Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» звернулося в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути із відповідача на користь Товариства суму заборгованості за кредитним договором №4349691 від 01.02.2024 у розмірі 84750 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.02.2024 ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали електронний договір №4349691 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало кредит в сумі 15 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] . 23.09.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Українські фінансові операції» був укладений договір факторингу № 23/09/2024 за умовами якого ТОВ «Українські фінансові операції» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №4349691. Загальна сума заборгованості за договором №4349691 становить 84 750 грн, з яких: 15 000 грн заборгованість за тілом кредиту, 23 250 грн заборгованість за відсотками та 46\~500 грн заборгованість за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 124 календарних дні. Оскільки умови договору відповідачем не виконані, представник позивача просить стягнути з відповідача загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаним договором, що підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 84 750 грн, судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. Ухвалою судді від 21.05.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак просив розгляд даної справи проводити без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, будучи повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Правом на подання відзиву відповідач не скористався та не подав заяву про розгляд справи без його участі, тому, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] 01.02.2024 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи уклали електронний договір №4349691 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Вказаний кредитний договір підписний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 23367. Згідно п. 1.2 Договору, на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки. Сума кредиту 15 000 грн. Згідно п. 1.3. Договору, строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати кожні 30 днів. Тип процентної ставки фіксована (п. 1 4. Договору). Стандартна процента ставка становить 2,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього Договору, якщо не виконанні умови для застосування зниженої процентної ставки (п. 1.4.1). Знижена процента ставка становить 0,01 % за кожен день користування кредитом (п. 1.4.2). Згідно п. 1.6.1, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 150 000 грн. Як вбачається з додатку №1 до договору №2045064 від 01.02.2024, який є таблицею обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, остання дата 25.01.2025 та загальну вартість кредиту 138795 грн реальна річна процентна ставка 14\~297,67%. Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який також підписано електронним підписом [PERSON] в якому зазначено такі ж умови як у кредитному договорі. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 15 000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що стверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 03.10.2024 за вих. № 1129-0310. (а.с. 37) На виконання ухвали суду від 21.05.2025 року, АТ КБ «Приват Банк» надало відповідь за №20.1.0.0.0/7-250529/45121-БТ від 17.06.2025, згідно якої встановлено, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку здійснено переказ коштів 01.02.2024 у розмірі 15\~000 грн, платником зазначено: IPAY_CREDIT_VISA1, Visa Direct та 01.02.2024 у розмірі 15\~000 грн, платником зазначено: FUIB MoneyTransfer, Visa Direct. 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу №23/09/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Українські фінансові операції» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. З витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №23/09/2024 від 23.09.2024 вбачається, що ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача, в сумі 38250 грн, з яких: 15 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 250 грн - сума заборгованості за відсотками нарахована первісним кредитором. Згідно наданого позивачем розрахунку, встановлено, що в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 24.09.2024 по 25.01.2025 (124 календарних днів) здійснено донарахування процентів за процентною ставкою 2,5 %, у сумі 46 500 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (15 000 грн*2,5%=375 грн*124 календарних дні = 46 500 грн), тому сума нарахованих відсотків позивачем за 124 календарних днів становить 46 500 грн. Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. У відповідності до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1\~статті 627 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що 01.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Кредитний договір №4349691 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого Первісний кредитор надав Відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 15000 грн строком на 360 днів. Вказані кошти були перераховані на рахунок позивача, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ « Універсальні платіжні рішення» 03.10.2024 за вих. № 1129-0310 та відповіддю АТ КБ «Приват Банк» за №20.1.0.0.0/7-250529/45121-БТ від 17.06.2025. Обраховуючи суму відсотків, суд враховує, що відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Відповідності до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», у урахуванням змін, які внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому,\~у відповідності\~до пункту\~17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України\~"Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (24.12.2023), установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, із аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що періоди дії максимально дозволених денних процентних ставок згідно з Законом (що набрав чинності 24.12.2023) будуть становити: - з 24.12.2023 по 21.04.2024 (120 днів) максимальний розмір денної процентної ставки за кредитним договором не може перевищувати 2,5 %, - з 22.04.2024 по 19.08.2024 (120 днів) максимальний розмір денної процентної ставки за кредитним договором не може перевищувати 1,5 %, - з 20.08.2024 і далі: не більше 1% на день. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором за період 01.02.2024 по 02.04.2024 у розмірі 23250 грн (а.с.67-70), що не перевищує максимальний розмір відсотків встановлений законом. Разом із тим, позивач також просить стягнути відсотки за період із 24.09.2024 по 25.01.2025 у розмірі 46500 грн виходячи із відсоткової ставки 2,5 відсотків за день користування, що суперечить вказаному вище Закону, а тому проценти слід перерахувати за ставкою 1 %. Період з 24.09.2024 по 25.01.2025 становить 124 дні. Розмір процентів, враховуючи суму боргу в розмірі 15000 грн за ставкою 1 %, за один день складає 150 грн, тобто проценти за вказаний період складають 18600 (124 Х150) грн. Отже, розмір відсотків за період розрахунку зазначеного позивачем не міг перевищувати 41850 (18600+23250) грн. Отже, заборгованість за відсотками за період, який просить стягнути позивач буде становити 41850 грн та заборгованість за тілом кредиту 15000 грн. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18). Крім того, відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині першій статті 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Зважаючи на те, що за договором факторингу права вимоги за кредитним договором від первісного кредитора перейшло до позивача, що підтверджується договором факторингу, актами приймання передачі, реєстрами прав вимог та платіжним доручення про перерахунок суми фінансування (а.с. 159), тому, з відповідача в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» слід стягнути заборгованість, яка складає 41850 грн заборгованість за відсотками та 15000 грн заборгованість за тілом кредиту, разом 56850 грн. Отже, позов підлягає до часткового задоволення. Позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн. Також, відповідно до договору про надання правничої допомоги 01/08/2024-А від 01.08.2024 (а.с.99-108), заявки №4349691 від 24.02.2025, рахунку на оплату №4349691-24/03-2025, позивач поніс 10 000 гривень судових витрат на правову допомогу, які були надані адвокатом Дідухом Є.О. Суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, загальна сума витрат на адвокатські послуги не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. При цьому заяв про зменшення розміру витрат на правову допомогу не надходило. Разом позивачем понесено судових витрат на 12422,40 (2422,40+10000) грн. Судом задоволено позов на 56850 грн із 84750 грн, що становить 67,08 %, а тому, в силу статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 8332,94 (67,08 % від 12422,40) грн судових витрат. На підставі наведеного та

Outcome: partial