Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Позивач в особі представника Кузиної М-О.С. звернулася 30.09.2024 до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до [PERSON] , Приватного підприємства «Південний шлях» про стягнення безпідставно отриманих коштів та 3% річних, інфляційних втрат, згідно з заявою про зміну предмету позову від 13.03.2025 позивач просить: - стягнути солідарно з [PERSON] та ПП «Південний Шлях» на користь [PERSON] 197 77, 52 грн, з яких 189\~814 грн безпідставно отримані кошти, 2\~433,37 грн 3% річних, 5\~730,15 грн інфляційні втрати та 8\~712,08 доларів США, з яких 8\~600 доларів США безпідставно отримані кошти, 112,08 грн 3% річних; - стягнути солідарно з [PERSON] та ПП «Південний Шлях» на користь [PERSON] 34 046,67 грн, з яких 32\~900 грн безпідставно отримані кошти, 357,42 грн 3% річних, 789,25 грн інфляційні нарахування. Позовні вимоги\~мотивовані тим,\~що ПП\~«Південний шлях»\~здійснює діяльність\~щодо торгівлі\~автомобілями.\~У березні\~2024\~року [PERSON] \~звернулася до\~ПП «Південний\~шлях» з\~метою придбання\~автомобіля,\~у зв`язку\~з чим\~сторони підписали\~договір №438/21-03\~від 21.03.2024\~про надання\~послуг з\~підбору автомобіля\~на аукціонах\~США,\~організації його\~доставки та\~розмитнення.\~На виконання\~договору,\~26.03.2024\~ [PERSON] \~сплатила [PERSON] \~38\~000\~грн,\~29.03.2024\~передала чоловіку\~на ім`я\~ [PERSON] 8\~600\~доларів США,\~про що\~їй видано\~акт прийому-передачі\~за підписом\~ [PERSON] .\~02.04.2024\~ [PERSON] \~перерахувала на\~банківську картку\~ [PERSON] \~( [NUMBER] )\~16409,00\~грн,\~30\~000,00\~грн,\~30\~000,00\~грн,\~15\~405,00\~грн,\~30\~000,00\~грн та\~30\~000,00\~грн. 04.04.2024 [PERSON] перерахувала на банківську картку [NUMBER] 14000,00 грн, що належала [PERSON] і 09.04.2024 ще 3 170 грн. [PERSON] здійснювала оплати ще 29.04.2024, 02.06.2024, 28.06.2024, 29.06.2024 та 02.07.2024. Загалом протягом березня-липня 2024 року [PERSON] перерахувала на банківські картки [NUMBER] 151 814,00 грн, 5375 4114 2448 3050 -14000,00 грн, [NUMBER] - 18900,00 грн, [NUMBER] - 4000,00 грн, а також передано готівкою 38 000,00 грн та 8600,00 доларів США. Кошти були перераховані на рахунок директора ПП «Південний шлях» [PERSON] на виконання договору, однак послуги за договором позивачу надані не були, тому відповідачі безпідставно набули кошти позивачки. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.10.2024 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 19.11.2024. Ухвалою від 02.10.2024 відмовлено у задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову. Ухвалою від 08.10.2024 забезпечено участь представника позивача в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції. Розгляд справи у підготовчому засіданні 19.11.2024 відкладено на 14.01.2025 у зв`язку з відключенням подачі електроенергії до приміщення суду. Ухвалою від 22.11.2024 забезпечено участь представника позивача в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції. У підготовчому засіданні 14.01.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, розгляд справи відкладено на 30.01.2025 з метою надання часу представнику позивача на дооформлення заяви. В результаті проведеного підготовчого засідання 30.01.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, з метою отримання доказів у засідання оголошено перерву до 13.03.2025. У підготовчому засіданні 13.03.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, залучено до участі у справі відповідачів [PERSON] та [PERSON] , з метою сповіщення відповідачів розгляд справи відкладено на 14.04.2025. У підготовчому засіданні 14.04.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, та [PERSON] , відповідач повідомив, що [PERSON] знаходиться за кордоном, у засіданні було прийнято заяву представника позивача про зміну предмету позову від 13.03.2025, у засіданні оголошено перерву до 06.05.2025 з метою надання часу відповідачам ознайомитися зі справою та подати відзив. До суду 17.04.2025 надійшло клопотання представника позивача про закриття провадження в частині позовних вимог до [PERSON] , який добровільно 16.04.2025 оплатив [PERSON] 4\~109 грн. Ухвалою від 06.05.2025 закрито провадження у справі в частині вимог [PERSON] до [PERSON] \~про солідарне\~стягнення з [PERSON] та Приватного підприємства «Південний шлях» на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 4\~108,98 грн. В результаті проведеного підготовчого засідання 06.05.2025 за участі представника позивача [PERSON] , було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 23.06.2025. У судовому засіданні 23.06.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , яка брала участь у засіданні в режимі відеоконференції, суд перейшов до заочного розгляду справи, з метою повторного сповіщення відповідачів відклав розгляд справи на 28.07.2025. У судове засідання 28.07.2025 учасники справи не з`явилися, сповіщалися про час, дату та місце судового розгляду належним чином. Представник позивача [PERSON] 28.07.2025 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, за відсутності заперечень представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, заслухавши пояснення представника позивача, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 21 березня 2024 року (у договорі помилково вказаного 2023 року) між приватним підприємством «Південний шлях» та [PERSON] укладено договір №438/21-03 про надання послуг з відбору автомобіля на аукціонах США, організації його поставки та розмитнення, за умовами якого ПП «Південний шлях» зобов`язалося власними силами і засобами надати [PERSON] інформаційно-консультаційні послуги з пошуку та підбору транспортного засобу на ринку Сполучених Штатів Америки, а [PERSON] зобов`язалася сплатити оговорені послуги (а.с.46-47). ПП «Південний шлях» зареєстровано 18.07.2002 з видами діяльності, зокрема, торгівля автомобілями та легковими транспортними засобами. Засновником та керівником підприємства є [PERSON] (а.с.39-40). ПП «Південний шлях» виставило [PERSON] рахунки за оплату послуги доставки у розмірі 75\~405 грн та за оплату портових послуг у розмірі 76\~409 грн, страхування машин у розмірі 9\~630 грн та доставки до м.Києва у розмірі 18\~000 грн (а.с.37, 38). Платіжну картку № [NUMBER] та № [NUMBER] емітовано на ім`я [PERSON] . Платіжну картку № [NUMBER] емітована на ім`я [PERSON] , про що свідчить лист АТ «Універсал Банк» від 03.02.2025 (а.с.119). [PERSON] емітовано картку № [NUMBER] , про що свідчить лист АТ КБ «Приват Банк» (а.с.122). Згідно наявних квитанцій встановлено, що [PERSON] здійснила на картку [PERSON] наступні оплати: 02.04.2024 30\~000 грн, 02.04.2024 16\~409 грн, 02.04.2024 30\~000 грн, 02.04.2024 30\~000 грн, 02.04.2024 15\~405 грн, 02.04.2024 30\~000 грн (а.с.43-44). [PERSON] 26.03.2024 та 29.03.2024 склав два акти прийому-передачі грошових коштів, згідно якими він отримав від [PERSON] 38\~000 грн та 8\~550 доларів США (а.с.45). Згідно наявних квитанції встановлено, що [PERSON] здійснила на картку [PERSON] наступні оплати: 04.04.2024 14\~000 грн, 09.04.2024 3170 грн, 29.04.2024 9\~630 грн, 02.06.2024 4\~000 грн, 29.06.2024 2\~100 грн (а.с.41-42). Таким чином, [PERSON] сплатила [PERSON] грошові кошти у загальному розмірі 8\~550 дол. США та 189\~814 грн. [PERSON] на рахунок [PERSON] перевела грошові кошти у загальному розмірі 32\~900 грн. [PERSON] стверджує, що договір виконано не було, автомобіль їй не поставлений. Доказів зворотного суду не представлено. Частиною першою статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 522/22473/15-ц (пункт 154) зауважено, що якщо на виконання спірного правочину сплачені кошти або передане інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним не призводить до ефективного захисту права, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна. У таких випадках позовна вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту, лише якщо вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь товариства або про витребування майна з володіння відповідача (зокрема, на підставі частини першої статті 216, статті 387, частин першої, третьої статті 1212 Цивільного кодексу України). Системне тлумачення абзацу першого частини першої статті 216 ЦК України та пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України свідчить, що: а) законодавець не передбачив можливість здійснення односторонньої реституції; б) правила абзацу першого частини першої статті 216 ЦК України застосовуються тоді, коли відбувається саме двостороння реституція; в) в тому разі, коли тільки одна із сторін недійсного правочину здійснила його виконання, для повернення виконаного підлягають застосуванню положення глави 83 ЦК України (висновок щодо застосування норм права, викладений у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 396/29/17, від 12 червня 2020 року у справі № 906/775/17, від 13 травня 2021 року у справі № 910/6360/20), від 03 грудня 2024 року у справі № 903/1251/23 (903/187/24). З оглядну на актуальні правові висновки Верховного Суду щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину в тому разі, коли тільки одна із сторін недійсного правочину здійснила його виконання, ефективним способом захисту є вимога про повернення виконаного на підставі положень частин першої, третьої статті 1212 ЦК України. У зв`язку з тим, що лише [PERSON] виконала договір №438/21-03, а ПП «Південний шлях» такий договір не виконало, то наявні підстави для стягнення з підприємства, його директора та працівника та рахунки яких здійснювалася оплата, безпідставно отриманих коштів на користь [PERSON] . З [PERSON] та ПП «Південний шлях» підлягає стягненню грошова сума у розмірі 189\~814 грн та 8\~550 доларів США. З [PERSON] та ПП «Південний шлях» підлягає стягненню грошова сума у розмірі 32\~900 грн. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). Отже, передбачений частиною другою статті 625 ЦК України обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виникає виходячи з наявності самого факту прострочення, який у цій справі має місце з моменту безпідставного одержання відповідачем грошових коштів позивача. Зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає у особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно. Така позиція викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 при розгляді справи №910/3831/22. Представник позивача нараховує 3 % річних та інфляційні витрати на безпідставно отримані кошти в національній валюті гривні за період з моменту здійснення кожного платежу по 03.09.2024, розрахунки правильні та приймаються судом до уваги. На безпідставно отримані кошти в доларах США представник нараховує лише 3% річних з моменту їх передання, тобто з 29.03.2024 і по 03.09.2024. Однак, суд не погоджується з таким розрахунком, адже 3% річних представник позивача нараховує на суму 8\~600 доларів США, в той час як згідно акту прийому-передачі [PERSON] передала [PERSON] 8\~550 доларів США. За період з 29.03.2024 по 03.09.2024 3% річних на суму 8\~550 доларів США становлять 111,43 долари США. Таким чином, 3% річних нараховані на суму 189\~814 грн (оплачено на рахунок [PERSON] ) становить 2\~433, 37 грн, а інфляційні втрати на цю суму складають 730,15 грн. В свою чергу, 3% річних нараховані на суму 8\~550 доларів США становлять 111,43 доларів США. 3% річних нараховані на суму 32\~900 грн (оплачено на рахунок [PERSON] ) становлять 357,42 грн, а інфляційні втрати на цю суму складають 789,25 грн. Таким чином, заборгованість [PERSON] в цілому складає 197\~977, 52 грн, з яких: 189\~814 грн безпідставно отримані кошти; 2\~433,37 грн 3% річних; 5\~730,15 грн інфляційні втрати та 8\~661,43 доларів США, з яких: 8\~550 доларів США безпідставно отримані кошти; 111,43 долари США 3% річних. Нарахована представником позивача заборгованість [PERSON] у розмірі 8\~712,08 доларів США є безпідставною, адже [PERSON] передала кошти у розмірі 8\~550 доларів США, в той час як представник позивача помилково просить стягнути безпідставно отримані кошти у розмірі 8\~600 доларів США, у зв`язку з чим помилково нарахувала 3% річних у розмірі 112,08 доларів США, замість правильного 111,43 доларів США. Тому, заборгованість [PERSON] в цій частині складає 8\~661,43 долари США. В свою чергу, заборгованість [PERSON] в загальному складає 34\~046,67 грн, з яких: 32\~900 грн безпідставно отримані кошти; 357,42 грн - 3% річних; 789,25 грн інфляційні втрати. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що за подання даного позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 4\~750,76 грн (а.с.30). Між адвокатським об`єднанням «Юридична компанія «Керницька та партнери» та [PERSON] 20.08.2024 укладено договір №АО-137 про надання правничої допомоги (а.с.34). Додатком №1 до договору визначено гонорар адвоката у розмірі 25\~000 грн (а.с.34 на звороті). Згідно платіжних інструкцій від 16.09.2024 та 21.08.2024 [PERSON] оплатила на рахунок АО «ЮК «Керницька та партери» 25\~000 грн у справі про стягнення безпідставно набутих коштів (а.с.31, 32). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. При цьому слід відзначити, що чинний ЦПК встановлює такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, з огляду на часткову обґрунтованість позовних вимог суд вважає за можливе стягнути розмір витрат на професійну правничу допомогу та судовий збір у загальному розмірі 26\~000 грн (заявлено до стягнення 29\~750,76 грн). Такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

Outcome: partial