., [PERSON] із трьома неповнолітніми дітьми проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно доказів, долучених відповідачем до відзиву на позовну заяву, вбачається, що останній уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований 31.05.2025 року у Зіньківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №32. Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи 91/25/1533/В, [PERSON] , [INFO] має третю групу інвалідності з дитинства. Згідно копії довідки про доходи, виданої начальником фінансово-економічної служби головним бухгалтером військової частини [NUMBER] [PERSON] №3-48/6903 від 21.07.2025 року [PERSON] проходить службу у військовій частині [NUMBER] з 23.11.2023 року по теперішній час. Загальна сума нарахованого доходу за період з 01.01.2025 року по 30.06.2025 року складає 345060 грн. 98 коп. Стягнення згідно виконавчих проваджень становить: травень 20960,40 грн., червень 21656,59 грн. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає, домовленості про добровільну сплату коштів у позасудовому порядку між сторонами не досягнуто. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини 1,2 статті 75\~Сімейного Кодексу\~України\~передбачено,\~що дружина,\~чоловік повинні\~матеріально підтримувати\~один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4\~ст. 84 СК України\~регламентує умову виникнення права дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, а саме за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір\~аліментів на\~утримання дружини,\~суд виходить\~з того,\~що відповідач\~має працездатний\~вік,\~є військовослужбовцем\~в/ч\~ [NUMBER] ,\~отримує офіційний\~та стабільний\~дохід,\~також суд\~враховує,\~те,\~що відповідач\~згідно наказу\~Котовського міськрайонного\~суду Одеської\~області сплачує\~аліменти у\~розмірі 1/3\~частини на\~утримання дітей\~до їх\~повноліття, а\~також наявність\~на утриманні дружини [PERSON] , яка є інвалідом 3 групи, тому відповідно суд вважає, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу), а не 1/4 частини, як вказує позивач. Згідно ч.1 ст.79 СК України передбачено, що аліменти на дружину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення коштів на утримання дружини слід рахувати з 20.11.2024 року. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~рішення необхідно допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги позивачки про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частинами 3 та 4\~ст. 137 ЦПК України\~передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, зокрема, позивачка просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 10000 грн. У підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач долучає до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 06.03.2025 року, копію ордера серії ВН № 1156726 від 11.03.2025 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №588, розрахунок розміру компенсації витрат на правову допомогу по справі від 28.11.2022 року, квитанцію б/н від 12.03.2025 року. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Стягнення з іншої сторони у справі витрат на професійну правничу допомогу має на меті компенсування неминучих, дійсних та необхідних витрат, які пов`язані з реалізацією права на захист власних інтересів в суді, а не збагачення сторони, на користь якої ухвалене рішення у справі. Тому, враховуючи вимоги\~ст. 137 ЦПК України\~та з огляду на співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката, враховуючи характер спору, складність справи, витрачений адвокатом час, \~перелік наданих адвокатських послуг, враховуючи їх реальність, дійсність та необхідність суд, з урахуванням основоположних засад справедливості, виваженості та розумності,\~вважає обґрунтованим та об`єктивним, і таким, що підпадає під критерій розумності, розмір витрат на правову допомогу, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, у сумі 5000 грн., оскільки такий розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідатиме критеріям, закріпленим\~ЦПК України. Частинами 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову\~на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, Позивач відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору, а тому згідно з\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір по справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial