Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

16.12.2024 представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить зняти арешт накладений постановою відділу державної виконавчої служби АА № 530533 від 25.01.2006, об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно, належне [PERSON] , який зареєстрований за номером обтяження 2871982, реєстратором: Кам`янка-Бузькою державною нотаріальною конторою. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що під час оформлення спадкових прав на нерухоме майно, йому стало відомо про наявність зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно, а саме наявний запис про арешт нерухомого майна - "невизначене майно, все майно" належне позивачу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Вказаний арешт нерухомого майна, накладений державним нотаріусом Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори згідно постанови серії АА №530533 від 25.01.2006 ВДВС Кам`янка-Бузького району, порушує право власності позивача та позбавляє його можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Вказує, що виконавче провадження в межах якого накладався арешт знищено, у зв`язку із закінченням терміну зберігання, відтак підстав для продовження обтяження на майно немає. А тому, з метою захисту права власності позивача, виникла необхідність звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 17.12.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді від 23.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 14.04.2025 у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] , позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Додав, що згідно даних з Єдиного реєстру боржників, позивач не є боржником по жодному виконавчому провадженню, а тому такий арешт безпідставний. Представник відповідача Кам`янка-Бузького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилась, однак 03.03.2025 подала до суду клопотання, в якому просила справу розглядати без її участі із прийняттям рішення у відповідності до діючого законодавства. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Як встановлено судом, згідно з інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на не визначене майно, все майно [PERSON] , є обтяженим, тип обтяження: арешт нерухомого майна, за реєстраційним номером 2871982 від 13.02.2006 зареєстроване Кам`янка-Бузькою державною нотаріальною конторою, на підставі постанови про арешт майна боржника АА №530533 від 25.01.2006 ВДВС Кам`янка-Бузького району (а.с.9-10). Відповідно до листа Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори №847/01-16 від 11.09.2023, архівна заборона виникла на підставі постанови ВДВС від 25.01.2006 АА №530533 і занесена в реєстр заборон 13.02.2006 за № 2871982. Зазначено, що в Кам`янка-Бузькій державній нотаріальній конторі відсутні архівні документи, що стосуються накладення заборони відчуження за 2006 рік (а.с. 7). Одночасно, згідно з листом Кам`янка-Бузького відділу ДВС у Львівському районі Львівської області Західного МУМЮ №25.9-31/23426 від 28.09.2023 видно, що надати інформацію щодо постанови про арешт майна серії АА №530533 від 25.01.2006 не вбачається можливим, оскільки виконавчі провадження зберігаються три роки (а.с. 6). Разом з тим, із клопотання начальника Кам`янка-Бузького відділу ДВС у Львівському районі Львівської області ЗМУМЮ №253/26.8-53/1067 від 03.03.2025, встановлено, що відкритих виконавчих проваджень, де б боржником виступав [PERSON] , на виконанні відділу немає. Однак за результатом перевірки АСВП (спецпідрозділ) виявлено, що на виконанні відділу, в період з 2003 по 2007 роки, перебували виконавчі провадження про стягнення заборгованості з [PERSON] , які були скеровані за належністю до Личаківського ВДВС Львівського міського управління юстиції, на підставі акту державного виконавця від 25.04.2007 (а.с. 26). Як видно з відповіді Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ № 20697/в6 від 14.04.2025, наданої на адвокатський запит, ідентифікувати чи передавались на виконання з Кам`янка-Бузького ВДВС у Львівському районі Львівської області ЗМУМЮ до Личаківського ВДВС у м. Львові ЗМУМЮ, не являється можливим, оскільки у виконавчих провадженнях відсутня така інформація. Одночасно повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало 38 виконавчих проваджень, де боржником являється [PERSON] , дата відкриття першого з них 07.12.2007, тобто після винесення постанови про арешт майна серії АА №530533 від 25.01.2006 (а.с. 36). Крім цього, як встановлено судом, з даних Єдиного реєстру боржників, інформація щодо [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у Реєстрі відсутня. Звертаючись до суду з даним позовом позивач вказує, що виконавче провадження в межах якого було накладено арешт, знищено, а відтак відсутня заборгованість, таким чином наявність обтяження арешту нерухомого майна, порушує його право вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, зокрема оформити спадкові права. Вирішуючи дану справу суд виходив із наступних мотивів та положень закону. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у реалізації його права володіння користування та розпорядження належним йому майном. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, передбачено, що арешт може бути знятий за рішенням суду. За приписами абзацу 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію, зокрема, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких прав. Як видно із матеріалів справи, а саме з інформації яка міститься у реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єктів невизначеного майна, всього майна, яке належить позивачу містить обтяження, яке виникло 13.02.2006 і існує до сьогоднішнього дня. Разом з тим, судовим розглядом не здобуто доказів того, що у позивача є будь-які майнові зобов`язання на забезпечення виконання яких може існувати таке обтяження, а тому існування заборони відчуження належного позивачу майна на підставі постанови АА №530533 від 25.01.2006 Відділу державної виконавчої служби є надмірним втручанням у його право власності. Причому суд вважає, що з огляду на час, який минув з моменту виникнення зобов`язання (19 років), наявність доказів відсутності у позивача будь-яких зобов`язань, існування обтяження на майно позивача не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність. Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відтак, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне скасувати обтяження на нерухоме майно, яке міститься у відповідному записі в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Беручи до уваги наведене вище, суд дійшов до переконання, що даний позов є підставний, обґрунтованим та спрямований на реальний захист прав та інтересів позивача, а тому підлягає до задоволення повністю.

Outcome: approved