Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №8003902 від 19.06.2024. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.06.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8003902 від 19.06.2024. За твердженням позивача, відповідачем належним чином взяті на себе зобов`язання, які визначені вказаним кредитним договором, не виконуються, що є підставою для стягнення заборгованості у сумі 22 230,00 грн., з яких: 6000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 800,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 5 430,00 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами. При цьому, первинними кредиторами було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», яке набуло право вимоги на підставі договору факторингу №22012025/1 від 22.01.2025. Відповідач відзиву на позов не надав. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.05.2025 року було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Оскільки відповідач був належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені Судом. 19.06.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 8003902, на підставі якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало [PERSON] строком на 360 днів кредит в розмірі 3 000 грн у безготівковій формі шляхом зарахування у день укладення договору або на наступний день грошових коштів на платіжну картку позичальника № [NUMBER] , а відповідач зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування цим кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони погодили, що стандартна процентна ставка становить 1,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 договору про надання споживчого кредиту. Договір укладено в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо суми кредиту, строку договору і строку кредитування, а також розмір процентної ставки та вказаний документ підписаний електронним цифровим підписом відповідача. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «АВЕНТУС Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. Так, згідно розрахунку позивача сума заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором №8003902 від 19.06.2024 становить: 22 230,00 грн., з яких: 6000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу; 10 800,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 5 430,00 грн. сума заборгованості за пенею, штрафами. 22.01.2025 між ТОВ ««АВЕНТУС Україна» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №22012025/1 від 22.01.2025, за яким позивач набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи, свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, розпорядженням №691 від 23.03.2017 року, підтверджується, що ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг. Оцінка Суду. У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні висновки викладені в Постанові Верховного суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що договір про надання кредиту № 8003902від 19.06.2024 року підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину. Доказів повернення відповідачем позивачу грошових коштів матеріали справи не містять, отже наведені обставини, поза всяким сумнівом доводять той факт, що відповідач суму кредиту не повернув. Визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, суд приходить до наступного висновку. Згідно з матеріалами справи, а саме договору №8003902 від 19.06.2024, укладеним між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] , відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 3 000 грн, що підтверджується умовами договору та паспортом споживчого кредиту. Жодних доказів про надання позичальнику додаткових грошових коштів чи про збільшення розміру основного зобов`язання до 6 000 грн суду не подано. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Оскільки позивач не надав належних доказів отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 6 000 грн, а з матеріалів справи вбачається, що фактично надано лише 3 000 грн, суд вважає обґрунтованим визначення розміру заборгованості за тілом кредиту саме в сумі 3 000 грн, і в цій частині позов підлягає задоволенню. Отже, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 3 000 грн, оскільки саме цю суму кредитних коштів фактично отримано відповідачем, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, підлягає стягненню 10 800 грн заборгованості за відсотками, оскільки заявлена позивачем сума процентів узгоджується з умовами договору про надання кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача, паспорту кредиту, відповідач не надав жодних доказів на спростування розрахунку позивача, не заперечив правильності нарахування чи розміру процентів, у зв`язку з чим позов у цій частині є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Водночас суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення з відповідача 5430,00 грн заборгованості за пенею, штрафами за кредитним договором. Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX передбачає звільнення позичальника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання згідно з договором кредиту (позики), укладеним банком чи іншим кредитодавцем (позикодавцем). Вказаним Законом України «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема п. 18, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Ураховуючи, що з 24 лютого 2022 року на території України введений воєнний стан, який діє і по даний час, тому відповідач як позичальник звільнений від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, у зв`язку з чим передбачені законом підстави для стягнення з нього на користь позивача 5430,00 грн заборгованості за пенею, штрафами за договором №8003902 від 19.06.2024 про надання споживчого кредиту, яка нарахована у період воєнного стану, у даному випадку відсутні. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивач сплатив 3 028,00 грн. 00 коп. судового збору. При цьому, по справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 22230 грн, з яких було задоволено вимог на загальну суму 13800,00 грн, а тому у зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1879,73 грн судового збору (3 028,00 х 13800,00 / 22230,00). З цих підстав,

Outcome: partial