Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 2504067 від 19 квітня 2024 року. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 19 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та Відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 2504067. Згідно з умовами цього договору Відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн. 04 вересня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та Позивачем було укладено договір факторингу № 04092024, згідно з яким право вимоги за кредитним договором № 2504067 перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Позивач стверджує, що Відповідач взяла на себе зобов`язання належним чином та у встановлені терміни повернути кредитні кошти, сплатити проценти та комісію, однак своїх зобов`язань не виконала, внаслідок чого станом на 04 вересня 2024 року утворилася заборгованість у сумі 26 494.40 грн., яка складається з: 5000.00 грн. - заборгованість за кредитом; 14 744.40 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 1150.00 грн. - заборгованість за комісією; 5600.00 грн. - сума заборгованості за штрафами. Позивач просить суд стягнути із відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати, що складаються з витрат на сплату судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 09 травня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. ІІІ. Позиції учасників судового провадження. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надала, оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Судом встановлено, що 19 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Незалежні Фінанси» та Відповідачем було укладено договір про споживчий кредит № 2504067. Згідно з умовами цього договору Відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн. 04 вересня 2024 року між первісним кредитором ТОВ «ФК «НЕЗАЛЕЖНІ ФІНАНСИ» та Позивачем було укладено договір факторингу № 04092024, згідно з яким право вимоги за кредитним договором № 2504067 перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП». Згідно з ч. 1ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з вимогами ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися в усній або письмовій (електронній) формі. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин, вчинений в електронній формі, вважається таким, що має письмову форму. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Надання Відповідачем акцепту шляхом введення одноразового ідентифікатора 864987 свідчить про повну та безумовну згоду з умовами договору та зобов`язаннями, що випливають з нього. Таким чином, договір про споживчий кредит № 2504067 від 19 квітня 2024 року є належним чином укладеним та обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості, Відповідач не виконала належним чином свої зобов`язання за договором, прострочивши повернення кредитних коштів, сплату процентів та комісії. За наведеним у позовній заяві розрахунком, сума заборгованості відповідача станом на 04.09.2024 складає 26 494.40 грн., з яких: основна сума боргу (тіло кредиту) - 5000.00 грн.; заборгованість за процентами та комісією, передбаченими договором - 14 744.40 грн. та 1150.00 грн. відповідно; сума штрафних санкцій - 5600.00 грн. Суд вважає наданий розрахунок арифметично правильним та обґрунтованим. Доводи позивача підтверджуються документами, які долучені до позовної заяви, зокрема копіями кредитного договору та договору факторингу. Відповідач належних доказів на спростування вказаної заборгованості суду не надала. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Невиконання зобов`язань за договором є порушенням, що тягне за собою відповідальність, передбачену ст. 610 ЦК України. Оскільки відповідач не виконала зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів, вимоги Позивача про стягнення заборгованості є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Позивачем було заявлено вимогу про стягнення судових витрат, що складаються із судового збору у розмірі 2422.40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000.00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено в повному обсязі, витрати на сплату судового збору у розмірі 2422.40 грн. слід покласти на відповідача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, наданий суду договір про надання правової допомоги № 012-25 від 03.03.2025 та акт виконаних робіт, підтверджують обсяг та вартість наданих послуг. Тому, відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України, витрати позивача на правничу допомогу в розмірі 7000.00 грн. також підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved