Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивачі звернулися до Красилівського районного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначають про те, що [INFO] , [PERSON] , надалі по тексту Відповідач, на власній сторінці у соціальній Інтернет мережі «ФЕЙСБУК» за адресою: [INFO] » за адресою: [INFO] була розміщена інформація під назвою « [INFO] » наступного змісту: « [INFO] , поінформувати, що міський голова [PERSON] , вже давно організувала свій бізнес по продажу землі комунальної власності, разом своїм ручним депутатом, [PERSON] , ВОНИ ТОРГУЮТЬ ЗЕМЛЕЮ І ЗАРОБЛЯЮТЬ СТАТКИ. Хмельницька обласна прокуратура, разом із прокурором [PERSON] , які вперто не хочуть розслідувати кримінальні справи, які відкриті. Міський голова [PERSON] , звісно зараз буде виправдовуватись і розповадіти знову яка вона патріотка. Люди зрозумійте, що міський голова [PERSON] , організувала в місті Красилів, злочину групу, яка дерибанить міський бюджет та майно комунальної власності.». [INFO] о\~17:17\~годині Відповідачем,\~на власній\~сторінці у\~соціальній Інтернет\~мережі «ФЕЙСБУК»\~за адресою:\~ [INFO] \~була розміщена\~ще одна\~інформація під\~назвою «УВАГА\~-\~ІНФОРМАЦІЯ ДЛЯ\~ВІДОМА» наступного\~змісту: « [INFO] відбулася позачергова сесія Красилівської міської ради. Отже звертаю уважно прихильників, якщо такі є до міського голови, ось послухайте реальні речі і відкрийте очі виноситься питання на голосування про зміну цільового призначення землі 147 гектарів, даним рішенням, розпочинається процедура винесення на аукціон, який вже знають хто виграє. Красилівський міський голова Островська Н.В., в он-лайн, повідомила, що за дане рішення голосувати не буде бо конфлікт інтересів має щодо даної землі, люди Ви чуєте міський голова має конфлікт інтересів щодо 147 гектарів землі, тобто дане питання стосується її. Красилівчани Ви послухайте як вона просить депутатів голосувати за дане рішення. От [PERSON] , які [PERSON] ще потрібно доказів, що деребанеться земля як то кажуть по чорному. Хто бачив он-лайн трансляцію, то побачили напевно, як близький друг міського голови ручний депутат [PERSON] , також: дуже фелювався, щоб дане рішення проголосували. От так [PERSON] , ми будемо жити, а обласна прокуратура та окружна прокуратура і надалі не бачить ніяких злочинів, а прокурор [PERSON] , все тихенько покриває, щоб як то кажуть було всім добре.» Таким чином, позивачі вважають, що у зазначених публікаціях Відповідач написав та поширив відносно них недостовірну та негативну інформацію, а саме обізвав [PERSON] «ручним» депутатом міського голови міста Красилів, [PERSON] та звинуватив його у тому, що разом із [PERSON] організували власний бізнес з продажу землі комунальної власності, торгують землею та заробляють статки. Також Відповідач звинуватив позивача [PERSON] , в тому що вона організувала в місті Красилів, злочину групу, яка дерибанить міський бюджет та майно комунальної власності. 14 березня 2023 року Відповідач продовжив поширювати відносно них недостовірну та негативну інформацію, а саме звинувативши її, як міського голову, що вона має конфлікт інтересів щодо 147 га землі, оскільки це питання стосується її особисто. Вказана інформація є недостовірною, оскільки вона не голосувала за вказане рішення у зв`язку з тим, що п. 9 рішенням затверджувалось Товариству з обмеженою відповідальністю „БУД-СЕРВІС-ПЛЮС, керівником якого є її чоловік [PERSON] проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,0265 га, яка розташована по [ADDRESS] . Таким чином конфлікт інтересів був пов`язаний із ТОВ ,,БУД-СЕРВІС-ПЛЮС а не із 147 га землі. Також Відповідач у публікації вказав: «От Красилівчани, які [PERSON] ще потрібно доказів, що деребанеться земля як то кажуть по чорному. » Тобто, Відповідач звинуватив їх у корупції та вчинені злочинів, а саме зловживанні службовим становищем міського голови та депутата Красилівської міської ради з метою власного матеріального збагачення шляхом продажу земель комунальної власності, дерибану міського бюджету та комунального майна. Як слідує із змісту даних публікацій вищезазначена у ній інформація стосуються саме їх, а не будь-кого іншого, у ній прямо зазначаються їхні прізвища та ініціали, містяться твердження із звинуваченнями у корупції та зловживанні службовим становищем. Речення містять багато дієслів та стверджувальних висловів, які вказують на вчинення ними вищезазначених неправомірних корупційних та злочинних дій, дискредитують їх в очах виборців, формуючи у них відповідну негативну оцінку щодо їхньої законнослухняності та створюють враження використання ними службового становища з метою власного протиправного збагачення шляхом продажу земель комунальної власності, а не в інтересах територіальної громади Красилівської міської ради. За таких обставин слід дійти висновку, що вищезазначені виділені фрагменти опублікованих інформацій є негативною інформацією, яка подана у формі фактичних тверджень. В період воєнного стану, проголошеного на всій території України, прослідковується соціальна напруженість громадян України, які стривожені та занепокоєнні через широкомасштабне вторгнення росії на територію України. Невизначеність і неможливість контролювати та постійні переживання за своє життя крокують поруч із комендантським часом, оголошеннями повітряної тривоги, пошуком укриття, страхом за рідних і близьких. Все це призводить до розладів сну, проблем із концентрацією, депресивного та тривожного розладів, панічних атак. З урахуванням соціального напруження, [PERSON] на фоні війни, підбурює користувачів соціальної мережі «Facebook» до дискредитації Позивачів. Дані твердження Відповідача та поширена ним про них інформація стала відома великому колу осіб, оскільки учасниками соціальної групи в мережі Фейсбук „Красилівський форум є 32 тисячі людей, тому поширена Відповідачем інформація обговорювались у соціальних мережах та в громаді, а вони вимушені були спростовувати її виборцям, жителям громади та колегам депутатам, підтверджувати та доводити свою доброчесність. Така інформація не відповідає дійсності, є твердженням та констатацією фактів про вчинення ними вищезазначених неправомірних корупційних та злочинних дій, чого вони не здійснювали, а її поширення в засобах масової інформації серед великої кількості осіб призвело до приниження їхньої честі, гідності та ділової репутації, викликало у громадян та виборців негативне враження про них як осіб, які схильні до вчинення корупційних правопорушень та зловживання службовим становищем з метою власного збагачення. Зокрема, завжди були, є та будуть чесними перед своїми виборцями, ніколи не вчиняли будь-яких правопорушень, відносини між Позивачами є виключно робочими, дружніх стосунків не підтримували та не підтримують, землі комунальної власності та майно громади Красилівської міської ради реалізовувались виключно у встановленому законом порядку та спосіб, в інтересах територіальної громади, а ми приймали участь у цьому разом з іншими депутатами Красилівської міської ради шляхом відритого голосування на сесіях. Будь-які докази щодо незаконного продажу земель комунальної власності, дерибану бюджету та майна комунальної власності та їх причетність до цього відсутні. Відповідач не посилається на такі у вищезазначених публікаціях, а поширена ним негативна та неправдива інформація про них з цього приводу є його суб`єктивними упередженими, твердженнями направленим на те, щоб дискредитувати їх як особистостей, міського голову та депутата в очах громадськості та виборців, викликати у жителів територіальної громади Красилівщини негативне ставлення до них, а також хибну негативну соціально-суспільну оцінку їх моральних, ділових і професійних якостей, яка ґрунтуватиметься на згаданій неправдивій інформації. Поширення відносно [PERSON] вищезазначеної неправдивої інформації призвело до приниження його честі, гідності та ділової репутації, спричинило душевних страждань, дискредитувало його в очах громадськості як законослухняного громадянина та депутата, призвело до безпідставних звинувачень у вчиненні вищезазначених дій та правопорушень яких він не здійснював, а також осудження його поведінки невизначеним колом осіб. Внаслідок цього Позивачу [PERSON] спричинено моральної шкоди розмір грошової компенсації якої він оцінює у 10 000 грн. У зв`язку з вищевикладеним, просили позов задовольнити у повному обсязі. Аргументи учасників справи. Відповідач подав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначає про те, що із змісту позовної заяви 21.03.2023 року, вбачається, що його звинувачують позивачі [PERSON] , та [PERSON] , що він поширював в соціальній мережі Інтернет (фейсбук) не правдиву інформацію стосовно них. Перш за все звертає увагу суду, що я він не має особистої сторінки фейсбук, за яку б він ніс юридичну відповідальність. Він зовсім не має намірів поширювати стосовно позивачів [PERSON] , та [PERSON] , якусь не правдиву інформацію, він завжди старається, жити по закону, і коли йому стає відомо про якийсь злочин, він відразу офіційно повідомляє про це правоохоронні органи, наприклад, не так давно йому стало відомо про те, що ймовірно вчиняють злочин посадова особа міський голова міста Красилова Островська Н.В., він відразу ж офіційно відповідною заявою повідомив відповідальний державний орган, щодо даного факту, нащо отримав відповідь від Хмельницької обласної прокуратури 10.08.2021 року № 09/4/2-1028-21, що обласною прокуратурою внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 42021240000000101 - за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Відтак, за його заявою була відкрита кримінальна справа за номером 42021240000000101 - за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.191 КК України. І таких подібних кримінальних справ ним відкрито стосовно посадової особи міського голови міста Красилова Островської Н.В., декілька, однак не буде їх всі писати, адже однієї достатньо, щоб побачити, що він завжди старається виконувати закон, і тому підстав в нього немає поширювати якусь не правдиву інформацію стосовно позивача [PERSON] , в мережі фейсбук, немає сенсу. Так само і стосовно позивача [PERSON] , відкрита кримінальна справа № 42021240000000098 від \~ \~ \~ \~29.07.2021 \~ \~ \~ \~р., \~ \~ \~ \~що \~ \~ \~ \~передбачене \~ \~ \~ \~кримінальне правопорушення, ч. 1 ст.197-1 КК України. На даний час слідство ведеться. Отже можна чітко зрозуміти, що йому стосовно позивачів, немає сенсу, щось поширювати не правдиве в мережі Інтернет фейсбуці. А стосовно того, що позивачі [PERSON] , та [PERSON] , додали скріншоти з якоїсь сторінки з Інтернету, і попідставляли світлини на яких зображено особу схожу на нього, зовсім не свідчить, про те, що даний текст є взагалі з фейсбуку, на яких схожий він. Звертає увагу суду, що він є депутатом Красилівської міської ради, мої світлини ймовірно можуть бути в мережі Інтернет, адже його багато фотографують, він відома людина. Але ж це зовсім не значить, що той текст на який посилаються позивачі набирав та поширював він. Таких текстів в мережі Інтернет є безліч, і стосовної кожної особи, окрім того [PERSON] , є міським головою міста Красилова, звісно, що вона повинна бути готовою до того, що хтось буде її критикувати, тобто оціночними судженнями, висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Також у відзиві зазначає про те, що позивач [PERSON] , є депутатом Красилівської міської ради, так само і стосовно нього можуть висловлювати його виборці ту чи іншу критику і таке інше. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні враховувати, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі (аб. 2 п.15 Постанови). Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації і з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Крім того, у разі якщо позивач є публічною особою, а в даному випадку позивачі є міським головою та депутатом, то суд має, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, також повинен враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація) та рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998 рік) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). Зокрема, у Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Тобто публічна особа, державний службовець повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, в тому числі у різкій формі, до прискіпливої уваги суспільства та підвищеної зацікавленості до його діяльності та/або особистого життя, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодилися на таку увагу. У зв`язку з цим межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи, є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. За змістом статті 277 ЦК України, предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). Разом із цим положеннями статей 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто на невідомих якихось скріншотах. Також у відзиві відповідач звертає увагу суду, що позивачі в доказ того, що проти них поширили не правдиву інформацію дають лише скріншоти, які зовсім доказом бути не можуть такий висновок зазначено Постанова Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 667/266/15-ц (якщо особа автора контенту у Facebook оспорюється, то суди часто приходять до висновків, що, оскільки зареєструватися у цій соціальній мережі може будь-хто та під будь-яким іменем, достовірно з`ясувати належність сторінки у цій мережі конкретній людині неможливо, а тому скріншоти із зображенням змісту таких сторінок є неналежним доказом). Також зазнає, що в позовні заяві, є скріншоти, з вайбера групи, яку створила сама Красилівська міська рада, і до нього воно ніяк не може мати ніякого відношення. Окрім того, міський голова [PERSON] , була в прямому ефірі-онлайн, їй люди задавали ті питання, які стверджували, що вони торгують землею, то яке відношення він до того має? Прошу суд, звернути увагу на те, що скріншот з вайбер групи створено Красилівською міською радою, і [PERSON] , була в прямому ефірі-онлайн, спілкувалася там з іншими людьми, не з ним. Також зазначає про те, що з огляду на існуючу свободу слова в соціальних мережах, уникнути ризиків того, що про особу буде поширена будь-яка яка інформація неможливо. Однак, у випадку поширення недостовірної інформації необов`язково одразу подати позовну заяву до суду, можна і подати скаргу на допис, до адміністратора відповідного сайту, тобто наприклад, у Facebook, зі своєї сторінки у вказаній мережі необхідно перейти у розділ «Скарга на порушення конфіденційності» та відповісти на низку питань, після чого така скарга буде розглянута службою підтримки Facebook. Якщо соцмережа, розглянувши скаргу, вирішує, що контент порушує її стандарти, публікацію видаляють із платформи, однак позивачі цього не зробили, адже на його думку просто хочуть його залякати, адже він повідомив про них про їхні ймовірні злочини до правоохоронних органів, а також хочуть заробити на ньому гроші. Крім того у відзиві зазначає, що позивачі в позовній заяві зазначають, що наче він образив депутата [PERSON] , ручним депутатом, він звісно не знає, автора тих скріншотів, які додали позивачі, але з його точки зору, він не бачить, що слово ручний депутат може бути образливо, адже він і інші депутати Красилівської міської ради, є так би мовити ручними бо голосування проходить в них ручне, тобто рішення приймаються за допомогою руки, в них немає системи рада. Також позивачка [PERSON] , в позовній заяві зазначає, що - дійсно вона не голосувала про дане рішення так як має конфлікт інтересів, бо учасником є так би мовити її чоловік. Постає питання в чому ж там не правда? Також позивач [PERSON] , в позовні зазначає, що той текст який містить скріншот, йому спричиняє моральні страждання, які він оцінює в 10 тисяч грн., але зовсім ніякого доказу не додає, що йому спричинено моральних страждань, які він отримав. Лише посилається на загальні норми закону. У зв`язку з викладеним, просить суд відмовити в позові в повному обсязі. Представник позивачів адвокат Сидорук Д.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] у судовому засіданні також підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Стосовно суми моральної шкоди, то вказав, що все написано в позові, йому додати більше нічого. Жодних правових наслідків після публікації цих оголошень для нього не настало, жодної кримінальної справи відносно нього не порушено. Протоколів про вчинення корупційних діянь також відносно нього не складалося. Прес служба в міській ради відсутня, однак вона йому і не потрібна, він має достатній авторитет серед населення, щоб іншим чином все донести до громадян. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з підстав, які викладені ним у відзиві. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила про те, що займає посаду заступника міського голови. Особисто знає відповідача, він є також депутатом, займав посаду в територіальному центрі, однак після його звільнення, він почав писати негативні речі в мережі Фейсбук. Вказував, що якщо йому дадуть роботу, то він буде гарне про них писати. Негатив писав на своїй сторінці. Жодних кримінальних проваджень відносно позивачів не існує, поширена інформація не відповідає дійсності. Позиція суду. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті. Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Короткий зміст фактичних обставин справи. Судом встановлено,\~що в\~соціальній мережі\~інтернет «ФЕЙСБУК»\~та сторінці\~Красилівський форум\~-\~м.\~Красилів,\~04.03.2023\~року була\~розміщена інформація\~під назвою\~«УВАГА -\~ІНФОРМАЦІЯ ДЛЯ\~ВІДОМА» наступного\~змісту:\~« [PERSON] ,\~поінформувати,\~що міський\~голова [PERSON] ,\~вже давно\~організувала свій\~бізнес по\~продажу землі\~комунальної власності,\~разом своїм\~ручним депутатом,\~ [PERSON] ,\~ВОНИ ТОРГУЮТЬ\~ЗЕМЛЕЮ І\~ЗАРОБЛЯЮТЬ СТАТКИ.\~Хмельницька обласна\~прокуратура,\~разом із\~прокурором [PERSON] ,\~які вперто\~не хочуть\~розслідувати кримінальні\~справи,\~які відкриті.\~Міський голова\~Островська Н.\~В.,\~звісно зараз\~буде виправдовуватись\~і розповадіти\~знову яка\~вона патріотка.\~Люди зрозумійте,\~що міський\~голова [PERSON] ,\~організувала в\~місті Красилів,\~злочину групу,\~яка дерибанить\~міський бюджет\~та майно\~комунальної власності»\~та 14.03.2023\~року була розміщена інформація під назвою під назвою «УВАГА - ІНФОРМАЦІЯ ДЛЯ ВІДОМА» наступного змісту: « [INFO] відбулася позачергова сесія Красилівської міської ради. Отже звертаю уважно прихильників, якщо такі є до міського голови, ось послухайте реальні речі і відкрийте очі виноситься питання на голосування про зміну цільового призначення землі 147 гектарів, даним рішенням, розпочинається процедура винесення на аукціон, який вже знають хто виграє. Красилівський міський голова Островська Н.В., в он-лайн, повідомила, що за дане рішення голосувати не буде бо конфлікт інтересів має щодо даної землі, люди Ви чуєте міський голова має конфлікт інтересів щодо 147 гектарів землі, тобто дане питання стосується її. Красилівчани Ви послухайте як вона просить депутатів голосувати за дане рішення. От [PERSON] , які [PERSON] ще потрібно доказів, що деребанеться земля як то кажуть по чорному. Хто бачив он-лайн трансляцію, то побачили напевно, як близький друг міського голови ручний депутат [PERSON] , також: дуже фелювався, щоб дане рішення проголосували. От так [PERSON] , ми будемо жити, а обласна прокуратура та окружна прокуратура і надалі не бачить ніяких злочинів, а прокурор [PERSON] , все тихенько покриває, щоб як то кажуть було всім добре». (а.с. 11-13). Відповідно до рішення тридцять другої позачергової сесії міської ради восьмого скликання № 6 від 14.03.2023 року про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для зміни їх цільового призначення, де згідно п. 9 було вирішено затвердити ТОВ «БУД-СЕРВІС-ПЛЮС» проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,0265 га, яка розташована по [ADDRESS] . (а.с. 14-17). Згідно витягу з ЄРДР від 10.08.2021 року за заявою [PERSON] порушено кримінальне провадження за ч. 2 ст. 191 КК України. (а.с. 58). Згідно витягу з ЄРДР від 30.07.2021 року за заявою [PERSON] порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 197-1 КК України. (а.с. 58 зворот). Відповідно до довідки з відомостями про власника веб-сайту або інформацією про його встановлення від 08.09.2023 року зазначено про те, що на веб-сайті https://www.facebook.com/ створено сторінку користувача з іменем: « [PERSON] », що доступна за адресою у мережі інтернет: [INFO] . (а.с. 137-144). Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права. Згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно з статтею 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. За статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Відповідно до частини 1 статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила. За змістом статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Як вбачається\~з наданих\~письмових матеріалів\~справи,\~сторінка https://www.facebook.com/vladimer.nah.,\~в соціальній\~інтернет мережі\~Facebook\~належить відповідачу\~ [PERSON] \~на підставі\~довідки з\~відомостями про\~власника веб-сайту\~або інформацією\~про його\~встановлення від\~08.09.2023\~року,\~виданими Дочірнім\~підприємством "Центр\~компетенції адресного\~простору мережі\~Інтернет"\~Консорціуму ",\~де зазначено,\~що на\~веб-сайті\~https://www.facebook.com\~створено сторінку\~користувача з\~іменем « [PERSON] »,\~що доступна\~за адресою\~у мережі\~Інтернет:\~ [INFO] \~(а.с. а.с. 137-144). При цьому зазначено, що відповідно до п. 3 ч. 11 ст. 52-1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» (який був чинним на час створення сторінок відповідачем на платформі Facebook) [PERSON] , як фізична особа, яка не є суб`єктами господарювання, розмістив у вільному доступі на веб-сайтах, власником якого він є, або в публічних базах даних записів про доменні імена (WHOIS), контактну інформацію власника у тому числі адресу електронної пошти, за якою з ним можливо оперативно зв`язатися тощо. Зокрема, [PERSON] розмістив наступні ідентифікатори: місто проживання Красилів, Хмельницька область, освіта Красилівська ЗОШ № 4, правознавство - юрист в Хмельницький університет управління та права. При цьому, на веб-сайті https://www.facebook.com створено сторінку користувача з іменем: [INFO] Факт розповсюдження відповідачем дописів в мережі інтернет на платформі Facebook підтверджується долученими скриншотами текстів, розміщених відповідачем на своїх сторінках в соціальній мережі Facebook : [INFO] (а.с.11-13). Наведене цілком спростовує твердження відповідача про неналежність йому цих сторінок в соціальній мережі Facebook та непоширення ним згаданих дописів. Разом з тим, суд враховує практику Верховного та Європейського судів щодо проведення аналізу кожного з висловлювань, яке позивачі вважають поширенням недостовірної інформації, з визначенням характеру поширених дописів, а саме, чи є вони фактичними твердженнями чи оціночними судженнями. Так, відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; Згідно з статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і Першого протоколу та Протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції, кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві. Свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних засад демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Як зазначено в рішеннях Європейського суду з прав людини (справи Лінгенса, Де Гаєс і Гійзельс, Гудвіна, Прагер і Обершлік), свобода вираження поглядів, гарантована пунктом 1 статті 10 Конвенції, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов реалізації кожної особи. Такими є вимоги плюралізму, терпимості й широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе. Відповідно до статей 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету міністрів Ради Європи (далі - Декларація), політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, які вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Публічна особа, державний службовець, повинен бути готовим до підвищеного рівня критики, у тому числі у грубій формі, прискіпливої уваги суспільства і підвищеної зацікавленості суспільства його діяльністю та/або особистим життям тощо, адже вони, обираючи кар`єру публічної особи, погодились на таку увагу. У разі, якщо позивач є публічною особою, то суд, розглядаючи і вирішуючи справу про захист його гідності, честі чи ділової репутації, повинен ураховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції № 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканність особистого життя (далі - Резолюція). У Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У рішенні ЄСПЛ у справі «Lingens v. Austria» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції. Отже, поширення інформації - це викладення певного факту (фактів), фактичних обставин, які можна перевірити та встановити судом. Судження - це думка, висловлення, що має оціночний характер та виражає ставлення до певних явищ, подій, осіб тощо. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування. Позивачі [PERSON] та [PERSON] на момент опублікування згаданих дописів як Красилівський міський голова та депутат відповідно, були і досі залишають публічними особами, посадовими особами органу місцевого самоврядування, тобто, відіграють значну роль у суспільному житті на місцевому рівні, їх дії становлять підвищений суспільний інтерес, тому має бути відкритим для суворої критики і пильного нагляду територіальної громади й межах допустимої критики щодо його особи є значно ширшою. Будучи обраним на виборну посаду в органі місцевого самоврядування, позивачі самостійно та свідомо відкрили себе для критики, яка у демократичному суспільстві може цілком правомірно здійснюватись у формі, яка не є обов`язково приємною для нього, навіть шокуючою; вони мали бути готовими до того, що критика на їх адресу може бути зроблена у спосіб та за стилем, які не будуть схвальними щодо них. Суд констатує, що вживання в дописах в соціальній мережі [PERSON] яскравих мовних засобів, використання ним гіпербол, епітетів та метафор «…Хочу Вас Красилівчани, поінформувати, що міський голова [PERSON] , вже давно організувала свій бізнес по продажу землі комунальної власності, разом своїм ручним депутатом, [PERSON] , ВОНИ ТОРГУЮТЬ ЗЕМЛЕЮ І ЗАРОБЛЯЮТЬ СТАТКИ. Хмельницька обласна прокуратура, разом із прокурором [PERSON] , які вперто не хочуть розслідувати кримінальні справи, які відкриті. Міський голова Островська Н. В., звісно зараз буде виправдовуватись і розповадіти знову яка вона патріотка. Люди зрозумійте, що міський голова [PERSON] , організувала в місті Красилів, злочину групу, яка дерибанить міський бюджет та майно комунальної власності..…» фактично є суб`єктивними оціночними судженнями відповідача щодо діяльності позивачів на посаді міського голови та депутата відповідно. Вислови щодо «…14.03.2023 року відбулася позачергова сесія Красилівської міської ради. Отже звертаю уважно прихильників, якщо такі є до міського голови, ось послухайте реальні речі і відкрийте очі виноситься питання на голосування про зміну цільового призначення землі 147 гектарів, даним рішенням, розпочинається процедура винесення на аукціон, який вже знають хто виграє. Красилівський міський голова Островська Н.В., в он-лайн, повідомила, що за дане рішення голосувати не буде бо конфлікт інтересів має щодо даної землі, люди Ви чуєте міський голова має конфлікт інтересів щодо 147 гектарів землі, тобто дане питання стосується її. Красилівчани Ви послухайте як вона просить депутатів голосувати за дане рішення. От [PERSON] , які [PERSON] ще потрібно доказів, що деребанеться земля як то кажуть по чорному. Хто бачив он-лайн трансляцію, то побачили напевно, як близький друг міського голови ручний депутат [PERSON] , також: дуже фелювався, щоб дане рішення проголосували. От так [PERSON] , ми будемо жити, а обласна прокуратура та окружна прокуратура і надалі не бачить ніяких злочинів, а прокурор [PERSON] , все тихенько покриває, щоб як то кажуть було всім добре.» також не містять фактичних даних і є критикою діяльності публічної особи щодо виконання нею своїх службових обов`язків на посаді міського голови та депутата міської ради. Отже, на думку суду, наведені висловлювання відповідачем дописів в мережі інтернет на платформі Facebook не містять жодного фактичного твердження, а використання характерних мовних засобів та стилістичних прийомів підтверджують, що ці висловлювання є оцінкою дій, суб`єктивним оціночним судженням відповідача щодо виконання своїх службових обов`язків позивачами на посаді міського голови та депутата ради, їх ділових та особистих якостей. Відповідно до частини другої статті 47-1 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням, чи критикою. Наявність фактів можна довести, а правдивість оціночних суджень не можна. Що ж стосується оціночних суджень, цю вимогу неможливо виконати, і вона є порушенням самої свободи поглядів, яка є основною складовою права, гарантованого статтею 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року у справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria). Як вбачається з положень статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини, особливо якщо такі висловлювання стосуються публічної особи або посадової особи рівня суспільного значення та її діяльність становить суспільний інтерес. Правова ідея Європейського суду щодо обмеженості захисту публічних осіб стосується, як політичних діячів, так і інших публічних осіб, які займають високі посади у суспільстві і це має пряме відношення до позивачів [PERSON] , яка є міським головою та [PERSON] , який є депутатом міської ради, які за своїми посадами відкриті до критики і мають бути готовими до дискусії з питань, що становлять певний інтерес для громадян. З урахуванням наведених норм матеріального права, прецедентної практики Європейського суду з прав людини, суд вважає, що позивачі, як публічні особи, не довели, що зміст викладених на сторінках соціальної мережі Фейсбук опубліковані 04.03.2023 року та 14.03.2023 року є твердженням про факти, а не оціночним судженням автора та не довели, що оспорена інформація формує негативну думку громадськості щодо довіри до виконання позивачами своїх службових обов`язків та їх авторитету в цілому. Суд вважає, що поширена відповідачем інформація була його власними судженнями оформленими у вигляді публікації та є оціночними судженнями відповідача, з використанням мовних засобів, які ґрунтуються на його особистій думці, а не твердженням про факти. Не підлягає задоволенню і вимога про стягнення моральної шкоди з відповідача на користь позивача [PERSON] , оскільки вона не знайшла свого підтвердження належними доказами під час судового розгляду. З врахуванням наведеного, суд приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позову. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що у позові слід відмовити, отже судові витрати покладаються на позивачів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed