Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження про надання їй права на шлюб. На обґрунтування поданої заяви заявниця зазначила, що вона народилася [INFO] , відповідно на час звернення до суду вона ще не досягла повноліття. В 2025 році заявниця познайомилася із [PERSON] . Між ними склалися теплі, щирі, ніжні стосунки, [PERSON] та [PERSON] мають взаємні почуття любові один до одного, тому мають намір зареєструвати шлюб. Проте коли заявниця звернулася до Чигиринського відділу ДРАЦС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), щоб подати заяву про реєстрацію шлюбу, їй було відмовлено у прийнятті такої заяви та роз`яснено, що на момент звернення [PERSON] не досягла віку, з якого можна зареєструвати шлюб. На момент звернення до суду [PERSON] перебувала на 6 тижні вагітності, а тому наявна потреба зареєструвати шлюб між батьками дитини до її народження, що у свою чергу буде відповідати інтересам заявниці та її дитини. Батьки заявниці проти укладення нею шлюбу із [PERSON] не заперечують. [PERSON] є військовослужбовцем та має стабільний заробіток, відповідно зможе забезпечувати родину. Тому просить суд надати їй право на шлюб із [PERSON] . Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 11.07.2025 провадження у справі відкрито, справа призначена до судового розгляду. Під час судового розгляду заявниця [PERSON] заяву підтримала та просила суд її задовольнити Додатково пояснила, що загалом вони із [PERSON] знайомі протягом 2-х років, але протягом останніх 6 місяців мають близькі стосунки. За цей час вона вже визначилася зі своїм майбутнім та має бажання укласти із ним шлюб. Також наразі вона вагітна, тому хоче, щоб їх спільна дитина народилася у їх повноцінній сім`ї. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала та підтримала її. Суду пояснила, що її донька [PERSON] та [PERSON] кохають один одного, тому вона підтримує їх бажання укласти шлюб. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Додатково пояснив, що вони із [PERSON] дійсно мають теплі стосунки та наразі чекають дитину. Вони із заявницею вже проживають однією родиною, але мають намір зареєструвати шлюб. Заінтересована особа Чигиринський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) участь уповноваженого представника під час судового розгляду не забезпечила, письмових пояснень суду не надала, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про місце, день та час судового розгляду повідомлявся належним чином. Неявка заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши учасників, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб (ч. 3 ст. 293 ЦПК України). Шлюб, права та обов`язки подружжя регламентовані положеннями Розділу ІІ Сімейного кодексу України. Поняття шлюбу надано законодавцем у частині першій статті 21 Сімейного кодексу України, відповідно до якої шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно до статті 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. У свою чергу державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства (ч. 1 ст. 27 СК України). На підставі ст. 23 СК України право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Зі змісту п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Під час аналізу можливого позитивного впливу на інтереси заявниці [PERSON] рішення про надання їй права на шлюб суд ураховує, що в силу положень статті 6 Сімейного кодексу України наразі вона має правовий статус дитини, оскільки на момент розгляду справи не досягла повноліття. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. З наведених у статті 1 цього Закону термінів та їх визначень установлено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. 20 листопада 1959 року Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй була проголошена Декларація прав дитини для забезпечення дітям щасливого дитинства. Указана Декларація стала першим міжнародно-правовим документом, яким проголошено принцип якнайкращого забезпечення інтересів дитини і яка враховує те, що дитина внаслідок її фізичної й розумової незрілості потребує спеціальної охорони та піклування, зокрема належного правового захисту до й після народження. Із метою поліпшення умов життя дітей та продовження міжнародного співробітництва в цій сфері охоплені Декларацією основоположні засади захисту прав неповнолітніх були вдосконалені та закріплені в Конвенції про права дитини, яка була прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 та ратифікована Україною 27.02.1991. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, чи здійснюються вони державними, приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними або законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, має бути наданий такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя (ураховуючи при цьому права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, що відповідають за неї за законом), і для цього використовують усі відповідні законодавчі й адміністративні заходи. Окрім Конвенції про права дитини 1989 року, принцип забезпечення «найкращих інтересів дитини» також закріплений у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей 1980 року; Конвенції про захист дітей та співробітництво в галузі міжнародного усиновлення 1993 року; Конвенції про юрисдикцію, застосовне право, визнання, виконання та співробітництво стосовно батьківської відповідальності та заходів захисту дітей 1996 року й низці інших. Комітетом ООН із прав дитини принцип «найкращих інтересів дитини» був докладно розтлумачений у Зауваженні загального порядку № 14 (2013) «Про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів». Зокрема, Комітет акцентував увагу на тому, що призначенням концепції найкращих інтересів дитини є забезпечення повномасштабної та ефективної реалізації всіх прав, проголошених у Конвенції, усебічний розвиток дитини (п. 4), оцінка найкращих інтересів дитини в кожному окремому випадку при дотриманні балансу «усіх елементів, необхідних для прийняття рішення в конкретній ситуації для конкретної дитини або групи дітей» (п. 46). Визначення того, яке саме рішення буде прийнято в «найкращих інтересах дитини», має починатися з оцінки конкретних обставин, що роблять дитину унікальною. Це означає врахування судом одних та ігнорування інших елементів, а також впливає на те, яким чином вони будуть ураховані один щодо одного (п. 49). Фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років має неповну цивільну дієздатність (ст. 32 ЦК України), тобто здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. У свою чергу відповідно до положень частини другої статті 34 ЦК України у разі реєстрації шлюбу фізичної особи, яка не досягла повноліття, вона набуває повної цивільної дієздатності з моменту реєстрації шлюбу. Під час розгляду справи судом установлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , наразі має повних 16 років, відповідно є неповнолітньою особою та не має права на укладення шлюбу. У той же час з наданого суду протоколу ультразвукового обстеження [PERSON] від 30.06.2025 установлено, що проведеним дослідженням установлена вагітність 4 тижні 0 днів (згідно результатів вимірювань). Мати дитини - [PERSON] не заперечує щодо укладення її донькою шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Таким чином, судом не встановлені будь-яких обставин, які б вказували, що шлюб може зашкодити інтересам заявниці. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що надання права на шлюб [PERSON] відповідає її інтересам, ураховуючи той факт, що вона вагітна та має намір укласти шлюб із батьком дитини для створення повноцінної сім`ї, матір неповнолітньої на шлюб згодна, тому заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved