Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивачка [PERSON] (далі-позивачка) звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Виробничого структурного підрозділу «Харківська дирекція» АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ»(далі-відповідач), в якій просить суд визнати протиправним та скасувати наказ АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Виробничого структурного підрозділу «Харківська дирекція» № 102 від 09 грудня 2021 року про відсторонення [PERSON] майстра дільниці з утримання та поточного ремонту ст. Основа від роботи з 09 грудня 2021 року; зобов`язати АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Виробничого структурного підрозділу «Харківська дирекція» виплатити [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з часу відсторонення 09 грудня 2021 року до часу фактичного допущення до роботи, обрахованої відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, саме до 28.02.2022. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 31.01.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження та відкрито провадження у справі. 02.02.2022 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача з доданими до нього документами, в якому останній просить суд у задоволенні позову [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення заробітної плати за час відсторонення відмовити. Також, у відзиві зазначено, що відповідач, на його думку, правомірно прийняв рішення про відсторонення позивачки з 09.12.2021 від роботи, як особу, що ухиляється від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, не надала медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19 та не пред`явила електронний COVID-сертифікат про одужання з мобільного застосунку «Дія» до моменту усунення позивачем причин відсторонення. Водночас, відповідач наголошує на тому, що вимога позивачки про визнання незаконним та скасування наказу №101 від 09.12.2021 є необґрунтованою та такою, що, на думку відповідача, не підлягає задоволенню, а відсторонення від роботи позивачки здійснено з чітким дотриманням норм чинного законодавства, в тому числі ст. 46 КЗпП України. 17.03.2023 через канцелярію суду позивачкою було надано додаткові пояснення з доданими до них документами, в яких відповідач при відстороненні врахував позицію ВП ВС, що: В кожному конкретному випадку для вирішення питання про наявність підстав для обов`язкового щеплення працівника проти COVID-19 і, відповідно, для відсторонення працівника від роботи слід керуватися не тільки Переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом МОЗ України №2153, але й оцінкою загрози, яку потенційно на роботі може нести не вакцинований працівник. Зокрема, треба враховувати і такі обставини, як: кількість соціальних контактів працівника на робочому місці (прямих / непрямих); форма організації праці (дистанційна / надомна), у тому числі можливість встановлення такої форми роботи для працівника, який не був щепленим; умови праці, у яких перебуває працівник і які збільшують вірогідність зараження COVID-19, зокрема потреба відбувати у внутрішні та закордонні відрядження; контакт працівника з продукцією, яка буде використовуватися (споживатися) населенням. Визначаючи об`єктивну необхідність щеплення працівника і перевіряючи законність його відсторонення від роботи для протидії зараженню COVID-19, необхідно з`ясовувати наявність наведених вище та інших факторів. Проте, відповідачем не було запропоновано інші форми організації праці позивачки. Важливим аргументом є те, що відповідач в один день 09.12.2021 відсторонив від роботи без збереження заробітної плати [PERSON] та її чоловіка [PERSON] (справа №635/10372/21, ще знаходиться в Харківському районному суді на розгляді у судді Березовської). Тобто, фактично в один день відповідач позбавив сім?ю [PERSON] будь-якого доходу та засобів на існування. Щодо досягнення легітимної мети для захисту здоров`я населення у вигляді відсторонення позивачки від роботи, ВП ВС у згадуваній справі зазначає наступне: Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) втручання вважатиметься «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення легітимної мети, якщо воно відповідає «нагальній суспільній необхідності» та є пропорційним цій меті, тобто дозволяє її досягнути найменш обтяжливими для людини засобами. З огляду на це в кожній конкретній ситуації треба з`ясувати, наскільки захід втручання у відповідне право був виправданим. Наголошує, що відсторонення [PERSON] від роботи без збереження заробітної плати не є найменш обтяжливим засобом задля досягнення легітимної мети. Такі дії мають наслідком позбавлення позивачки єдиного джерела прибутку, що не є пропорційним поставленій меті. Відповідач не довів належним чином, що саме такі дії по відношенню до позивачки будуть переслідувати легітимну мету захисту здоров`я працівників АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ». У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов. Встановлені фактичні обставини справи, застосовані норми права та мотиви суду Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] (а.с.172-173) судом встановлено, що [PERSON] 13.01.2020 була прийнята комірником дільниці з утримання та поточного ремонту ст.Основа АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Виробничого структурного підрозділу «Харківська дирекція» АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ". 03.02.2020 переведена майстром будівельних та монтажних робіт дільниці з капітального ремонту ст. Основа виробничого структурного підрозділу «Харківського територіального управління». 25.11.2021 АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» в особі філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Виробничого структурного підрозділу «Харківська дирекція» АТ "УКРЗАЛІЗНИЦЯ" за підписом начальника дирекції [PERSON] та голови ППО Петрової С.В., було прийнято наказ №35 про обов`язкове щеплення. Наказ обґрунтовано тим, що МОЗ України розширило перелік професій, для яких щеплення проти COVID-19 є обов`язковим. До переліку додали співробітників підприємств, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою КМУ від 04.03.2015 №83. Тобто, до таких підприємств належить АТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ». Зокрема, пунктом 2 вказаного наказу встановлено, що з 09.12.2021 працівники, які не мають щеплень проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, будуть відсторонені від роботи без збереження заробітної плати на підставі ст.46 КЗпП України та ст. 12 Закону України №1645-III від 06.04.2000 «Про захист населення від інфекційних хвороб». 08.12.2021 позивачка звернулась із заявою до начальника Виробничого структурного підрозділу «Харківська дирекція» Філії «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель і споруд» Чумаченко О.Б. про неможливість надати інформацію відносно вакцинації, так як це є лікарською таємницею. Також, позивачка зазначила, що вакцинація проти COVID-19 - це добровільне право, а не обов`язкове(а.с.19-21). 09.12.2021 наказом №102 Акціонерного Товариства «Українська залізниця» Філія «Центр будівельно-монтажних робіт та експлуатації будівель споруд» Виробничого структурного підрозділу «Харківська дирекція» було відсторонено від роботи [PERSON] без нарахування заробітної плати, на підставі ст. 46 КЗпП України та ст.12 Закону України №1645-ІЇI від 06.04.2000 «Про захист населення від інфекційних хвороб», наказом Міністерства охорони здоров?я України «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов?язковим профілактичним щепленням» № 2153 від 04.10.2021 зі змінами, внесеними наказом Міністерства охорони здоров?я України №2393 від 01.11.2021, пунктом 41(6) постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 та п.2 наказу №35 начальника Виробничого структурного підрозділу «Харківської дирекції» [PERSON] від 25.11.2021, щодо обов`язкового щеплення(а.с.23). 09.12.2021 складено Акт №1(а.с.22) про те, що позивачка відмовилась надати документ, який підтверджує проходження вакцинації проти COVID-19 або висновку лікаря щодо наявності протипоказань до проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 (форма № 028-1/о), виданого закладом охорони здоров`я відповідно до вимог наказу начальника ВСП «Харківської дирекції» [PERSON] № 35 від 25.11.2021 щодо обов`язкового щеплення. У поясненнях, до Акту №1 позивачка зазначила, що не може надати інформацію відносно вакцинації, так як це є лікарською таємницею. Відповідно до наказу від 01.03.2022 №101/1 за підписом начальника дирекції [PERSON] з 01.03.2022 було допущено до роботи працівників, відсторонених від роботи згідно наказу начальника Харківської дирекції від 25.11.2021 №35 «Щодо обов`язкового щеплення». Наказом №04-1-4 від 01.03.2022(а.с.128-130) за підписом начальника дирекції [PERSON] було встановлено режим простою з 01.03.2022 до відміни для працівників ВСП «Харківська дирекція» філії БМЕС АТ «Укрзалізниця» та з доповненнями від 04.03.2022 в березні 2022 року для працівників структурного підрозділу «Харківська дирекція». Згідно до додатку №1 до наказу від 04.03.2022 №04-1-7, яким визначений перелік працівників виробничого структурного підрозділу «Харківська дирекція», до яких буде застосовано режим простою зазначено майстер дільниці [PERSON] з 01.03.2022 по 31.03.2022. Згідно наказу №72/01 від 10.06.2022(а.с.126) судом встановлено, що [PERSON] була звільнена з посади майстер дільниці з утримання та поточного ремонту ст.Основа на підставі п.1 ст.36 КЗпП за угодою сторін, копію наказу отримала. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Стаття 3 Конституції України визначає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Стаття 49 Конституції України встановлює, що держава, зокрема, забезпечує санітарно-епідемічне благополуччя. Статтею 64 Конституції України визначено, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Як визначено у статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Закон України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» регулює суспільні відносини, які виникають у сфері забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя, визначає відповідні права і обов`язки державних органів, підприємств, установ, організацій та громадян, встановлює порядок організації державної санітарно-епідеміологічної служби і здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Україні. Згідно з пунктами «б», «г» статті 10 Закону України від 19 листопада 1992 року № 2801-ХІІ «Основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення; виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством про охорону здоров`я. Частиною першою\~статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»\~передбачено, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт (речення перше та друге частини другої\~статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»). Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, установлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я (речення третє частини другої\~статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»). У разі загрози виникнення особливо небезпечної інфекційної хвороби або масового поширення небезпечної інфекційної хвороби на відповідних територіях та об`єктах можуть проводитися обов`язкові профілактичні щеплення проти цієї інфекційної хвороби за епідемічними показаннями (частина третя\~статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»). Згідно з Положенням про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267\~(у редакції\~постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90) (далі - Положення про МОЗ України), МОЗ України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, а також захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням, попередження та профілактики неінфекційних захворювань. Накази МОЗ України, видані в межах повноважень, передбачених законом, є обов`язковими до виконання центральними органами виконавчої влади, їх територіальними органами, місцевими держадміністраціями, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та громадянами (пункт 8 зазначеного Положення). Наказом МОЗ України від 04 жовтня 2021 року № 2153\~затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням (далі - Перелік № 2153). До Переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, віднесено й АТ «Укрзалізниця». Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096\~доповнено постанову Кабінету Міністрів України № 1236 новимпунктом 41-6, відповідно до якого керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій доручено забезпечити: 1)\~контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком № 2153; 2)\~відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до\~статті 46 КЗпП України, частини другої\~статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»\~та частини третьої\~статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3)\~взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої\~статті 94 КЗпП України, частини першої\~статті 1 Закону України «Про оплату праці»\~та частини третьої\~статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Приписи абзацу шостого частини першої\~статті 7 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення»\~та\~Інструкції № 66\~не охоплюють порядок відсторонення від роботи у зв`язку з відмовою чи ухиленням від проведення обов`язкових профілактичних щеплень для запобігання захворюванню на COVID-19. Обов`язки роботодавців щодо забезпечення епідеміологічного благополуччя населення визначені не тільки\~Законом України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення».\~ Постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2021 року № 1096\~передбачено, що відсторонення працівників у межах відповідних заходів боротьби з пандемією COVID-19 керівник підприємства, установи, організації проводить відповідно до\~статті 46 КЗпП України, частини другої\~статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб»\~і частини третьої\~статті 5 Закону України «Про державну службу». Відтак приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та за умови дотримання визначеної в них процедури дозволяють працівникові передбачати наслідки його відмови або ухилення від щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявлених за результатами медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо цього працівника(Постанова ВП ВС від 27.03.2024 справа №191/4364/21, провадження № 14-172цс2). Суд також враховує, що у пункті 11 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 130/3548/21 (провадження № 14-82цс22) зроблено висновок, що відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене законом, а також щодо законності проведення обов`язкового профілактичного щеплення проти COVID-19, правомірності відсторонення від роботи працівника, який не пройшов такого щеплення. Щодо пропорційності втручання у приватне життя та легітимність мети Відсторонення особи від роботи, що може мати наслідком позбавлення її в такий спосіб заробітку без індивідуальної оцінки поведінки цієї особи, лише на тій підставі, що вона працює на певному підприємстві, у закладі, установі, іншій організації, може бути виправданим за наявності дуже переконливих підстав. У кожному випадку слід перевіряти, чи була можливість досягнути поставленої легітимної мети шляхом застосування менш суворих, ніж відсторонення працівника від роботи, заходів після проведення індивідуальної оцінки виконуваних ним трудових обов?язків, зокрема, оцінки об?єктивної необхідності під час їхнього виконання особисто контактувати з іншими людьми, можливості організації дистанційної чи надомної роботи, умови праці, у яких перебуває працівник і які збільшують вірогідність зараження COVID-19 тощо(постанова ВС від 12.04.2023, справа №203/537/22). 24 грудня 2020 року МОЗ України видало наказ №3018, яким затвердило Дорожню карту з впровадження вакцини від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, і проведення масової вакцинації у відповідь на пандемію COVID-19 в Україні у 2021-2022 роках (далі - Дорожня карта). Дорожня карта передбачала, що імунізація населення безпечною та ефективною вакциною проти коронавірусної хвороби COVID-19 є найважливішим компонентом стратегії уряду України в подоланні гострої фази пандемії коронавірусної хвороби COVID-19. Загальною метою здійснення масової вакцинації населення стало припинення поширення коронавірусної хвороби COVID-19 в Україні. Недостатні, несвоєчасні та неефективні заходи держави у сфері охорони здоров`я, особливо в умовах пандемії можуть свідчити про невиконання державою позитивних зобов`язань із гарантування право кожної людини на життя. Так, наказ про відсторонення позивача виданий на підставі статті 46 К3пП України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» №1645-І, наказу Міністерства охорони здоров?я України від 04 жовтня 2021 року №2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов?язковим профілактичним щепленням», пункту 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року №1236. На підтвердження функціональних обов`язків [PERSON] , представником відповідача суду надана посадова інструкція майстру будівельних та монтажних робіт дільниці з капітального ремонту ст. Основа виробничого структурного підрозділу «Харківського територіального управління» від 03.02.2020(а.с.119-125), з якої вбачається, що позивачка була ознайомлена з посадовою інструкцією та копію отримала на руки, про що свідчить її підпис. Доказів проходження обов`язкового щеплення або медичного висновку про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданого закладом охорони здоров`я, як до відсторонення від роботи, так і в розумний строк після - позивачка до суду не надала, посилалась на лікарську таємницю, на її право, а не обов`язок робити щеплення, а отже, не довела, що дії відповідача не відповідали умовам та підставам відсторонення працівника від роботи. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] відмовилася від проходження обов`язкового щеплення за відсутності відомостей про протипоказання до вакцинації проти COVID-19. Аналізуючи зазначені вимоги законодавства, фактичні обставини, пов`язані із пандемією, надавши індивідуальну оцінку виконуваних позивачем трудових обов?язків та враховуючи, що [PERSON] , як майстер будівельних та монтажних робіт дільниці з капітального ремонту ст. Основа виробничого структурного підрозділу «Харківське територіальне управління» АТ «Укрзалізниця», з достатньою вірогідністю мала службову необхідність у контактуванні з працівниками цього товариства, а отже існував ризик інфікування позивача та інших осіб коронавірусом COVID-19 та/або створення умов для його поширення на підприємстві, яке має стратегічне значення для економіки і безпеки держави у транспортній галузі. За позивачем на період відсторонення зберігалося робоче місце, трудовий договір не припинений, відсторонення від роботи не є дисциплінарним стягненням, нарахування заробітної плати відновлено після допуску до роботи(виконання робіт), у зв?язку з чим відсутнє порушення права. Також суд враховує доводи відповідача, що відповідно до посадової інструкції позивача було неможливо виконувати посадові обов?язки дистанційно або надомно, а лише безпосередньо з контактуванням з іншими працівниками підприємства. Відомості про реальну можливість належного виконання трудової функції позивачем, у випадку організації дистанційної/надомної роботи в матеріалах справи відсутні. Таким чином, позиція позивача, щодо можливості здійснювати роботу дистанційно у судовому засіданні не доведена. Щодо посилання позивача на те, що одночасно з нею був також відсторонений її чоловік - суд до уваги не приймає, оскільки в матеріалах справи відповідні докази відсутні. Позивачка не довела, а суд не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що тимчасове відсторонення [PERSON] від роботи становило непропорційне втручання у її приватне життя. Загроза створення небезпеки оточенню (людям) діями позивачки (її бездіяльністю) переважає над метою обмеження втручання у право на повагу до її приватного життя. Відтак, суд констатує, що принцип пропорційності втручання у право позивачки на повагу до її приватного життя не було порушено внаслідок відсторонення її від роботи у зв`язку з непроходженням обов`язкового профілактичного щеплення від COVID-19 на час до моменту, коли буде усунуто причини такого відсторонення. За правилами частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями частин 5, 6 статті 81 ЦПК визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено частиною 4 статті 12 ЦПК України. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи(ч. 7 ст. 81 ЦПК України). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що наказ начальника «Харківської дирекції» Виробничого структурного підрозділу Філії «Центрбудівельно-монтажнихробіт таексплуатації будівель і споруд» АТ «Укрзалізниця» № 102 від 09 грудня 2021 року про відсторонення [PERSON] від роботи без збереження заробітної плати є законним. На підставі викладеного, к

Outcome: dismissed