Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

16 червня 2025 року представник ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 19.02.2022 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1055-3974, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 4000 грн, зі строком користування 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 12.06.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 28\~920,00 грн, з яких заборгованість по тілу кредиту становить 4000,00 грн та за відсотками 24\~920,00 грн. 26.12.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» було укладено договір факторингу №УКФ-261224-2, відповідно до якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №1055-3974 від 19.02.2022 року, боржником за яким є [PERSON] . У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №1055-3974 від 19.02.2022 року на загальну суму 28\~920,00 грн, а також стягнути понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,20 грн. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 17.06.2025 року відкрито провадження у даній справі за вищевказаним позовом та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи належно повідомлений за адресою місця проживання. Причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду. Відзив на позовну заяву не направив. Згідно з ч.\~2 ст.\~191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст.ст.\~280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлено ухвалу суду від 28.07.2025 про проведення заочного розгляду справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.02.2022 між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було підписано договір про відкриття кредитної лінії №1055-3974. Паспортом споживчого кредиту зазначено умови кредитування. Відповідачу на підставі Кредитного договору від 19.02.2022 року №1055-3974 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», як кредитодавець, надав суму ліміту кредитної лінії в розмірі 4000,00 грн із встановленим строком кредитування 300 календарних днів. Сторонами було узгоджено всі умови укладеного Кредитного договору, що підтверджується електронними підписами у самому Договорі та вище зазначених документах. 26.12.2024 ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» уклали Договір факторингу №УКФ-261224-2, згідно умов якого ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» набуло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №1055-3974 від 19.02.2022. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 26.12.2024, ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 28\~920,00 грн. Відповідно до довідки про розмір простроченої заборгованості ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» за кредитним договором №1055-3974 від 19.02.2022 року за період з 19.02.2022 року по 12.06.2025 року заборгованість складає 28\~920,00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 4000,00 грн, заборгованість за відсотками 24\~920,00 грн. 26.12.2024 ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» направило [PERSON] письмове повідомлення про відступлення права вимоги за договором факторингу №УКФ-261224-2 від 26.12.2024 та вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором №1055-3974 від 19.02.2022 року в сумі 28\~920,00 грн новому кредитору. Відповідно до ч.\~1 ст.\~4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з п.\~1 ч.\~2 ст.\~11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За нормою ст.\~626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.\~628 ЦК України). Відповідно до ст.\~638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (ч.\~1 ст.\~1047 ЦК України). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч.\~1 ст.\~205 ЦК України). Положеннями ч.\~1, ч.\~3 ст.\~207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом; використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Загальні правила щодо форми договору визначено ст.\~639 ЦК України, згідно з якою зокрема договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч.ч.\~1, 3, 4, 7 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.\~12 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції чинній на час укладення кредитного договору, визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Таким чином, договір між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] не суперечить вимогам наведених норм матеріального права. Згідно зі ст.\~1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положеннями ч.\~1 ст.\~1049 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Нормами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно наданого розрахунку заборгованості, який не спростований відповідачем, остання свої зобов`язання не виконала і не повернула суму позики та відсотки за користування кредитом у встановлених договором розмірі та строк. Нормами п.\~1 ч.\~1 ст.\~512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. У відповідності до ст.\~513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст.\~514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.\~1 ст.\~1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч.\~1 ст.\~1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, позивач відповідно до умов договору факторингу №УКФ-261224-2 від 23 грудня 2024 року є правонаступником у відносинах за кредитним договором №1055-3974 від 19.02.2022 року. Як убачається з представленого позивачем та не спростованого відповідачем розрахунку заборгованості, у зв`язку з порушенням боржником узятих на себе зобов`язань за кредитним договором №1055-3974 від 19.02.2022 року, загальна сума боргу становить 28\~920,00 гривень. Отже, виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення заборгованості за кредитним договором №1055-3974 від 19.02.2022 року. Відповідно до ч.\~1 ст.\~133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції №3720476824 від 13 червня 2025 року позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 грн. З огляду на викладене, оскільки позов задоволено повністю, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі ст.ст. 512, 514, 526, 625, 639, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved