Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

У травні 2021 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта») звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у сумі 27 225,59 грн, а також судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 02 грудня 2020 року між ним та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс АР 8786115), яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу ЗАЗ, номерний знак [NUMBER] . 24 грудня 2020 року сталася ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля Рено, номерний знак [NUMBER] . Відповідач самовільно залишив місце ДТП. На підставі постанови Солом`янського районного суду м. Києва у справі №760/916/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. Відповідно до дослідження від 18 січня 2021 року № [NUMBER] -2, страхового акта від 21 січня 2021 року №ОЦВ-СП-20-32-42312/1, та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, розмір страхового відшкодування становив 27 225,59 грн, за відшкодуванням яких він звернувся до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 вересня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за вищевказаним позовом. Оскільки розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторони в судове засідання не викликались. Згідно з даними зворотніх повідомлень про вручення поштових відправлень, учасники справи отримали копії ухвал про відкриття та позовних заяв з додатками. Відповідач у встановлений судом строк не скористався своїм правом на подання відзиву, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/8786115 цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ЗАЗ, номерний знак [NUMBER] станом на дату настання ДТП була забезпечена в ПАТ «НАСК «Оранта», строк дії договору з 03 грудня 2020 року до 02 грудня 2021 року включно. 24 грудня 2020 року о 23-40 год. водій [PERSON] в м. Києву по пр. Повітрофлотському, 30/1, керуючи транспортним засобом марки ЗАЗ, номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції до автомобілів Пежо, номерний знак [NUMBER] та Рено, номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого здійснив з ними зіткнення, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів та матеріальних збитків, чим порушив вимоги п.п. 2.3.б, 12.1, 13.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП. Крім того, [PERSON] не дочекався прибуття працівників поліції, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги м. 2.10.а, п. 2.10.д ПДР України, за що відповідальність передбачена статтею 124 КУпАП. Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП та залишенні місця ДТП, до якої він причетний. Таким чином, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП. 28 грудня 2020 року [PERSON] - власник автомобіля Рено, номерний знак [NUMBER] звернувся до позивача із заявою про страхове відшкодування. ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі ремонтної калькуляції, страхового акта № СТО-21-52845/1 та страхового акта №ОЦВ-СП-20-32-42312/1 та розрахунку страхового відшкодування від 21 січня 2021 року було визначено, що потерпілій особі підлягає виплаті страхове відшкодування в сумі 27 225,59 грн. ПАТ «НАСК «Оранта» здійснило виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у сумі 27 225,59 грн, що підтверджується платіжним дорученням №5828 від 03 лютого 2021 року. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] установлена постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року та доказуванню не підлягає. Згідно з пунктом 2.1 статті 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Положеннями статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За нормою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. Відповідно до підпункту в), пункту 38.1.1, частини 38.1, статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Враховуючи викладене, судом із постанови Солом`янського районного суду міста Києва від 09 лютого 2021 року встановлено, що відповідач, який керував забезпеченим транспортним засобом ЗАЗ, номерний знак [NUMBER] , після вчинення ДТП залишив місце пригоди, тому у страховика після виплати страхового відшкодування виникло право регресу до [PERSON] як водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, не надавши відзиву, наведені позивачем обставини не спростував, доказів повернення коштів позивачу чи виплати їх потерпілій особі не надав. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що у ПАТ «НАСК «Оранта» наявні законні підстави вимагати стягнення від страхувальника виплаченої суми страхового відшкодування в порядку регресу, зважаючи на те, що [PERSON] залишив місце ДТП, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 2 270 грн, підлягають стягненню з відповідача. З огляду на викладене та

Outcome: approved