Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 29.01.2024 року звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, про визнання [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] батьком [PERSON] ,\~ [INFO] та встановлення додаткового строку 3 місяця для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування вимог позовної заяви позивач посилається на те, що вона, [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками є: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] , які проживали сім`єю без реєстрації шлюбу, тому на час народження дитини (1960 рік) - [PERSON] - відомості про батька дитини до актового запису про народження не вносились. У свідоцтві пре народження [PERSON] від 17 листопада 1960 року відомості стосовно батька також відсутні. 18 вересня 1992 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, після укладення шлюбу прізвище позивачки стало « [PERSON] ». [INFO] батько заявниці - [PERSON] , [INFO] - помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивачка зазначила, що все своє життя, до самої смерті [PERSON] , сприймала останнього саме як батька. Після смерті батька відкрилась спадщина у виді 1/2 частки квартири за адресою: [ADDRESS] (інша 1/2 частка квартири належить матері позивача - [PERSON] . При зверненні позивача до П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька їй було відмовлено з підстав пропущення строку на прийняття спадщини та відсутності підтвердження родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] , як між батьком та дочкою. Ураховуючи викладене, підтвердити факт того, що спадкодавець [PERSON] є батьком [PERSON] на підставі існуючих документів немає можливості, тому і звернулась до суду. З приводу поважності причин пропущення визначеного законодавством строку для прийняття спадщини позивач зазначила, що неодноразово [PERSON] зверталася за фаховою правовою допомогою, але їй не було доведено до відома, про наявність прав спадкоємиці. Як тільки позивачці стало відомо, що вона має права на спадщину після смерті батька, вона звернулася до нотаріуса для оформлення прав на спадщину. Позивачка стверджує в позові, що все життя до укладення шлюбу вона мешкала разом із матір`ю та батьком однією родиною. Батьки проживали сім`єю без реєстрації шлюбу, однак мали взаємні права та обов`язки, виховували дітей, мали спільний побут тощо.05 листопада 1662 року батьком було отримано ордер на проживання у житловому приміщенні серія ДЖ № 12371 на заняття ним та його сім`єю (разом три особи ) житлової площі, а саме: двох кімнат площею 30.0 кв.м у квартирі [ADDRESS] . В якості складу сім`ї зазначені [PERSON] та донька - [PERSON] .Усе своє життя до укладення шлюбу та переїзду до іншого помешкання позивач проживала та була зареєстрована разом із батьком, зокрема, у зазначеній квартирі. Позивач зазначила, що її родичі, спільні друзі та знайомі, офіційні посадові особи тощо - усі особи, з якими позивач стикалася у суспільному житті, сприймали [PERSON] виключно як доньку [PERSON] , тобто, позивачка просить суд лише юридично встановити факт батьківства. Також, позивач зазначає, що її по батькові « [PERSON] », оскільки її батьком був [PERSON] . Оскільки позивач з батьком жили однією родиною, то наявні безліч сімейних фото - знімків, на яких вони разом із батьком та на яких чітко вбачається генетична родинна схожість між нами: листів, листівок з вітаннями із святами. Оскільки вказані обставини перешкоджають оформленню спадкових прав позивача, вона звернулася до суду з цим позовом. Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 31.01.2024 даний позов було залишено без руху, для усунення недоліків позову. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 26.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. 24.04.2024 ухвалою Київського районного суду м. Харкова було задоволено клопотання про виклик свідків, закрито підготовчий розгляд та призначено справу до розгляду по суті в судове засідання. 02.09.2024 на адресу суду надійшли письмові пояснення представника відповідача, в яких проти задоволення позову заперечує в повному обсязі, зазначає про неналежність доказів, наданих позивачем до суду на підтвердження факту батьківства(фото, свідки, ордер), також вважає необґрунтованою вимогу про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, з 2018 року, оскільки доказів наявності поважних причин, пов`язаних з об`єктивними непереборними, істотними труднощами для неподання заяви про прийняття спадщини позивачем не подано. 20.11.2024 ухвалою Київського районного суду м. Харкова було задоволено клопотання представника позивача, призначено посмертну судову молекулярно-генетичну експертизу, зупинено провадження по справі. 17.03.2025 на адресу суду надійшов висновок експерта та 19.03.2025 ухвалою Київського районного суду м. Харкова поновлено провадження по справі. 16.04.2025 згіідно ухвали Київського районного суду м. Харкова витребувано з П`ятої Харківської міської Державної нотаріальної контори копію спадкової справи №220/2018, заведену після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , залучено до участі у справі в якості третьої особи - [PERSON] . 28.05.2025 до суду надійшли матеріали спадкової справи №220/2018, на виконання ухвали суду. Позивач, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримували та просили вимоги позову задовольнити, в подальшому подали справу розглянути за їх відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні проти вимог позову заперечував, з підстав, наведених у відзиві. Треті особи в судове засідання не прибули, про час, дату, місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, просили розглядати справу у їх відсутність. Від третьої особи [PERSON] поштою до суду надійшла заява, в якій вона позов просить [PERSON] підтримує. Вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження, виданого 17.11.1960 бюро РАЦС Дзержинського району м.Харкова народилася у місті Харкові, її матір`ю зазначена [PERSON] , в графі батько міститься прочерк. (а.с.17 т.с.1) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , виданого 18.09.1992 відділом РАЦС Фрунзенського району м.Харкова, актовий запис №517, остання змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с.17 т.с.1) Відповідно до\~постанови державного\~нотаріуса П`ятої\~Харківської міської\~державної нотаріальної\~контори №1881/02-31\~ від\~02.09.2020/П\~ [PERSON] \~відмовлено у\~видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно після смерті [PERSON] , через відсутність підтвердження родинного зв`язку із померлим, також зазначено, що [PERSON] не зверталася своєчасно до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.(а.с.19-22 т.с.1) За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася\~\~\~\~ до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Оскільки\~позивач [PERSON] народилася [INFO] , то спірні правовідносини регулюються нормами КпШС України. Відповідно до частини другої статті 53 КпШС України у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, \~\~\~а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 53 КпШС України визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, згідно зі статтею 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-416Зсв18), у постанові Верховного Суду від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18). З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства у справах про визнання або оспорювання батьківства, материнства та стягнення аліментів прийнято постанову Пленуму Верховного Суду України\~\~\~\~\~від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Пунктом 3 указаної постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у\~\~ статті 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Таким чином, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, \~в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини, та інші належні та допустимі докази. Судом досліджені всі надані позивачем докази на підтвердження батьківства та встановлено, що наявні у повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , відомості про її батьків: мати [PERSON] , в графі відомості про батька інформація відсутні, підстава запису про батька: пас ХІІІ-30 №507220 від 20.03.56 Липецьким РВМ [PERSON] , паспорт ХУ-30 №568840,12 РВМ м.Харкова 10 грудня 1958 р.. Дані відомості в повному витягу які самі по собі не підтверджують родинні зв`язки [PERSON] з батьком [PERSON] , однак ці відомості в сукупності з іншими узгоджуються між собою з твердженням позивача щодо особи її батька, які внесено в реєстр РАЦС за заявою батька. При цьому розбіжність у написанні прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] » не є істотною та пов`язана з перекладом з російської, які видавалися у 1960 році.(а.с.116-117 т.с.2) Також, судом досліджені і надані позивачем докази в обґрунтування позовних вимог, а саме: копія ордеру від 05.11.1962 року, де зазначено склад сім*ї: [PERSON] , дружина [PERSON] , дочка [PERSON] ; фотокартки, копії листівок з написами. (а.с. 22-29). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] називала [PERSON] батьком, він її дочкою, вони сході між собою за рисами обличчя, їх відносинам були притаманні теплі родинні зв`язки, як батькові та дочці,його звали [PERSON] , а вона по батькові [PERSON] , вони дбала один про одного, цікавились життям, спільно святкували свята та надавали допомогу за потреби. Також, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/121-24/37533-БД від 04.03.2025 [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] , ймовірність 99,999999999%.(а.с.107-123 т.с.1) Враховуючи зазначений висновок експертизи, а також досліджені в сукупності докази, представлені позивачем в обґрунтування позовних вимог, пояснення свідків в судовому засіданні, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки під час судового розгляду знайшов своє підтвердження факт того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] , що також її матір`ю [PERSON] не заперечувалось та визнавалось. За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позову про встановлення факту родинних зв`язків та вважає за доцільне у зв`язку із наведеним внести відповідні зміни в дані актового запису. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Щодо позовних вимог про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, суд зазначає наступне. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] помер [INFO] , про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління юстиції міністерства юстиції (м.Харків) складено актовий запис № 13670.(а.с.4 т.с.2) Згідно заяви [PERSON] від 16.04.2018, вона звернулася до Восьмої ХДНК із заявою про прийняття спадщини, як особа, з якою проживала з померлим [PERSON] не менш як 5 років до його смерті. (а.с. 2 т.с.2) Відповідно до матеріалів спадкової справи №220/2018, заведеної 02.01.2018 щодо майна померлого [PERSON] наданих до суду на виконання ухвали від 16.04.2025, державним нотаріусом Восьмої ХДНК Лола Ю.В. вбачається, що протягом 6 місяців (до 02.07.2018) після відкриття спадщини, із заявами про прийняття спадщини крім [PERSON] ніхто не звертався. Згідно заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину вбачається, що остання повідомляє нотаріуса, що в зареєстрованому шлюбі спадкодавець [PERSON] не перебував, дітей не мав.(а.с.42) 18.02.2019 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] після [PERSON] . З наявних в матеріалах спадкової справи судових рішень вбачається, що [PERSON] зверталася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, яка ухвалою Київського районного суду м.Харкова по справі №640/17046/18 від 20.03.2019 залишена без розгляду.(а.с.92 т.с.2) В подальшому [PERSON] зверталася до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] та визнання права власності, в порядку спадкування на частку квартири [ADDRESS] , як спадкоємця четвертої черги, відповідно до ухвали Київського районного суду м.Харкова від 15.05.2019 по цивільній справі №640/6465/19.(а.с.98 т.с.2) Рішенням Харківського апеляційного суду від 24.06.2020 по справі №640/6465/19 залишено без змін рішення Київського районного суду м.Харкова 19.03.2020 позовом [PERSON] до Харківської міської ради, третя особа [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] та визнання права власності в порядку спадкування на частку квартири [ADDRESS] , як спадкоємця четвертої черги після смерті [PERSON] , яким припинено право спільної сумісної власності на вказану квартиру та визнано за [PERSON] право власності на цієї квартири, в решті вимог - відмовлено.(а.с.151-155 т.с.2) Під час розгляду даної справи судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] з 1956 року по день смерті перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , що унеможливлювало встановлення факту перебування у шлюбі з [PERSON] . Згідно заяви позивача [PERSON] , поданої до П`ятої ХДНК 10.08.2020, остання звернулася з заявою до нотаріальної контори за роз`ясненням щодо подальших дій з оформлення її спадкових прав, як дочки померлого [PERSON] (а.с.110 т.с.2) З наданої на цю заяву відповіді вбачається, що [PERSON] роз`яснено про те, що вона пропустила 6-місячний строк на подання заяви про прийняття спадщини, не була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавцем на день його смерті, а також не подавала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини протягом 6 місяців. 02.09.2020 постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом П`ятої ХДНК Лола Ю.В. за №1881/02-31 відмовлено [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину, яке залишилось після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів (інформації), які підтверджують факт родинних відносин та пропущенням строку прийняття спадщини. З матеріалів спадкової справи також вбачається, що [PERSON] в подальшому 2020-2023 роках зверталася до суду з позовом про встановлення факту батьківства та визнання права власності в порядку спадкування за законом, справа №953/17233/20 знаходилася в провадженні Київського районного суду м.Харкова та позовна заява залишена без розгляду, а також в провадженні суду перебувала справа №953/18233/21 за позовом [PERSON] про встановлення факту батьківства та встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, також залишена без розгляду. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Згідно матеріалів справи, позивач [PERSON] на час смерті [PERSON] не була зареєстрована з останнім за однією адресою.(а.с.65 т.с.2) Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття\~спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею\~1272 ЦК України. Частиною першою статті 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Як роз`яснив судам Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Разом із тим, у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18). Таким чином усталена практика Верховного Суду, як і практика Верховного Суду України, свідчить про чітке визначення того, що саме по собі не проживання разом із спадкоємцем та необізнаність про його смерть, не можуть вважатись поважними причинами пропуску строку на для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України), що передбачено і ст. 12 ЦПК України. На суд покладається обов`язок розгляду цивільної справи в межах заявлених сторонами вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому,\~судом не\~можуть бути\~визнані поважними\~такі причини\~пропуску строку\~для подання\~заяви про\~прийняття спадщини,\~як юридична\~необізнаність позивача\~щодо строку\~та порядку\~прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо, в тому числі і за відсутності будь-яких доказів з приводу зазначеного. Звертаючись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач [PERSON] зазначає що їй не було відомо, що вона має право на спадкування після смерті батька, вона неодноразово зверталася за правничою допомогою з приводу оформлення свої спадкових прав, їй не було повідомлено, що після смерті батька вона має право на спадкування, як дочка спадкодавця. Однак, суд зазначає, що на підтвердження об`єктивних обставин, що перешкоджали [PERSON] звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини протягом тривалого часу ( 2 роки 8 місяців) з 02.01.2018 до 10.08.2020 (дата звернення до нотаріальної контори), - до суду не подано. Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивач протягом часу з 02.01.2018 року по 10.08.2020 мала будь-які перешкоди подати заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини суду не надано. Представник відповідача Харківської міської ради у відзиві на даний позов посилається на те, що ті обставини, на які посилається позивач, як на причини пропуску 6 місячного строку на звернення із заявою про прийняття спадщини не є поважними. Суд погоджується з доводами представника відповідача з огляду на наступне. Батько позивача [PERSON] помер [INFO] , про що позивачу було відомо, організацією поховання займалася матір [PERSON] , згідно наявних у справі відомостей.(а.с.142 т.с.2) В матеріалах справи відсутні належні та обґрунтовані відомості, що позивач скористався правом звернутися у шестимісячний строк до нотаріуса з метою вчинення відповідної нотаріальної дії, в тому числі і до дати фактичного звернення до нотаріуса 10.08.2020. Судом не можуть вважатись поважною причиною пропуску строку на подання відповідної заяви необізнаність спадкоємця про смерть батька, або проживання в іншій країні, або неможливість подання заяви з підстав відсутності даних про батька в свідоцтві про народження, або тих даних, що спадкуванням займалась мати, оскільки це не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, як необґрунтовані та недоведені. Відповідно до ч. 3 ст.89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»). Таким чином, враховуючи, що протягом судового розгляду позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності поважних причин у позивача та об`єктивних перешкод на подання заяви про прийняття спадщини протягом тривалого часу (до звернення до суду з даним позовом) після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , що є для неї батьком, у зв`язку з чим даний позов задоволенню не підлягає. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Враховуючи, що позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог, судові витрати слід покласти на позивача.

Outcome: partial