Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~мотивуючи позовну\~заяву тим,\~що 14.09.2024\~року між ТОВ «Стар\~Файненс Груп»\~та відповідачем\~в електронній\~формі було укладено\~договір про\~надання фінансового\~кредиту №17313-09/2024,\~відповідно до\~умов якого остання отримала\~кредит на\~умовах строковості,\~зворотності,\~платності,\~а відповідач\~зобов`язалася повернути\~кредит та\~сплатити проценти\~за користування\~ним в порядку\~та на\~умовах,\~визначених цим\~договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі. 23.12.2024\~року між\~ТОВ «Стар\~Файненс Груп»\~та позивачем\~було укладено\~договір факторингу\~№23122024,\~за умовами\~якого позивач\~набув статусу\~нового кредитора\~та отримав\~право грошової\~вимоги по\~відношенню до\~боржників включно\~і до [PERSON] за кредитним договором №17313-09/2024. Відповідач не\~виконує умови\~кредитного договору,\~тому станом\~на дату\~звернення до\~суду з\~цим позовом\~її заборгованість\~становить 15300,00\~грн.,\~яка складається\~з: заборгованості за\~тілом кредиту\~ 5000,00\~грн.,\~заборгованості за\~відсотками - 5050,00\~грн.,\~заборгованості за\~штрафами 5250,00\~грн.\~Враховуючи викладене,\~ТОВ «ФК\~«Кредит-Капітал»\~зверулося до\~суду з\~цим позовом\~та просило\~стягнути з\~відповідача заборгованість\~за кредитним\~договором в\~розмірі 15300,00\~грн., суму сплаченого\~судового збору\~в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сум 7000,00 грн. Ухвалою суду від 09.06.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені\~судом строки,\~відзиву на\~позовну заяву\~відповідачем подано\~не було,\~судову кореспонденцію\~надіслано судом\~на зареєстроване місце\~проживання відповідача:\~ [ADDRESS] ,\~яку остання не отримала. Конверт із судовою кореспонденцією повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Враховуючи викладене вище та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст.ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено,\~що 14.09.2024\~року між ТОВ «Стар\~Файненс Груп»\~та відповідачем\~був укладений\~договір про\~надання фінансового\~кредиту №17313-09/2024\~у формі\~електронного документу\~з використанням\~електронного підпису,\~за умовами\~якого відповідачу\~було надано\~фінансовий кредит в розмірі\~5000,00\~грн.\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а [PERSON] зобов`язалася повернути\~кредит та\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом в\~порядку та\~на умовах,\~визначених цим\~договором (а.с.\~8-11, 12-13, 17-23). За змістом\~п.\~1.2.\~договору,\~мета отримання\~кредиту \~на власні\~потреби клієнта.\~Кредит надається\~строком на\~120\~днів.\~Дата надання\~кредиту 14.09.2024\~року.\~Наданий кредит\~клієнт зобов`язаний\~погасити відповідно\~до графіку\~платежів. Кінцева дата\~погашення кредиту 11.01.2025 року. Пунктами 1.4.\~визначено,\~що за\~користування кредитом\~товариством нараховуються\~проценти,\~що є\~платою за\~користування кредитом. Тип процентної\~ставки:\~фіксована. Денна процентна\~ставка складає\~)5550,00/5000,00)/120*100%=0,93% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2. цього договору. За змістом п. 1.6. договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №4441-11хх-хххх-3203 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Відповідно до\~п.\~5.3\~договору,\~у випадку\~прострочення клієнтом\~сплати платежів\~відповідно до\~термінів,\~встановлених в\~Графіку платежів,\~товариство нараховує\~неустойку у\~вигляді штрафу:\~в розмірі 100%\~від суми\~простроченої заборгованості,\~за відповідний\~розрахунковий період,\~та до\~дати погашення\~заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України. Підписанням цього\~договору клієнт\~підтверджує,\~що він\~ознайомлений,\~повністю розуміє,\~погоджується і\~зобов`язується неухильно\~дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства, розміщених на веб-сайті товариства (п. 7.6. договору). Як слідує\~з матеріалів\~справи,\~вказаний договір\~підписаний відповідачем\~за допомогою\~одноразового паролю-ідентифікатора,\~який був\~надісланий ТОВ\~«Стар Файненс\~Груп» електронним\~повідомленням про\~прийняття (акцепт)\~пропозиції (а.с.\~29), на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору міститься код ідентифікатора відповідача\~W3839, що і є безпосереднім підписом відповідача. Ідентифікаційна частина\~договору про\~надання фінансового\~кредиту від 14.09.2024\~року в\~Розділі «Клієнт»\~міститься ідентифікуючі\~дані [PERSON] , в тому числі зазначено маску рахунка позичальника №4441-11хх-хххх-3203. TOB\~«Стар Файненс\~Груп» свої\~зобов`язання\~за договором №17313-09/2024\~від 14.09.2024\~року виконав\~належним чином,\~перерахувавши відповідачу\~грошові кошти\~у загальному\~розмірі 5000,00\~грн.\~на платіжну\~картку № [NUMBER] хх-хххх-3203,\~що підтверджується\~листом ТОВ\~«Універсальні платіжні\~рішення» від\~16.04.2025 року (а.с. 31). Також факт зарахування коштів підтверджується інформацією АТ «Універсал Банк,» витребуваною судом за клопотанням позивача (а.с. 71). 23.12.2024\~року між\~ТОВ «Стар\~Файненс Груп»\~та ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал»\~укладено договір\~факторингу №23122024,\~відповідно до\~умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передає (відступає) позивачу права вимоги до боржників, які виникли у клієнта внаслідок невиконання боржниками умов кредитних договорів, та які входять до портфелю заборгованості (а.с. 34-38, 41). 23.12.2024\~року сторони\~договору факторингу\~№23122024 підписали акт приймання-передачі письмового та електронного реєстру боржників за договором факторингу (а.с. 40). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює, припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З витягу\~з реєстру\~боржників до\~вказаного договору\~факторингу вбачається,\~що первісний\~кредитор відступив\~право вимоги\~за договором\~№ 17313-09/2024\~на загальну\~суму 15300,00 грн.,\~з яких:\~5000,00\~грн.\~ сума\~основного боргу\~за кредитом, 5050,00\~грн.\~ сума\~заборгованості по\~відсотках та 5250,00 грн.\~ сума\~заборгованості по\~пеням/штрафам\~(а.с. 39).\~Вказана сума\~заборгованості \~також підтверджується розрахунками заборгованості\~первісного кредитора\~(а.с. 26-27). Тобто «ФК «Кредит-Капітал» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. Матеріали справи містять досудову вимогу, в якій позивач повідомив відповідача про заміну кредитора та суму боргу (а.с. 42). Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» наділено правом вимоги до відповідача за договором №17313-09/2024 від 14.09.2024 року. Вказана сума заборгованості встановлена судом на підставі наданих доказів. Відповідач жодних заперечень щодо правильності наведеного розрахунку не надав як і власного контррозрахунку. При цьому суд звертає увагу, що розмір відсотків визначений відповідно до умов договору. З приводу вимог про стягнення штрафу за кредитним договором, то вона задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи ту обставину, що неустойка, яка передбачена кредитним договором, нарахована у період дії в Україні воєнного стану, після 24 лютого 2022 року, вона підлягає списанню кредитодавцем та підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні. Таким чином,\~даючи юридичну\~оцінку доказам,\~суд вважає,\~що відповідач\~отримала кредитні\~кошти,\~але свої\~зобов`язання\~по їх\~поверненню та\~сплати відсотків\~належним чином\~не виконувала,\~тому зобов`язана\~повернути позивачу\~борг в\~загальному розмірі 10050,00 грн., у зв`язку з чим позов слід задовольнити у вказаній частині. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню судовий\~збір в\~розмірі 1591,01 гривень, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (65,69%). Вирішуючи питання щодо обґрунтованості стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., слід приймати до уваги викладене нижче. За ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. Положенням п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьсяу разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Слід відзначити, що витрати на професійну правничу допомогу є видом судових витрат і всі норми процесуального кодексу, які стосуються судових витрат відносяться також до витрат на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. До суду\~на підтвердження\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу позивачем\~надано:\~договір про\~надання правової\~допомоги №0103 від 01.03.2024\~року (а.с.\~45), замовлення до\~вказаного договору\~від 15.04.2025\~року по\~супроводу судової\~справи зі\~стягнення заборгованості\~з [PERSON] \~на суму\~7000,00\~грн.\~(а.с. 46); детальний опис\~наданих послуг\~(а.с.\~47); свідоцтво про\~право на\~зайняття адвокатською\~діяльністю (а.с. 49);\~ордер (а.с.\~50)\~та рахунок\~на оплату\~(а.с. 48). Згідно з п. 2.1. договору про надання правової допомоги, порядок розрахунків та інші аспекти виконання договору визначаються додатком №1 до договору. Відповідно до\~детального опису\~наданих послуг,\~адвокатським об`єднанням\~було надано\~наступну юридичну\~допомогу:\~усну консультацію\~тривалістю 30\~хв.,\~ознайомлення з\~матеріалами кредитної\~справи тривалістю\~2\~год.,\~погодження правової\~позиції \~тривалістю 30\~хв., складення позовної заяви тривалістю 3 год. 30 хв. та подання заяви до суду. Всього витрачено 6 год. 30 хв. Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн., слід приймати до уваги викладене нижче. Як зазначено ВС в постанові від 17.01.2022 року № 756/8241/20, зустріч із клієнтом та погодження заперечень на касаційну скаргу мають організаційний характер, є складовими підготовки відзиву на касаційну скаргу та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окрема послуга, немає підтвердження, що клієнту разом із тим здійснювалося надання консультацій правового характеру, а тому такі витрати не підлягають компенсації. З огляду на викладене, надання представником позивача таких правничих послуг як усної консультації та погодження правової позиції, не можуть включатися до витрат на правову допомогу, оскільки вони не підтвердженні належними доказами. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 року у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 року № 640/8316/20, від 21.10.2021 року у справі № 420/4820/19 тощо). Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, враховуючи категорію справи, обсяг виконаних робіт та наданих адвокатом послуг, значення справи для сторони позивача, її публічним інтересом, співмірність даних витрат, які суд вважає завищеними, тому суд вважає такими, що підлягають до задоволенню витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: partial