Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомогу», ТОВ «Міолан» та ТОВ «Служба миттєвого кредитування «Бистрозайм», у якому викладено наступну позицію. [PERSON] 10.08.2021 при спробі здійснити телефонний дзвінок помітив проблеми зі своєю sim-карткою, а саме він не зміг нікуди здійснити дзвінок. Того ж дня, він звернувся до ПрАТ «Київстар» щодо вирішення вказаного питання, де йому повідомили, про те, що sim-картку з його номером було перевипущено. 10.08.2021 позивач відновив sim-картку та зателефонував до АТ КБ «Приватбанк» і заблокував свої банківські рахунки. На час позивач користувався банківськими послугами лише АТ КБ «Приватбанк». Проте, невдовзі, а саме за кілька днів, позивач почав отримувати смс-повідомлення та дзвінки з кредитних установ, про те, що він має непогашені кредитні зобов`язання. Однак, такі кредитні кошти позивач не замовляв і не отримував, будь-яких кредитних договорів не укладав. В той же час позивач дізнався, що 10.08.2021 на його картковий рахунок в АТ КБ «Приватбанк» надійшли кошти в сумі 1000 грн., походження яких йому невідоме. Дані кошти досі на рахунку. Як з`ясувалося, невідомі особи провели незаконні дії щодо зміни його сім-карти мобільного оператора, в результаті чого його сім-карта була заблокована, а невідомі особи отримали нову сім-карту з його номером. Як наслідок невідомими особами від імені позивача були укладені кредитні договори з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомогу», ТОВ «Міолан» та ТОВ «Служба миттєвого кредитування «Бистрозайм». У зв`зку з чим позивач 12.08.2021 звернувся до правоохоронних органів із відповідною заявою. Наразі у ВП №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження №12021025020000885 від 08.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, в якому позивач є потерпілим. По сьогоднішній позивачу постійно надходять повідомлення від вказаних установ з вимогою погашення суми боргу, який він фактично не отримував. Представником позивача було вчинено ряд дій для встановлення обставин справи. Зокрема, було надіслано низку адвокатських запитів з метою встановлення та підтвердження всіх обставин, на які посилається позивач. Так, згідно наданих відповідей, невстановленими особами від імені позивача було укладено кредитні договори з наступними кредитними установами: з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», кредитний договір №173465816 від 10.08.2021 на суму 9500 грн.; з ТОВ «Міолан» договір про споживчий кредит №3725360 від 10.08.2021 на суму 10000 грн., договір про споживчий кредит №3956202 від 10.08.2021 на суму 10000 грн. та договір про споживчий кредит №103682455 від 10.08.2021 на суму 5000 грн.; з ТОВ «Служба миттєвого кредитування «Бистрозайм» договір позики №2122252258557 від 10.08.2021 на суму 5700 грн., договір позики №2122254433986 від 10.08.2021 на суму 1000 грн.. Проте, позивач не виявляв волевиявлення на укладення даних кредитних договорів, не надавав жодних документів та не реєструвався жодним чином з метою укладення зазначених договорів. Позивачем не було надіслано жодної заяви на отримання коштів до кредитних установ. Однак, незважаючи на вчинення відносно позивача шахрайських дій та визнання вказаного факту окремими кредитними установами, позивачеві продовжують надходити вимоги про повернення кредитних коштів та постійно збільшуються суми шляхом нарахування відсотків за користування кредитом. Всі вказані договори було укладено віддалено за допомогою мережі Інтернет в один день без присутності позивача в кредитних установах. На підставі вищевикладеного просить вказані кредитні договори визнати недійсними (а.с. 1-4). Ухвалою суду від 23.05.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою суду від 29.04.2025 позовну заяву [PERSON] до ТОВ «Міолан», ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «Служба МК» про визнання кредитних договорів недійсними - залишено без розгляду в частині заявлених позовних вимог до відповідача ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» про визнання недійсним кредитного договору №173465818 від 10.08.2021. В задоволенні клопотання відповідача ТОВ «Міолан» про закриття провадження у справі в частині позовних вимог до ТОВ «Міолан» - відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 25.07.2025 провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міолан», Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба МК» про визнання кредитних договорів недійсними - закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору в частині позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Міолан» про визнання кредитних договорів недійсними. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Кобзіна А.С. в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились. Представником позивача подано заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутність. Представник відповідача ТОВ «Служба МК», будучи належним чином та завчасно повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у визначений судом строк до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, відповідно до роздруківки Бюро кредитних історій на ім`я позивача [PERSON] 10.08.2021 у ТОВ «Служба МК» оформлено договори позики №2122252258557 та № 2122254433986 на суму 1000,00 грн. та 5700,00 грн., відповідно (а.с. 37-41). Факт наявності відкритих кредитних договорів від 10.08.2021№2122252258557 та № 2122254433986 на суму 1000,00 грн. та 5700,00 грн., відповідно, також підтверджується і роздруківкою Бюро кредитних історій на ім`я позивача [PERSON] станом на 08.08.2024 (а.с. 169-174). З копії Витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування №12021025020000885 від 08.09.2021 вбачається, що у Відділі поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області зареєстровано кримінальне провадження за правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 190 КК України за повідомленням [PERSON] (а.с. 21)., який просить прийняти міри до невідомої особи, яка 11.08.2021 шахрайським шляхом, зловживаючи під приводом працівника ПрАТ «Київстар», отримала кредит в ТОВ «Манівео» на останнього. Чим завдала матеріального збитку на суму 14450 грн. (а.с. 20). Відповідно до листа Відділу поліції №1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, вих. №6239/201/24 від 12.06.2024 (а.с. 129), що наданий на виконання вимог ухвали суду від 23.05.2024, 21.05.2024 дізнавачем Патраманською І.О. надано доручення УКР щодо встановлення місця знаходження мобільного терміналу з якого шахрай здійснював дзвінок +380988596356, однак встановити особу на даний час не представилося можливим (а.с. 129). Відповідно листа Приватного акціонерного товариства «Київстар» вих. №9139/з від 03.07.20224, що наданий на виконання вимог ухвали суду від 23.05.2024, згідно даними 10.08.2021 за зверненням [PERSON] сім картку з номером [NUMBER] було заблоковано за порушення, передбачені Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМ України від 11.04.2012 №295 та Умов надання телекомунікаційних послугПрАТ «Київстар». Акт №10.08.2021-П-2 від 10.08.2021. Після надходження 10.08.2021 від [PERSON] звернення щодо розблокування сім карти після додаткової перевірки, номер було розблоковано 17.08.2021 (а.с. 131-134). Також ПрАТ «Київстар», наданий на виконання вимог ухвали суду від 23.05.2024, надано інформацію щодо телефонних дзвінків, СМС повідомлень та користування послугою доступу до мережі Інтернет по номеру телефону [NUMBER] , з якої вбачається, що 10.08.2021 о 16.02.19 год на вказаний номер поступив вхідний дзвінок з номер [NUMBER]. При надходження вказаного вхідного дзвінка на номер позивача, зв`язок кінцевого обладнання (номер позивача) був забезпечений базовою станцією, що по [ADDRESS] . В подальшому зв`язок абонентського номера позивача з мережею інтернет було забезпечено тією ж базовою станцією 10.08.2021 року о 16.30.30 год. Після чого в період з 16.30.30 год. по 16.39.24 год. 10.08.2021 року номер позивача не фіксувався жодною базовою станцією ПрАТ «Київстар». Однак в подальшому 10.08.2021 року о 16.39.24 год. (тобто через 9 хвилин після фіксування зазначеного номера базовою станцією у м. Вінниця), абонентському номеру позивача ([NUMBER]) було надано доступ до мережі інтернет базовою станцією ПрАТ «Київстар», що знаходиться по вул. Соборна, 12б у м. Миколаїв. Після чого 10.08.2021 року в період часу з 16.39.24 год. до 18.01.07 год. шляхом забезпечення комунікаційним обладнанням Прат «Київстар», що знаходиться у м. Миколаїв, з номера позивача було отримано доступ до сайтів Miloan, Tengo, MoneyGo, Bistrozaim, Zajavka, Moneyveo тощо. І лише 10.08.2021 року о 18.01.07 год. номер позивача знову почав обслуговуватися базовими станціями ПрАТ «Київстар», які знаходяться у м. Вінниця. Окрім того щодо інформації ПрАТ «Київстар» по номеру телефону [NUMBER] (зазначений номер позивач зазначає як такий, після отримання дзвінка з якого у позивача була заблокована сім-карта). Із зазначеного номера 10.08.2021 року о 16.02.19 год. було здійснено вихідний дзвінок на номер 0969441564 (що є номером позивача). При здійсненні вихідного дзвінка номер [NUMBER] обслуговувався базовою станцією ПрАТ «Київстар», що знаходиться у м. Миколаїв. Окрім того з ПрАТ «Київстар» судом витребовувалася інформація щодо номера телефону [NUMBER] , який був зазначений в заявці до ТОВ «Манівео» як фінансовий номер отримувача. Згідно наданої інформації зазначений номер 10.08.2021 року в період часу до 17.49.19 год. обслуговувався комунікаційним обладнанням, що знаходиться по [ADDRESS] (а.с. 135-140). Відповідно до інформації АТ КБ «Приватбанк» позивач [PERSON] має у АТ КБ «Приватбанк» картку/рахунок № [NUMBER] , на яку 10.08.2021 перераховано кошти в сумі 1000 грн. від ТОВ «Манівео». Будь-які інші грошові кошти, зокрема, від ТОВ «Служба МК» на картковий рахунок позивача не надходили. Станом на 25.08.2021 рахунки позивача у АТ КБ «Приватбанк» заблоковано з метою безпеки (а.с. 33-36). Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 639 ЦК України визначає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частина 3 статті 207 ЦК України чітко визначає, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 2 ст. 1954 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, а згідно з п.2 ч.1 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 3 ст. 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» автентифікація - електронна процедура, яка дає змогу підтвердити електронну ідентифікацію фізичної, юридичної особи, інформаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи та/або походження та цілісність електронних даних. Пунктом 20 цієї частини передбачено, що ідентифікація особи - процедура використання ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, в результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи; Частиною 1 ст. 14 цього Закону визначено, що електронна ідентифікація здійснюється за допомогою засобів електронної ідентифікації, що підпадають під схему електронної ідентифікації, затверджену Кабінетом Міністрів України. Особливі вимоги відповідно до цього Закону пред`являються до кваліфікованої електронної довірчої послуги. Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством. Порядок засвідчення наявності електронного документа (електронних даних) на певний момент часу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №680. Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що надання послуги фіксування часу включає: реєстрацію звернень, на підставі яких формується електронна позначка часу; формування електронної позначки часу за допомогою особистого ключа центру сертифікації; передачу користувачеві послуги фіксування часу сформованої електронної позначки часу; реєстрацію та збереження електронної позначки часу, переданої користувачеві послуги фіксування часу. Відповідно до п.12 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Статтею 11 цього Закону визначений Порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч.3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону визначено форми підписання електронного правочину: - електронним підписом або електронним цифровим підписом відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронним підписом одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Пунктами 2.7, 2.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004 № 22, зареєстрованою в Мін`юсті 29.03.2004 за №377/8976 передбачено, що примірник розрахункового документа, реєстр платіжних вимог, які залишаються в банку, мають містити підписи/підпис відповідальних/відповідальної осіб/особи, зразки підписів яких/якої заявлені банку в картці із зразками підписів. Під час підписування розрахункового документа не дозволяється використання факсиміле, а також виправлення та заповнення розрахункового документа в кілька прийомів. Таким чином, можна зробити висновок, що вищевказані договори позики за допомогою електронного підпису Позивачем не підписувалися. Відповідно до статті 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем, або під впливом тяжкої обставини. Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Частини третя та п`ята статті 203 ЦК України передбачають, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі з обов`язковим наданням клієнту примірника договору про надання фінансових послуг, при цьому обов`язок доведення того, що примірник договору (змін до договору) був переданий клієнту, покладається на особу, яка надає фінансову послугу. До фінансових послуг законодавством віднесено операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що споживач фінансових послуг - фізична особа, яка отримує або має намір отримати фінансову послугу для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю. Відповідачем ТОВ «Служба МК» не надано суду будь-яких доказів того, що оскаржувані позивачем договори позики були укладені саме із ним. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання недійсними договорів позики, що укладені із ТОВ «Служба МК». Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень, оскільки позивач звільнений від його сплати в силу ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного,

Outcome: approved