Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Національної поліції у Львівській області, в якому просить: повернути майно, вилучене в ході проведення обшуку та відшкодувати матеріальну і моральну шкоду за завдані протиправні посягання в розмірі 121800 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що о 7:40 ранку 4 червня 2025 року в будинок за адресою [ADDRESS] не ідентифіковані фізичні особи здійснили незаконне проникнення зі зламом до житла людини, пошкодили майно та викрали фінансові документи. Не названі особи не пред`явили ідентифікуючі документи, не довели наявність повноважень та не надали доказів законності своїх дій. Невідомі особи назвалися працівниками ГОЛОВНЕ УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ У ЛЬВІВСЬКІЙ ОБЛАСТІ ЄДРПОУ: 40108833. Не названі особи пред`явили сфальсифікований юридичний документ так звану ухвалу за клопотанням фізичної особи без повноважень [PERSON] у так званій справі №461/163/25, провадження №1кс/461/3096/25 від 14.05.2025. Розрахунок боргових зобов`язань: 1. Знищені металопластикові двері 28000 гривень; 2. Знищені металеві двері 3000 гривень; 3. Знищене металопластикове вікно 5000 гривень; 4. Знищений сейф 2 шт 8000 гривень; 5. Вчинений безлад в будинку 25000 гривень; 6. Порвані штани 2000 гривень; 7. Залякування трьох малолітніх дітей 50000 гривень. Разом до сплати: 121 800 гривень. Ухвалою суду від 04 липня 2025 року матеріали позовної заяви залишено без руху. 07 липня 2025 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 08 липня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 24 липня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника Головного управління НП у Львівській області, в якому просить провадження у\~справі №461/5356/25\~за позовом\~ [PERSON] до\~Головного управління\~Національної поліції\~у Львівській\~області в\~частині витребування\~майна з\~чужого незаконного\~володіння \~закрити на\~підставі п.\~1\~ч.\~1\~ст.\~255\~ЦПК України. Ухвалою суду від 24.07.2025 року провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Головного управління Національної поліції у Львівській області про витребування майна з чужого незаконного володіння, в частині витребування майна\~з чужого\~незаконного володіння закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 24 липня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника Головного управління національної поліції у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відзив обґрунтований тим, що позивач зазначає, що спричинення матеріальної та моральної шкоди відбулось внаслідок проведення незаконного обшуку, однак на підтвердження не надає жодних доказів. ГУНП у Львівській області зазначає, жодним із наданих до позовної заяви доказом не встановлено незаконність проведення обшуку за місцем проживання позивача чи про порушення порядку його проведення. Відтак, обшук був необхідним в демократичному суспільстві, законним та мав легітимну мету. Зазначає, що позивачем не додано жодних належних і допустимих доказів завдання такої шкоди, наявність причинного зв`язку між діями і ймовірною шкодою. Враховуючи те, що обшук було проведено з легітимною метою, на підставі ухвали слідчого судді, підстав для відшкодування майнової шкоди немає. У зв`язку з цим, підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди позивачу немає. Судом встановлено, що Слідчим управлінням ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №12024141360000363 від 25.01.2024, за підозрою [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч.3 ст.28-ч.1 ст.114-1, ч.3 ст.15, ч.3 ст.28-ч.1 ст.114-1 КК України, та за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Ухвалою слідчого Галицького районного суду м. Львова від 14.05.2025 року у справі 461/163/25 клопотання старшого слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП у Львівській області про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024141360000363 від 25.01.2024 - задоволено та надано дозвіл у кримінальному провадженні №12024141360000363 від 25.01.2024 на проведення обшуку в будинку [PERSON] . З матеріалів справи встановлено, що 04.06.2025 в період часу з 08:53 год. до 14:00 год. на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова №461/163/25 (провадження №1-кс/461/3096/25) від 14.05.2025 під час обшуку за місцем проживання [PERSON] , [INFO] , що за адресою: [ADDRESS] , було виявлено та вилучено наступні речі, а саме: - предмети зовні схожі на боєприпаси у кількості 35 штук; - предмет зовні схожий на боєприпаси у кількості 1 штука; - предмет зовні схожий на пістолет із серійним номером КО 030953 із магазином; - зовнішній жорсткий диск чорного кольору марки «BLUEENDLES» із кабелем; - дозвіл на зброю № [NUMBER] ; - розписка [PERSON] від 18.02.2021 на 1 арк; - розписка [PERSON] від 05.04.2021 та 21.02.2022 р. кожна на 1 арк.; - розписка від 09.06.2022 від [PERSON] на 1 арк.; - розписка від 08.06.2022 від [PERSON] на 1 арк.; - акт приймання-передачі автомобіля від 20.04.2023 на 1 арк; - висновок про анулювання дозволу на зберігання та носіння мисливської гладкоствольної зброї від 21.11.2022 на 2 арк; - мобільний телефон марки «Honor», без ідентифікуючих ознак; - мобільний телефон марки «Honor», без ідентифікуючих ознак; - ноутбук марки «LG» S/N 711MSXH031714, M/N: e500-u/ap55r1,модель LGE 50. Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 10.06.2025 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ВРОТЗ СУ ГУНП у Львівській області у кримінальному провадженні №12024141360000363 про накладення арешту на майно, вилучене 04.06.2025 р. під час обшуку за місцем проживання [PERSON] . Статтею 56 Конституції України кожному\~гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176\~ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності зазавдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою\~статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. За відсутності підстав для застосування частини першої\~статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закону) підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативнорозшукових заходів, передбачених Законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства. Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону передбачено, що у випадках незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, незаконного накладення арешту на майно громадянинові відшкодовуються моральна шкода. Відповідно до ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди проводиться у разі, коли незаконні дії органів досудового розслідування, прокуратури, суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок, бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Частинами 1 3 статті 23 ЦК України та роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Європейська конвенція з прав людини) гарантовано право кожного на повагу до приватного і сімейного життя, житла і кореспонденції. При цьому, частина 2 цієї статті містить випадки, в яких втручання у право на повагу до житла є виправданим і не становитиме порушення. Так, органи державної влади не можуть втручатись у здійснення зазначеного права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або захисту прав і свобод інших осіб. Отже, за загальним правилом право на повагу до житла є непорушним, і держава повинна виконувати взяті на себе негативні зобов`язання. За практикою Європейського суду з прав людини аналіз втручання у право на предмет порушення гарантій статті 8 Конвенції здійснюється через застосування трискладового тесту (пункти 69-72 Рішення від 02 грудня 2010 року у справі «Ратушна проти України», заява №17318/06; пункти 46-55 Рішення від 28 квітня 2016 року у справі «Багієва проти України», заява № 41085/05). Так, з метою перевірки обшуку на предмет порушення гарантій статті 8 Конвенції необхідним є визначення таких обставин: чи мало місце втручання, чи було втручання відповідно до закону, чи переслідувало легітимну мету, чи було необхідним у демократичному суспільстві, тобто пропорційним. Аналізуючи встановлені факти за наведеними критеріями, що обшук у житлі позивача безперечно становив втручання у його право на повагу до житла, а тому необхідно визначити, чи було це втручання здійснено відповідно до закону та чи переслідувало законну мету. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб. Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, а у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - на підставі ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду. Вимоги до ухвали слідчого судді визначені статтею 235 КПК України.\~ Як вбачається із матеріалів справи 04.06.2025 в період часу з 08:53 год. до 14:00 год. на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова №461/163/25 (провадження №1- кс/461/3096/25) від 14.05.2025 було проведено обшук у житлі позивача. Аналізуючи наявність такої складової як «необхідність у демократичному суспільстві», потрібно звернутись до практики Європейського суду з прав людини (надалі - Суд), в якій останнє тлумачиться як «нагальна суспільна потреба» такого втручання. В пункті 71 Рішення від 02 грудня 2010 року у справі «Ратушна проти України» (заява №17318/06) Суд зазначає, що обшук, про який йдеться, був призначений в рамках кримінального розслідування крадіжки. Таким чином, обшук слугував легітимній меті, а саме запобіганню злочину. Залишається розглянути, чи було втручання «необхідним у демократичному суспільстві». Суд нагадав, що коли держави вважають за необхідне вдаватися до таких заходів, як обшуки житлових приміщень, з метою отримання доказів факту вчинення правопорушень, Суд буде оцінювати, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та чи було дотримано принцип пропорційності. Суд також буде вивчати наявність у національному законодавстві ефективних гарантій від зловживань та свавілля та перевіряти, як ці гарантії працюють в окремому випадку, який розглядається. Критерії, які слід брати до уваги в цьому контексті (але не обмежуватись ними), - це спосіб та обставини, за яких було ухвалено постанову про проведення обшуку, інші докази, доступні на той час, а також зміст та обсяг постанови. При цьому особлива увага має приділятись гарантіям, застосованим з метою обмежити розумними рамками вплив цього заходу (пункт 72 Рішення). За ст. 79 ЦПК достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки, для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до ст.ст. 1166, 1167, 1176ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою - підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача (ст. 12, 81 ЦПК України). Щодо відшкодування матеріальної шкоди суд зазначає наступне. За правилами частини шостої статті 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. За правилами частини сьомої цієї статті, порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Таким законом є Закон України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" №266/94-ВР від 01.12.1994. В силу вимог статті 1 вказаного Закону, відповідно до його положень підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. В свою чергу, за правилами статті 3 цього Закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Відшкодування майнової шкоди, заподіяної особі пошкодженням її майна під час проведення обшуку, не передбачене нормами вказаного Закону. Оскільки, позивачем жодним чином не доведено факт спричинення матеріальної та моральної шкоди внаслідок проведення незаконного обшуку, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed