Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

В обґрунтування позову позивачі [PERSON] і [PERSON] вказали, що на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , розташоване домоволодіння, яке складається з трьох житлових будинків літ. «А-1», літ. «Б-1» та літ. «В-1». Вказане домоволодіння належало на праві спільної часткової власності [PERSON] в 19/50 частинах, [PERSON] в 47/100 та в 3/40 частинах, а також [PERSON] в 3/40 частинах. Співвласник [PERSON] звертався до суду з позовною заявою до [PERSON] і [PERSON] про виділ його частки в домоволодінні та припинення права спільної часткової власності на його частку. Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 03 березня 2015 року, яке було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 27 січня 2016 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені та належні йому 109/200 частин домоволодіння були виділені в натурі та на цю частку було припинено право спільної часткової власності, а також був визначений порядок користування земельною ділянкою, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Після проведення виділу [PERSON] зареєстрував право власності на свою частку домоволодіння та отримав нову поштову адресу: [ADDRESS] . В той же час, [PERSON] і [PERSON] продовжили володіти житловим будинком літ. «Б-1» з прибудовами та частиною надвірних будівель на праві спільної часткової власності, та до органів БТІ за проведенням перерозподілу ідеальних часток у праві спільної часткової власності не звертались, а також не звертались до органів державної реєстрації з заявами про реєстрації їх права власності на належні їм частки у домоволодінні після проведення виділу частки з домоволодіння на користь [PERSON] . Позивачі також вказали у своєму позові, що [INFO] співвласник [PERSON] помер, внаслідок чого відкрилась спадщина у вигляді частки житлового будинку літ. «Б-1» з прибудовами, загальною площею 113,00 кв.м, житловою площею 62,00 кв.м, з відповідними надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв його син [PERSON] , та йому було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 26 жовтня 2022 року. Проте, у вказаному свідоцтві про право на спадщину його, [PERSON] , частка у праві спільної часткової власності була зазначена саме в розмірі 19/50, а також було зазначено, що частина домоволодіння в 109/200 часток залишається зареєстрованою на праві спільної часткової власності на ім`я [PERSON] . Вказана обставина перешкоджає позивачам розпоряджатися належним їм житловим будинком літ. «Б-1». Саме тому вони вимушені були звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 02 липня 2025 року відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу [PERSON] був встановлений строк для подання відзиву. У встановлений судом строк відповідач [PERSON] відзив на позов не подала, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження нею не заявлено. Інших процесуальних заяв по суті справи від учасників справи не надходило. В судове засідання позивачі [PERSON] і [PERSON] не з`явились, хоча про день, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином; та про причини своєї неявки не повідомили. Їх неявка не перешкоджає з`ясуванню обставин в справі та її розгляду, а тому на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності позивачів. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, але подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності та вказала, що не заперечує проти задоволення позову, в тому числі згодна на виключення з державного реєстру запису про приналежність їй частки у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , оскільки вона отримала нову адресу на свій будинку, а саме [ADDRESS] . В судовому засіданні, дослідивши наявні в справі матеріали, суд встановив наступне. Згідно з інформацією, наданою КП «Люботинське АПБ» Люботинської міської ради Харківської області у відповіді від 22 вересня 2022 року, за адресою: [ADDRESS] станом на 31 грудня 2012 року було зареєстровано право власності на домоволодіння на ім`я [PERSON] - в 19/50 частках на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 15 лютого 1994 року виконавчим комітетом Люботинської міської ради народних депутатів; на ім`я [PERSON] в 109/200 частках, з яких: 47/100 часток на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 15 лютого 1994 року виконавчим комітетом Люботинської міської ради народних депутатів; та 3/40 часток на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за № 1-973 від 30 травня 2007 року, а також на ім`я [PERSON] в 3/40 частках на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за № 1-969 від 30 травня 2007 року. Як вбачається з обставин, встановлених рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 03 березня 2015 року, ухваленого в справі № 630/737/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] про виділ частини житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою, домоволодіння [ADDRESS] на час розгляду справи по суті складалося з трьох житлових будинків літ. «А-1», «Б-1» і «В-1», прибудов літ. «Б1-1», «Б2-1» і «В1-1» ґанків літ. «а1» і «б1», навісу літ. «б2», сіней літ. «а», і «в», мансарди літ. «мс», мезоніну літ. «мн», літньої кухні літ. «Г» з верандою літ. «г», гаражів літ. «Е» і «М», погребів літ. «жп», «еп» і «мп», оглядової ями літ. «е», навісів літ. «Ж» і «С», душу літ. «П», вбиральні літ. «Р», теплиці літ. «Т», сараю літ. «Н», водогону літ. «К», вигрібних ям літ. «Я» і «Я1», огорожі №№ 1-8, тротуарного борту № 9, вимощення №№ 10, 11. Також в справі № 630/737/14-ц за ініціативою позивача [PERSON] була проведена судова будівельно-технічна та земельно-технічна експертиза № 12375/877/878. Як вбачається із вказаного вище висновку судової експертизи від 30 січня 2015 року, на підставі даних проведеного експертом натурного обстеження було встановлено порядок фактичного користування будівлями та спорудами спірного домоволодіння між його співвласниками, а саме: у користуванні [PERSON] перебували житловий будинок літ. «А-1», сіни літ. «а», ганок літ. «а1», навіс літ. «Ж», житловий будинок літ. «В-1», прибудова літ. «В1-1», сіни літ. «в», мезонін літ. «мн» зі сходами та надвірні будівлі та споруди: гараж літ. «Е», оглядова яма літ. «е», льох літ. «еп», теплиця літ. «Т», вигрібна яма літ. «Я», огорожа № 1, ворота № 4, огорожа № 5, вимощення № 10, водогін літ. «К»; у спільному користуванні [PERSON] і [PERSON] перебували житловий будинок літ. «Б-1», прибудова літ. «Б1-1», прибудова літ. «Б2-1», ганок літ. «б1», навіс літ. «б2», мансарда «мс» зі сходами, літня кухня літ. «Г», веранда літ. «г», гараж літ. «М», погріб літ. «мп», сарай літ. «Н», навіс літ. «С», душ літ. «П», вбиральня літ. «Р», вигрібна яма літ. «Я», ворота № 2, ворота № 3, огорожа № 6, огорожа № 7, огорожа № 8, тротуарний бортовий камінь №9, вимощення № 1. Згідно з рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 03 березня 2015 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені в повному обсязі та виділено на його користь в натурі на належні йому 109/200 частин у домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , наступні будівлі: житловий будинок літ. «А-1» з сіньми літ. «а», ґанком літ. «а1», навісом літ. «Ж», льохом літ. «Жп», житловий будинок літ. «В-1» з прибудовою літ. «В1-1», сіньми літ. «в», мезоніном літ. «мн»; та надвірні будівлі та споруди: гараж літ. «Е» з оглядовою ямою літ. «е», льохом літ. «еп», теплиця літ. «Т», вигрібна яма літ. «Я», огорожі № 1, 5, ворота № 4, вимощення № 10, водогін літ. «К»; та визначено порядок користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , виділивши в користування [PERSON] земельну ділянку площею 589,7 кв.м. Також вказаним рішенням було припинено право спільної часткової власності [PERSON] на домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з виділенням його частки майна в натурі. Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 03 березня 2015 року набрало законної сили 27 січня 2016 року. Згідно положень ст. 364 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки майна, що є в спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Ст. 120 ЗК України встановлює, що право на земельну ділянку визначається пропорційно частки у праві власності на будівлю або споруду. Ст. 358 ЦК України встановлює, що кожен з співвласників має право на надання йому у користування та володіння тієї частини спільного майна у натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Таким чином, під час розгляду справи № 630/737/14-ц судом була встановлена технічна можливість проведення виділу частки, яка належала [PERSON] у спільному домоволодіння, та виділ такої частки передбачав одночасне припинення права спільної часткової власності на належну [PERSON] частку. З інших документів свідоцтв про право власності на спадщину за заповітом №№ 44 і 45, виданих 12 січня 2021 року приватним нотаріусом ХРНО Гонтаренко С.Л., вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина у виді земельної ділянки площею 0,0585 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та житлових будинків літ. «А-1» та літ. «В-1», загальною площею 140,70 кв.м, з господарським будівлями і спорудами, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . У свідоцтві також вказано, що зазначені житлові будинки з господарським будівлями і спорудами належали спадкодавцю [PERSON] на підставі рішення Люботинського міського суду Харківської області від 03 березня 2015 року, справа № 630/737/14-ц, і що право власності на підставі вказаного рішення суду було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 лютого 2016 року. З цього суд робить висновок, що співвласником [PERSON] процес виділу належної йому частки з домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , був проведений в повній мірі, та він набув право власності на окреме домоволодіння. Крім того, вказані вище свідоцтва про власності на спадщину за заповітом підтверджують те, що домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , та яке належало виключно [PERSON] , успадкувала його дружина [PERSON] , яка є відповідачем в даній справі. Реєстрація права власності [PERSON] була здійснена 12 січня 2021 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12 січня 2021 року. З іншого документу - свідоцтва про право власності на спадщину за законом № 4-294, виданого 26 жовтня 2022 року Харківською державною нотаріальною конторою Харківської області, вбачається, що співвласник домоволодіння яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] помер [INFO] , і що спадщину, яка складається з 19/50 часток в праві власності на домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , прийняв у свою власність його син [PERSON] , який є позивачем в даній справі. Право власності [PERSON] на підставі вказаного свідоцтва було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 жовтня 2022 року. Однак, у цьому свідоцтві вказано, що 19/50 часток в праві власності на домоволодіння з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , належали спадкодавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 15 лютого 1994 року виконавчим комітетом Люботинської міської ради народних депутатів, і що домоволодіння в цілому складається з житлового будинку літ. «А-1», з сіньми літ. «а» і ганком лі. «а1»; житлового будинку літ. «Б-1» з прибудовами літ. «Б1-1», «Б2-1», з сіньми літ. «б», навісом літ. «б2» і мансардою літ. «Мс»; та житлового будинку літ. «В-1» з прибудовою літ. «В1-1», з сіньми літ. «в», мезоніном літ. «Мн», та надвірним будівлями і спорудами: літня кухня літ. «Г» з верандою літ. «г», гаражі літ. «Е» і «М», погреби літ. «жп», «еп» і «мп», оглядова яма літ. «я огл», сараї літ. «Ж» і «Н», колонка літ. «К», вигрібні ями літ. «Я» і «Я1», огорожа № 1, ворота з хвірткою № 3, 4, огорожа №№ 5, 6, 7, 8. Ці ж самі відомості про об`єкт нерухомого майна були 26 жовтня 2022 року державними нотаріусом Харківської державної нотаріальної контори Харківської області внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно під час реєстрації права власності [PERSON] , що підтверджується витягом з цього реєстру від 26 жовтня 2022 року. З наведеного суд виснує, що після проведення [PERSON] процесу виділу своє частки з спільного домоволодіння та його перетворення в окреме домоволодіння, співвласники [PERSON] і [PERSON] не вчиняли дій, спрямованих на виділ з домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належних їм часток, та їх спільне володіння житловим будинком літ. «Б-1» з прилеглими до нього надвірним будівлями і спорудами не було припинено. В той же час, незважаючи на виділ у 2016 році співвласником [PERSON] своєї частки з спільного домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , та припинення на таку частку права спільної часткової власності, в Реєстрі прав власності на нерухоме майно залишається чинним запис від 25 червня 2007 року про реєстрацію права власності [PERSON] на 109/200 частин у домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 15 лютого 1994 року виконавчим комітетом Люботинської міської ради народних депутатів; та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за № 1-973 від 30 травня 2007 року. Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 432927137 від 25 червня 2025 року. Це вказує на те, що державна реєстрація права власності [PERSON] на частку в домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , не була припинена після проведення виділу його частки. А тому цей запис необхідно анулювати, оскільки він впливає на права та інтереси позивачів, які залишаються чинними співвласниками вказаного домоволодіння. Разом з тим, з огляду на те, що в справі № 630/737/14-ц при поділі житлового будинку співвласники [PERSON] і [PERSON] виступали єдиною групою співвласників по відношенню до іншого співвласника - позивача [PERSON] , слід визначити ідеальні частки цих співвласників по відношенню один до одного, в межах їх групи, оскільки право спільної часткової власності цих осіб на частки у житловому будинку не припинилось, і це наразі впливає на можливість співвласників [PERSON] і [PERSON] реалізувати своє право власності. Як вбачається з технічного паспорту, виготовленого Люботинським БТІ станом на 02 квітня 2025 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , розташовані житловий будинок літ. «Б-1» з прибудовами літ. «Б1-1», «Б2-1», з ганком літ. «б1», навісом літ. «б2» і мансардою літ. «Мс», загальною площею 113,00 кв.м, житловою площею 62,00 кв.м, та надвірні будівлі: літня кухня літ. «Г» з верандою літ. «г», гараж літ. «М», погреб літ. «мп», сарай літ. «Н», душ літ. «П», вбиральня літ. «Р», вигрібна яма літ. «Я1», ворота № 2, 3, огорожа №№ 6, 7, 8, підпірна стінка № 9, вимощення № 11. Саме в цьому будинку проживають позивачі [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується записами в будинковій книзі для прописки громадян, які проживають в будинку по [ADDRESS] . Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів, одним з яких, зокрема, є визнання права (пункт 1). Ст. 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а право власності набувається в порядку, встановленому законом. До речей як складової поняття майна, зокрема нерухомих, відповідно до положень статті 181 ЦК України належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Права та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (частина перша статті 182 ЦК України). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ч. 1 ст. 321 ЦК України, передбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. За правилами ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Як було зазначено вище, в справі № 630/737/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] і [PERSON] був отриманий висновок судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 12375/877/878 від 30 січня 2015 року, в якому судовим експертом був запропонований варіант виділу части [PERSON] у домоволодінні, який передбачав, що іншим співвласникам [PERSON] і [PERSON] можливо виділити на їх спільну частку житловий будинок літ. «Б-1» з прибудовами літ. «Б1-1», «Б2-1» та відповідними надвірними будівлями і спорудами, яким вказані співвласники фактично вже користуються. Відповідно ідеальні частки у праві спільної часткової власності на цей житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, який після виділу частки [PERSON] фактично перетворився в окреме домогосподарство і залишається у володінні [PERSON] і [PERSON] , суд визначає в розмірі 79/100 - для співвласника [PERSON] , в 21/100 - для співвласника [PERSON] . У такому визначенні суд виходить з розрахунку ідеальних часток у житловому будинку, складеного Люботинським БТІ, та поданого разом з позовною заявою. Суд приймає такий розрахунок, оскільки він складений з урахуванням конкретних приміщень у житловому будинку та надвірних будівель, які перебувають у володінні співвласників [PERSON] і [PERSON] , та їх фактичному користуванні. Суд, враховуючи усталений фактичний порядок користування житловим будинком, що склався між позивачами, та висновок про можливість визначення ідеальних часток у праві спільної часткової власності, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved