Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

1.Стислий виклад позовних вимог. 04.04.2025 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свій позов тим, що 09.12.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір № 748107705 (далі - Договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного Договору. Після чого, добровільно без примусу чи тиску, відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідач підписав кредитний Договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV85PM3. 09.12.2022 року відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно- телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання Договору. З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного Договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Відразу після вчинених дій відповідача, 09.12.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти в сумі 7 200,00 грн на його банківську карту № [NUMBER] , що є свідченням того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. В подальшому сторони погодили продовжити строк дії Договору рядом додаткових угод до 31.12.2024 року. Договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, що діє протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. 31.01.2023 року, відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №214 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15 257,08 грн. Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Реєстр прав вимог №214 від 31.01.2023 підписаний вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 09.12.2022 року. 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 року до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 33 709,24 грн. 06.03.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу № 060325-У відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 060325-У від 06.03.2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 33 709,24 грн. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 060325-У від 06.03.2025 року. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Згідно з матеріалами справи відповідач виконував умови кредитного Договору, здійснюючи часткові платежі. Це свідчить про те, що він усвідомлював існування даного Договору та визнавав його зобов`язання за ним. Відповідач не виконував умови Договору належним чином, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. Оскільки відсотки за вказаним кредитним Договором нараховувалися відповідно до його умов та закону, вони не підлягають зменшенню. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за Договором становить 33 709,24 грн, яка складається з: 7 200,00 грн - заборгованість по кредиту; 26 509,24 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати по справі та витрати на професійну правничу допомогу. Позовна заява подана через систему «Електронний суд». 2.Рух справи в суді. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2025 року, справа передана на розгляд головуючому судді Шептицькій Н.В. (ас 89). У зв`язку з відсутністю інформації в ЄДДР (ас 90), 11.04.2025 року на запит суду надійшла відповідь з УДМС України у Волинській області про місце реєстрації відповідача (ас 92), оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27 ЦПК України. Ухвалою головуючої судді від 14.04.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи в судовому засіданні призначено на 12.05.2025 року (ас 93-94), який ухвалою суду від 12.05.2025 року було відкладено на 04.06.2025 року (ас 103-104), який ухвалою суду від 04.06.2025 року було відкладено на 25.06.2025 року (ас 113-114), який ухвалою суду від 25.06.2025 року було відкладено на 21.07.2025 року (ас 124-125). Учасники справи, які були вчасно і належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду справи (ас 126-129), в судове засідання не з`явились. Представник позивача в позовній заяві зазначив про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (ас 8). Відповідач був повідомлений про день, час і місце розгляду справи, зокрема через неодноразові оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (ас 119, 130). Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Суд ухвалив: проводити заочний розгляд справи у відсутності учасників справи, згідно п.3 ч.8, ч.11 ст.128, ч.ч.1, 4 ст.223, ч.1 ст.279 ЦПК України, на підставі статті 280 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 23.07.2025 року - дата складення повного судового рішення. 3.Встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази на їх підтвердження. Дослідивши і об`єктивно оцінивши наявні у справі письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, суд встановив наступне. 09.12.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали Кредитний договір № 748107705 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач за допомогою мережі інтернет перейшов на офіційний сайт ТОВ - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного Договору. Після чого відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідач підписав кредитний Договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV85PM3. 09.12.2022 року відповідач ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно- телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так». З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного Договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Заповненням анкети-заяви позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора. Згідно Паспорту споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору №748107705 від 09.12.2022 року, базові умови Договору наступні: - тип кредиту: Кредитна лінія; - сума/ліміт кредиту: 500,00 - 22 000,00 грн; - строк кредитування: до 1 826 днів (дисконтний період 1-65 днів, з можливістю продовження); - мета отримання кредиту: на споживчі цілі; - процентна ставка, процентів річних: дисконтна процентна ставка: 3,65%-766,50%; індивідуальна процентна ставка: 383,25-766,50%; базова процента ставка: 766,50%; після закінчення дисконтного періоду: 1087,70%; - тип процентної ставки: фіксована; - загальні витрати за кредитом: 180 грн; - орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, проценти, комісії та інші платежі) - 1 180 грн; - реальна річна процентна ставка, процентів річних: 649%. Згідно Договору кредитної лінії №748107705 від 09.12.2022 року, кредитний ліміт - 7200,00 грн, наданий строком на 20 днів (дисконтний період) з 2,10% в день, після закінчення якого процентна ставка - 2,98 % в день. Договором передбачена пролонгація. 09.12.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти в сумі 7 200,00 грн на банківську карту № [NUMBER]. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання за Договором надати відповідачу грошові кошти виконав. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. В подальшому сторони погодили продовжити строк дії цього договору рядом додаткових угод до 31.12.2024 року. Договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, що діє протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. 31.01.2023 року, відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №214 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (з урахуванням додаткових угод до нього), до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 15 257,08 грн. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Реєстр прав вимог №214 від 31.01.2023 підписаний вже після укладення кредитного договору між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем 09.12.2022 року. 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 23/0224-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 року до Договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 33 709,24 грн. 06.03.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №060325-У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним Договором. Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 060325-У від 06.03.2025 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 33 709,24 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Відповідач не виконував умови Договору належним чином, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за Договором, що заявлена ТОВ, становить 33 709,24 грн, яка складається з: 7 200,00 грн - заборгованість по кредиту; 26 509,24 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Встановлені обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами: Паспортом споживчого кредиту продукту «Смарт» до Договору №748107705 від 09.12.2022 року (ас 13-14), Договором кредитної лінії №748107705 від 09.12.2022 року (ас 14зв-22), Правилами надання грошових коштів у позику, які діють з 03.12.2021 року (ас 23-28), заявкою на отримання грошових коштів в кредит від 09.12.2022 року (ас 29), довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі від 29.02.2024 року (ас 30), Порядком дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 16.08.2021 року (ас 31-37), Алгоритмом дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладання кредитних договорів (ас 38-39), платіжним дорученням №25ba36c3-ce92-4bab-9b61-6bd0ac1255f6 від 09.12.2022 року (ас 40), довідкою №12/2024 (ас 41-42), договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року з додатками (ас 43-48), додатковою угодою №19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року (ас 49), додатковою угодою №26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року з додатками (ас 50-54), додатковою угодою №27 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (ас 55), додатковою угодою №31 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (ас 56), додатковою угодою №32 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (ас 57), реєстром прав вимоги № 214 від 31.01.2023 року (ас 58-59), Договором факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024 року з додатками (ас 60-64), реєстром прав вимоги №1 від 23.02.2024 року (ас 65-66), Договором факторингу №060325-У від 06.03.2025 року з додатками (ас 67-69), реєстром боржників до Договору факторингу №060325-У від 06.03.2025 року (ас 70-71), актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №060325-У від 06.03.2025 року (ас 72), розрахунком заборгованості за період з 09.12.2022 року по 31.01.2023 року(ас 73), розрахунком заборгованості за період з 01.02.2023 року по 23.02.2024 року (ас 74-75), випискою з особового рахунка за Кредитним договором № 748107705 (ас 76), платіжною інструкцією від 26.02.2024 року №5703 (ас 84), ), платіжною інструкціє від 10.03.2024 року № 315 (ас 85). Відповідач встановлені обставини, як і розрахунок заборгованості, не заперечив та не спростував, хоча суд надав йому таку можливість. 4.Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником ( [PERSON] ) взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за Договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. 5.Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. За змістом ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч.4 ст.203 ЦК України). Згідно ч.1 ст.627 ЦК України та ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно ч.1 ст.212 ЦК України, особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, необхідно дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно п.6 ч.1 ст.3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.12 ч.1 ст.3 Закону). Відповідно до ч.3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Згідно ч.6 ст.11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч.8 ст.11 Закону у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ст.64 ЦПК України, докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами. Згідно частиною першою ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч.1 ст.1056-1 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1); жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2); суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.3). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до вимог ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 6.Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 09.12.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ в силу зазначених вище договорів факторингів, та [PERSON] укладено Договір, який підписаний електронним підписом відповідача шляхом відтворення одноразового персонального ідентифікатора MNV85PM3. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит в розмірі 7 200,00 грн на встановлених з Паспорта та Договору кредитної лінії умовах. Позивачем доведено, що [PERSON] було видано кредитні кошти у розмірі 7 200,00 грн, шляхом перерахування на його банківську карту № [NUMBER] . Однак, відповідач належним чином взяті на себе обов`язки за Договором не виконав, чим допустив кредитну заборгованість в розмірі 33 709,24 грн, з яких: 7 200,00 грн - заборгованість по кредиту, 26 509,24 грн - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. Надаючи оцінку сумі заборгованості, що наведена позивачем, ураховуючи відсутність заперечень відповідача, суд доходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал» щодо суми заборгованості за тілом кредиту та процентами є обґрунтованими. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені, в судове засідання відповідач не з`явився, відзив на позовну заяву не подав. Доказів про повернення кредитних коштів на умовах і в порядку, визначеними Договором відповідач також суду не подав. Враховуючи те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, належних та допустимих доказів на підтвердження повернення отриманих в кредит коштів, всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач не надав, а тому, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7 200,00 грн і заборгованості за відсотками - 26 509,24 грн необхідно задовольнити. 7.Розподіл між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2422,40 грн). Оскільки позовна заява з доданими до неї матеріалами представником позивача подано через підсистему «Електронний суд» і при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача, ураховуючи задоволення позовних вимог повністю. Щодо заявлених позивачем, в особі представника, витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає таке. Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із: Договору про надання правничої допомоги №10/03/25-02 від 10.03.2025 року (ас 77-78), протоколу погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги №10/03/25-02 від 10.03.2025 року (ас 78зв), додаткової угоди №6 до Договору про надання правничої допомоги №10/03/25-02 від 10.03.2025 року (ас 79-80), акту прийому-передачі наданих послуг від 10.03.2025 року (ас 87) встановлено, що адвокатом Тараненком А.І. надавалася правнича допомога ТОВ у цій справі і загальна вартість послуг складає 6 000,00 гривень. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, а також відсутність заперечень зі сторони відповідача щодо розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 6 000 грн, які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved