Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

у квітні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшла зазначена позовна заява, мотивована тим, що 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладений кредитний договір № 174952 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов кредитного договору клієнту надані грошові кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 3 000,00 грн, строк кредиту 21 день, стандартна процентна ставка 2% в день або 730 % річних. 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» укладений договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого останнє за плату набуло права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі, зокрема і до відповідача. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, а тому станом на 13.01.2025 утворилася заборгованість у розмірі 15 120,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, 10 500,00 грн витрати на професійну правову допомогу, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (а.с. 1-5, 29-32). Ухвалою від 02.05.2025 суд відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 39). 04.06.2025 р. від представника позивача надійшла заява, у якій він просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн, посилаючись на норми законодавства, практику Верховного суду, Європейського суду з прав людини та мотивуючи тим, що під час подання позовної заяви позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи у розмірі 12 922,40 грн, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, яка орієнтовно становила 10 500,00 грн та витрат на судовий збір у розмір 2 422,40 грн. Вказує на те, що фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду даної справи в суді першої інстанції становить 10 500,00 грн, що підтверджується актом отримання правової допомоги від 03.06.2025 р. та квитанцією про її оплату (а.с.48-50). У судове засідання сторони вдруге та повторно не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та завчасно, зокрема, позивач шляхом направлення електронного листа на електронну адресу (а.с. 42-45,60,61), відповідач рекомендованим повідомленням, яке повернуто з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою (а.с.46,47, 62,63). Позивач в позовній заяві просить розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.5 за зв.), відповідач причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Ураховуючи викладене, суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ст. 281 ЦПК України - в заочному порядку та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 29.01.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладена індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту №174952, відповідно пп. 1.1 - 1.2 Договору сума фінансового кредиту складає 3 000,00 грн, строк кредиту 21 день, тобто до 18.02.2021 р.(а.с.14-15). Згідно п.1.3 договору за користування кредитом передбачено 730 % річних від суми кредиту в розрахунку 2 % на добу, процентна ставка є фіксованою (а.с.14). Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 вищевказаного договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Сума кредиту, проценти за користування кредитом, нарахований штраф та/або пеня (у разі наявності) складають заборгованість за договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок. Товариства у строк, встановлений договором (а.с.14). Згідно з п.2.3 обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (а.с.14). Відповідно до п.п.5.3, 5.4 дія договору достроково припиняється з взаємною згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Припинення або розірвання договору не звільняє клієнта від обов`язку повернути товариству наданий кредит і сплатити нараховані проценти за користування кредитом за фактичний термін користування кредитом у день припинення або його розірвання (а.с.15). Договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Всі додатки та додаткові угоди, складені сторонами в електронному вигляді і підписані з використанням одноразового ідентифікатора є невід`ємними частинами договору (п.п.6.1,6.3) (а.с.15 на зв.). На а.с. 16 у Додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту №174952 від 29.01.2021 р. наведений графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, відповідно до якого розмір кредиту складає 3 000,00 грн, фіксованою процентною ставкою за день користування 2%, сума нарахованих процентів за користування кредитом - 1 260,00 грн, всього до сплати - 4 710,00 грн (а.с.16). Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладений договір №174952 від 29.01.2021, ідентифікований ТОВ «ЗАЙМЕР». Одноразовий ідентифікатор AV2957. Дата відправки ідентифікатора позичальнику 29.01.2021. Зазначено номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор (а.с. 10). Як видно з підтвердження ТОВ «Профітгід», 29.01.2021 здійснено переказ коштів у сумі 3 000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] , номер транзакції 31191-36826-62123 (а.с.27). 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого фактор передає в розпорядження клієнта грошові кошти (ціна продажу) за плату, а клієнт відступає фактору права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (а.с.17-20). Згідно платіжного доручення №432, №1653 від 02.11.2021 та №1672 від 23.11.2021 позивачем здійснена оплата ТОВ «ЗАЙМЕР» за відступлення права грошової вимоги по договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 (а.с.25-26). Як вбачається з витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за договором №174952 від 29.01.2021 у розмірі 15 120,00 грн, в тім числі: 3 000,00 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 12 120,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с.9). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №174952 від 29.01.2021, заборгованість [PERSON] складає 15 120,00 грн, з яких: 3 000,00 грн - прострочене тіло, 12 120,00 грн - прострочені відсотки, яка станом на 13.01.2025 не погашена (а.с.8). 13.01.2025 позивачем направлена [PERSON] вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с.7). За ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Таким чином, доведеним є факт укладення між ТОВ ЗАЙМЕР та [PERSON] договору №174952 про надання фінансового кредиту від 29.01.2021 року в електронній формі із застосуванням електронної комерції, що відповідає вимогам ЦК України, Закону України Про електронну комерцію, та отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 3000,00 грн. За змістом статтей 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно із ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за договором про надання фінансового кредиту № 174952 від 29 січня 2021 року був погоджений сторонами та становив 21 день, тобто 18 лютого 2021 року. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту, матеріали справи не містять. Отже, розмір відсотків відповідно до умов договору про споживчий кредит становить 1260,00 грн за період з 29.01.2021 року по 18.02.2021 року, виходячи з розрахунку: 3 000 грн (тіло кредиту) х 2% (відсоткова ставка) х 21 день (строк кредиту). Відтак, наданий позивачем розрахунок заборгованості не може вважатися належним доказом на підтвердження наявності заборгованості по відсоткам за договором про надання фінансового кредиту №174952 від 29 січня 2021 року в сумі 12 120,00 грн. Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3 000 грн та суми заборгованості за відсотками у розмірі 1260,00 грн, а всього 4260,00 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 682,50 грн. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою . Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правової допомоги від 29.12.2023, укладений позивачем з адвокатом Пархомчуком С.В., за яким вартість однієї години фактично витраченого часу адвоката на надання правової допомоги складає 2000,00 грн, додаткову угоду №1 від 27.12.2024 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Пархомчука С.В., довіреність від 30.12.2024 на ім`я адвоката Пархомчука С.В., акт про отримання правової допомоги (а.с.11-12, 13,33,51,52). Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд з урахуванням часткового задоволення позову визначає розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2940,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial