Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

У вересні 2023 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 25 січня 2022 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір у вигляді Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Своїм підписом в заяві [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою умов договору станом на 17 липня 2023 року утворилася загальна заборгованість за кредитним договором в розмірі 52750,58\~грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 44598,73 грн., заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 8151,85 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 52750,58\~грн. та судовий збір в розмірі 2684\~грн. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22 вересня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за вказаною позовною заявою. У відзиві представник відповідача із вимогами позовної заяви не погоджується та просить у задоволенні позову відмовити з підстав його недоведеності. Так, вказує, що до позову не додано жодного документу на підтвердження заборгованості. Крім того, розрахунок заборгованості не ґрунтується на умовах договору та є невірним, тому він не може бути доказом позовних вимог, оскільки зроблений з порушенням норм чинного законодавства та не підтверджує розмір заборгованості. У відповіді на відзив позивач наголошує на доведеності позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачка про розгляд справи повідомлялась через свого представника [PERSON] шляхом направлення на його номер телефону СМС повідомлення, яке отримано ним 27 червня 2025 року, що з урахуванням заяви представника [PERSON] про отримання електронних повісток є належним повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. За таких обставин, з урахуванням заяви позивача про розгляд справи за його відсутності, наявності відзиву представника відповідачки та повідомлення представника відповідачки про розгляд справи шляхом направлення йому СМС повідомлення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та кожний доказ окремо, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається з матеріалів справи, 25 січня 2025 року [PERSON] підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», в якій указано, що він разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між банком та позичальником договір про надання банківських послуг. Згідно з умовами вказаного договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку ,що підтверджується довідкою про умови кредитування (а.с. 13). Із довідки про видачу кредитних карт [PERSON] , вбачається, що останньою отримано кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 13 травня 2022 року, термін дії до січня 2026\~року, тип карти «Універсальна»; № [NUMBER] , дата відкриття 25 січня 2022 року, термін дії до лютого 2026 року, тип картки «Універсальна». До Анкети-заяви позивачем надано копію Паспорту споживчого кредиту (а.с.26-30), як невід`ємні частини кредитного договору. З моменту отримання первісної картки відповідач користувався кредитними коштами як шляхом зняття, так і шляхом погашення кредитної заборгованості, останнє зарахування коштів було здійснено 29 травня 2023 року в розмірі 100 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідачки перед АТ КБ «ПриватБанк» станом на 17 липня 2023 року установить 52750,58\~грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 44598,73 грн., заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 8151,85 грн. Правовідносини щодо стягнення заборгованості за кредитним договором регулюються положеннями Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). Відповідно до ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем був укладений кредитний договір у належній формі та погоджені всі його істотні умови. Позивач свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, доказів протилежного суду не надано. Разом з тим, відповідачка допустила порушення умов кредитного договору та внаслідок цього у неї утворилась заборгованість, яка у повній мірі підтверджується наявним в матеріалах справи доказами. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, суд враховує, що жодних доказів, які спростовують вимоги позову відповідачкою до суду не надано, що є її прямим процесуальним обов`язком. Щодо покликів відзиву про відсутність узгодженої відсоткової ставки суд зазначає наступне. 25 січня 2025 року [PERSON] особисто підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» у наслідок чого нею було погоджено умови кредитування. У вищевказаній заяві зазначено, що підписанням цієї заяви, відповідач приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms. Пунктами 1.3., 1.5. заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг визначено процентну ставку, відсотків річних для карт: - «Універсальна» в розмірі 43,2 % річних, при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту - 86,4% річних; - «Універсальна Gold» в розмірі 42,0 % річних, при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту - 84,0% річних. Таким чином, сторонами були погоджені умови кредитування щодо нарахування та сплати відсотків. При цьому, як вбачається з наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку, заявлена до стягнення заборгованість за відсотками в сумі 8151,85 грн. була нарахована АТ КБ «Приватбанк» вже після узгодження умов кредитування, за процентною ставкою яка не перевищувала 42% на рік, що складає 3,5 % на місяць. Також суд вважає за необхідне звернути увагу, що заборгованість за період з 25 січня 2022 року по 17 липня 2023 року хоча і було нарахована за відсотковими ставками, в тому числі, які не погоджувались стороною відповідача, проте вказані відсоткові ставки не перевищували погоджену відсоткову ставку у розмірі 42% відсотки річних, що на думку суду не є погіршенням умов кредитного договору, а лише зменшило суму нарахованих відсотків за кредитним договором. Крім того, певний період часу відсотки за спірним кредитним договором позивачем взагалі нараховані не були. Суд вважає помилковими посилання у відзиві на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, оскільки в даному випадку між сторонами узгоджено базовий розмір процентної ставки, про що свідчить підписана відповідачем заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг. У свою чергу, відповідачка, будучи повідомленою про розгляд справи та подаючи відзив не надала контррозрахунок суми заборгованості, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого банком розрахунку. Відтак відсутні законні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем доказами. Таким чином, суд оцінивши у сукупності надані банком докази по справі, доходить висновку, що відповідачка не виконує взятих на себе зобов`язань, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по даному договору у розмірі 52750,58\~грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 44598,73 грн., заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 8151,85 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, відповідно до\~статі 141 ЦПК України\~з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2684 грн.

Outcome: approved