Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить в порядку поділу майна стягнути з відповідача на її користь 155880 гривень в рахунок компенсації вартості 1/2 частини за автомобіль марки «HYNDAI ACCENT», 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , виділивши вказаний автомобіль у власність відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що з 08 серпня 2014 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Івано - Франківського міського суду Івано - Франківської області 19 грудня 2024 року. У період шлюбу вони придбали вказаний автомобіль, який був зареєстрований за відповідачем. Після розірвання шлюбу відповідач забрав вказаний автомобіль, а відтак, останній знаходиться у повному користуванні та володінні відповідача. В зв`язку з наведеним просить позов задовольнити. 06.03.2025 року ухвалою суду вказана справа призначена до підготовчого розгляду. 04.05.2025 року закрите підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Відповідач повідомлявся судом про розгляд даного провадження у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштової кореспонденції суду. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Під час судового розгляду представник позивачки позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 08 серпня 2014 року по 19 грудня 2024 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Івано - Франківського міського суду Івано - Франківської області 19 грудня 2024 року /а.с.8/. У період шлюбу сторони придбали автомобіль марки «HYNDAI ACCENT», 2012 року випуску, д.н.з. [NUMBER] бежевого кольору, відповідно до договору купівлі - продажу від 11.01.2023 року, який був зареєстрований за відповідачем [PERSON] /а.с. 9, 51-52/. Після розірвання шлюбу відповідач [PERSON] забрав вказаний автомобіль, а відтак, останній знаходиться у повному користуванні та володінні відповідача. Відповідно до висновку експерта № 17-25 за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля марки «HYNDAI ACCENT», складеного 04.02.2025 року, середня ринкова вартість автомобіля марки «HYNDAI ACCENT», 2012 року випуску, об"єм двигуна [NUMBER] , з АКПП без огляду складає величину 311760 гривень /а.с. 11-12/ Суд ураховує, що позивачка позбавлена будь-якого доступу до спірного автомобіля, і тому вона не має можливості провести товарознавчу експертизу такого. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на спростування вказаної вартості автомобіля, клопотання про призначення експертизи не заявив. Відповідно до частини другоїстатті 3 СК України сім`юскладають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Положеннями статті 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина першастатті 61 ЦК України). Тлумачення статті 61 СК Українисвідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно зістаттею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першоюстатті 70 СК Українивстановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічні положення містяться у частині другійстатті 372 ЦК України. Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Тлумачення положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), у першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. У пунктах 1-3 частини першоїстатті 365 ЦК України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюютьсястаттею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Отже, у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду:від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616 св 18); від 03 червня 2020 року у справі № 487/6195/16-ц (провадження № 61-46326св18); від 30 вересня 2020 року у справі№ 552/1514/19 (провадження № 61-21084 св 19). За результатом касаційного перегляду справи № 347/955/16 Постановою Верховного Суду від 25 травня 2020 року залишено без змін рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині вирішення первісних позовних вимог про поділ та визнання права власності спільного майна подружжя, а саме: будівельних матеріалів, та виконаних робіт які були використані в процесі будівництва незавершеного будівництва літньої кухні, автомобіля Wolksvagen Passat та зустрічних позовних вимог про поділ смільного майна подружжя, а саме автомобіля марки Wolksvagen Passat. Касаційний суд вказував, зокрема, що суди дійшли правильного висновку про те, що спірний автомобіль був придбаний у період шлюбу, тому він відповідно до вимог статей 60,61,70,71 СК Україниє спільним майном подружжя та підлягає поділу між ними. А оскільки вказаний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача за первісним позовом, судами правомірно присуджено стягнути з останньої 1/2 частину його вартості в рахунок компенсації права на належну частку позивачу за первісним позовом. З огляду на вказане, суд, узявши до уваги, що спірний автомобіль був придбаний у період шлюбу сторін, і тому є спільним майном подружжя та підлягає поділу між ними, а також, урахувавши, що автомобіль знаходиться у користуванні та володінні відповідача, вважає, що позовні вимоги про стягнення з останнього на користь позивачки 1/2 частину його вартості в рахунок компенсації права на належну частку позивачці є обґрунтованими. Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази по справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково - щодо вимог виділення автомобіля у власність автомобіля та стягнення грошової компенсації на користь позивачки.

Outcome: partial