Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON] про\~стягнення коштів на погашення боргу за договором позики. В позовній заяві посилався на те, що 10 вересня 2015 року відповідач позичив у нього грошові кошти в національній валюті держави Україна гривні, в сумі еквівалентній 95000 доларів США, які зобов`язався повернути до кінця 2019 року. Після отримання грошей в сумі 2087048,54 грн [PERSON] написав власноруч і підписав розписку про одержання позики. У встановлений строк або пізніше відповідач кошти не повернув. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 3252149,90 грн, з яких основний борг 2367362 грн, 3% річних за прострочення зобов`язання 219094,49 грн, інфляційні втрати позивача у зв`язку з простроченням зобов`язання відповідачем 655693,41 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2020 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Відповідач надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив. У відзиві зазначив, що він позичив у [PERSON] кошти в сумі, еквівалентній 95 тис. дол. США, про що написав розписку від 20 вересня 2019 року (т. 1 а.с. 46-49). Коли грошові кошти були повернуті в повному обсязі, [PERSON] власноручно написав розписку, в якій зазначив, що він одержав кошти та більше не має жодних претензій до [PERSON] за розпискою від 20.09.2015 року. Розписки від 10.09.2015 року про одержання від [PERSON] грошових коштів в сумі еквівалентній 95000 дол. США, копія якої долучена до матеріалів справи, [PERSON] ніколи не складав. В даному випадку [PERSON] суду передав підроблену копію документу. Тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] грошових коштів за розпискою від 10.09.2015 року просив залишити без задоволення. Крім того, зазначав, що у провадженні Ленінського районного суду м.Харкова перебуває справа №642/359/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою від 10.09.2015 року за періоди 2016 та 2017 року. В зазначеній частині позов просив залишити без розгляду. Ухвалою Ленінського\~районного суду\~м.\~Харкова від\~24\~квітня 2020\~року відмовлено\~в задоволенні клопотання позивача про об`єднання даної цивільної справи з цивільною справою № 642/359/18 провадження № 2/642/65/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за борговою розпискою та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання боргової розписки недійсною (т. 1 а.с. 78). Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2020 року було зупинено провадження у справі № 642/644/20\~провадження 2/642/590/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу до\~розгляду Харківським апеляційним судом справи №642/359/18 за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 11.06.2020 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу за борговою розпискою та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання боргової розписки недійсною (т. 1 а.с. 147). Розпорядженням Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до частини сьомої\~статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ окремих судів Донецької, Запорізької та Харківської областей. Відповідно до даного Розпорядження справи, які перебували в провадженні Ленінського районного суду м. Харкова та Орджонікідзевського районного суду м. Харкова, підсудні Київському районному суду м. Полтави. Справа № 642/644/20 також передана на розгляд до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 01 травня 2023 року справу прийнято до свого провадження. Також судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер. Вказана обставина підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 05 квітня 2023 року №00039157766 (т. 1 а.с. 161-162). Ухвалою суду від 01 травня 2023 року витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Шефель Дениса Сергійовича (61001, м. Харків, вул.. Б.Хмельницького, 5) докази, а саме інформацію про спадкоємців [PERSON] , який помер [INFO] які прийняли спадщину (Спадкова справа №2/2021, номер в Спадковому реєстрі 67073243) (т.1 а.с. 164). Ухвалою суду від 13 жовтня 2023 року залучено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів в якості правонаступників позивача [PERSON] . (т.1 а.с. 186). Цією ж ухвалою зупинено провадження у справі\~№ 642/644/20\~ за позовом [PERSON] , правонаступниками якого є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] про стягнення коштів до\~набрання законної сили рішенням суду у справі №642/359/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання боргової розписки недійсною. Ухвалою суду від 03 січня 2025 року провадження у справі відновлено (т. 1 а.с. 212). Ухвалою суду від 18 липня 2025 року провадження у справі закрито в частині позовних вимог про стягнення заборгованості, яка підлягала поверненню до кінця 2016 та до кінця 2017 року, оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду, постановлене з приводу спору між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Інших заяв або клопотань сторони суду не подавали. В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явились, уповноваживши адвоката Колісниченка А.С. представляти їх інтереси в суді (т. 2 а.с. 24-26). Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представники адвокат Кіяшко Т.М. та адвокат Ткаченко Ю.О., які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи (т. 2 а.с. 32, 33), в судове засідання повторно не з`явились. Про причини неявки не повідомили, заяв та клопотань не подавали. Згідно ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Тому відповідач повідомлений про дату, час і місце судового розгляду належним чином, оскільки судові повістки на судове засідання одержали представники відповідача. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Заслухавши представника позивачів, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 вересня 2015 року [PERSON] взяв в борг у [PERSON] гроші в сумі, еквівалентній 95 тисяч доларів США строком на 5 років, які зобов`язався повернути до кінця 2019 року за таким графіком: 2016 р. еквівалент 15 тисяч доларів США; 2017 р. еквівалент 25 тисяч доларів США; 2018 р. еквівалент 25 тисяч доларів США; 2019 р. еквівалент 30 тисяч доларів США. Про одержання коштів в борг [PERSON] написав розписку, оригінал якої зберігався у [PERSON] . Вказані обставини були предметом розгляду у цивільній справі №642/359/18. Так, рішенням Ленінського районного суду м. Харкова у даній справі від 11.06.2020 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково та стягнуто із [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 40000,00 дол. США зі сплатою вказаної суми у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день платежу. І інший частині позовних вимог [PERSON] відмовлено. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання боргової розписки від 10.09.2015 недійсною\~відмовлено. При постановленні рішення, районний суд виходив із того, що позивачем доведено належними доказами наявність між сторонами правовідносин позики відповідно до умов розписки, на підставі якої позивач передав, а відповідач отримав у борг грошові кошти, зобов`язавшись їх повернути у визначений строк. Враховуючи, що на час винесення рішення невідомо, який буде офіційний курс долара США на час платежу, суд визнав, що основний позов підлягає частковому задоволенню, зі стягненням з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 40000,00 дол. США зі сплатою вказаної суми у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на день платежу. У задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання договору позики недійсним відмовлено за недоведеністю. Тоді як договір позики повністю відповідає вимогам чинного законодавства України та містить всі істотні умови, передбачені законом для таких договорів. Постановою Полтавського апеляційного суду від 24 жовтня 2023 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 червня 2020 року залишено без змін. Зазначеною постановою Полтавського апеляційного суду встановлено, що 10.09.2015 [PERSON] складено розписку про отримання ним в борг у [PERSON] грошей в сумі еквівалентній 95 (дев`яносто п`ять) тис. дол. США строком на п (п`ять) років, які зобов`язується повернути до кінця 2019 року за наступним графіком: 2016 рік\~еквівалент 15 тис. дол. США; 2017 рік\~еквівалент 25 тис. дол. США; 2018 рік\~еквівалент 25 тис. дол. США; 2019 рік\~еквівалент 30 тис. дол. США (т.1 а.с. 207-210). Таким чином, із загальної суми боргу (еквівалент 95 тис. доларів США) судом стягнуто заборгованість за позикою, що згідно погодженого сторонами графіку підлягали поверненню позичальником у 2016 році (15 тис. доларів США) та у 2017 році (25 тис. доларів США). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому є встановленими та не підлягають встановленню ті обставини, що між [PERSON] та [PERSON] виникли правовідносини позики, у яких [PERSON] одержав в борг від [PERSON] грошові кошти в сумі, еквівалентній 95 тис. доларів США, які зобов`язався повернути до кінця 2019 року за наступним графіком: 2016 рік\~еквівалент 15 тис. дол. США; 2017 рік\~еквівалент 25 тис. дол. США; 2018 рік\~еквівалент 25 тис. дол. США; 2019 рік\~еквівалент 30 тис. дол. США. Але у встановлений договором строк або пізніше відповідач перед [PERSON] свого зобов`язання не виконав, суму боргу не повернув. На час розгляду справи відповідач будь-яких доказів виконання зобов`язання за договором позики, в тому числі часткового, суду не надав. Згідно зі ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано доказів виконання зобов`язання. Тому, розглядаючи справу на підставі наявних доказів, суд встановив, що відповідачем зобов`язання не виконано, борг не повернуто. Оскільки позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка підлягала поверненню у 2016 та 2017 роках, вже розглянуті рішенням суду, яке набрало законної сили, ухвалою суду у справі №642/644/20 від 18.07.2025 в частині таких же вимог провадження у справі закрито. Розглядаючи справу в межах інших позовних вимог, судом встановлено, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за договором у [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 10.09.2015 року виникла заборгованість у розмірі, що еквівалентний 55000 доларів США, з яких 25000 дол. США підлягали поверненню до кінця 2018 року, 30000 дол. США до кінця 2019 року, що на час звернення [PERSON] з позовом до суду за курсом НБУ 24,9196 грн за 1 долар США становить 1370578 грн. Як роз`яснив Верховний Суд у Постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 301/2052/18 (провадження № 61-7786св21), досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (ч. 2 ст. 524 ЦК України). Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу,\~якщо інший порядок її визначення не встановлений договором\~або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України). У разі отримання в позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний,\~якщо інше не передбачено законом чи договором, повернути позикодавцеві таку саму суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Оскільки сторонами договору позики зобов`язання визначено в еквіваленті до іноземної валюти, а саме до долара США, сума позики в національній валюті України не вказана, розмір боргу, який має сплатити позичальник, суд визначає в сумі, еквівалентній 55000 доларів США. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач [PERSON] в позовній заяві просив стягнути визначену ним суму боргу в національній валюті України, а не в доларах США чи в еквіваленті до долара США На підставі викладеного судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 1370578 грн., що еквівалентно 55000 доларів США на час звернення позивача з позовом до суду. Відповідно до\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями\~ст. 1046 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 2\~ст. 1047 Цивільного кодексу України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, відповідно до ч. 1\~ст. 526 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч.1\~ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилами ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до положення ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст.625 цього Кодексу. У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач виконав свої зобов`язання за договором позики та повернув грошові кошти. Таким чином [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання за договором позики та не повернув отримані ним в якості позики гроші, чим порушив умови договору, що в свою чергу призвело до неналежного виконання передбаченого\~ст. 526 ЦК України\~обов`язку та настання відповідних правових наслідків для позичальника. Згідно із ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Тому з відповідача підлягає стягненню сума боргу, яка підлягала поверненню до кінця 2019 року, в загальній сумі 1370578 грн. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] заборгованість в загальній сумі 95000 доларів США не повернув, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України він має сплатити кредитору 3% річних, що становить 3842,06 дол. США, які на час звернення [PERSON] позовом до суду за курсом НБУ 24,9196 грн за 1 долар США складають суму 95742,60 грн. При цьому 3% річних за час прострочення судом обраховано наступним чином. 1) У 2016 році відповідач мав повернути кошти в сумі еквівалентній 15000 дол. США. На час звернення позивача з позовом до суду період затримки: з 01.01.2017 до 31.01.2020 року, тобто 3 роки та 31 день. 3% річних: 15000 х 3% = 450 дол. річних. (450 дол. річних х 3 роки) + (450 дол. / 365д. х 31 д.) = 1388,22 дол. США. 2) У 2017 році відповідач мав повернути кошти в сумі еквівалентній 25000 дол. США. На час звернення позивача з позовом до суду період затримки: з 01.01.2018 до 31.01.2020 року, тобто 2 роки та 31 день. 3% річних: 25000 х 3% = 750 дол. річних. (750 дол. річних х 2 роки) + (750 дол. / 365д. х 31 д.) = 1563,70 дол. США. 3) У 2018 році відповідач мав повернути кошти в сумі еквівалентній 25000 дол. США. На час звернення позивача з позовом до суду період затримки: з 01.01.2019 до 31.01.2020 року, тобто 1 рік та 31 день. 3% річних: 25000 х 3% = 750 дол. річних. (750 дол. річних х 1 рік) + (750 дол. / 365д. х 31 д.) = 813,70 дол. США. 4) У 2019 році відповідач мав повернути кошти в сумі еквівалентній 30000 дол. США. На час звернення позивача з позовом до суду період затримки: з 01.01.2020 до 31.01.2020 року, тобто 31 день. 3% річних: 30000 х 3% = 900 дол. річних. 900 дол. / 365д. х 31 д. = 76,44 дол. США. Всього за 4 роки: 1388,22 + 1563,70 + 813,70 + 76,44 = 3842,06 дол. США 3842,06 дол. х 24,9196 грн = 95742,60 грн. При цьому позовні вимоги про стягнення компенсації інфляційних втрат задоволенню не підлягають з наступних підстав. Як роз`яснила Велика Палата Верховного суду у Постанові від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц, провадження № 14-727цс19, відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Проте оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма\~ЦК України\~щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає. У випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлюються еквівалентом іноземної валюти. Таких висновків у подібних правовідносинах також дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17. Наведений висновок не був змінений, і Верховний Суд від нього не відступав. Крім того цей висновок Верховного Суду України був неодноразово застосований Верховним Судом, зокрема: у постановах Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2019 року у справі № 130/1058/16; від 23 жовтня 2019 року у справі № 369/661/15-ц; від 23 вересня 2019 року у справі № 638/4106/16-ц; від 20 лютого 2019 року у справі № 638/10417/15-ц та у постанові Касаційного господарського суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 905/192/18. На підставі викладеного, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат за період затримки повернення боргу, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені шляхом застосування судом апеляційної інстанції еквівалента іноземної валюти та перерахунку суми з урахуванням зміни курсу гривні до зазначеного в еквіваленті долара США. Як встановлено судом, правонаступниками померлого [INFO] [PERSON] , є його спадкоємці, які прийняли спадщину: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказана обставина підтверджується інформацією зі спадкової справи №2/2021, наданою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шефелем Денисом Сергійовичем (т. 1 а.с. 183). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України д о складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного право вимоги за договором позики від 10.09.2015 від померлого [INFO] [PERSON] перейшло до його правонаступників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . З урахуванням вищевикладеного, розглянувши всі наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. З відповідача на користь позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] необхідно стягнути борг за договором позики у розмірі 1370578 грн, 3% річних в сумі 95742,60 грн, а всього 1466320,60 грн. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити. Оскільки позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні з позовом до суду судовий збір не сплатив, у зв`язку з частковим задоволенням позову згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1% від задоволених відносно нього позовних вимог в сумі 14663,20 грн.

Outcome: partial