Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до [PERSON] із зазначеним позовом. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що 18 вересня 2024 року о 21год.50хв. у м. Львів вулиця Широка з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем марки «Тойота» р.н.з. [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників. Вина відповідача підтверджується постановою Залізничного районного суду м. Львова від 24 жовтня 2024 року. У результаті наведеної ДТП був пошкоджений транспортний засіб марки «Рено» р.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] та, який був забезпечений полісом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що діяв на момент ДТП. Розмір матеріальної шкоди був розрахований, як вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (Сврз) без ПДВ та склав 5828грн.85коп. Також позивачем були понесені витрати за послуги спеціаліста у розмірі 1650грн.Таким чином, розмір збитків, пов`язаних з иплатою страхового відшкодування склав суму 7478грн.85коп. Позивач, відшкодувавши потерпілому суму регламентної виплати отримав право вимоги до винуватця ДТП, який не застрахував цивільно-правову відповідальність в розмірі понесених фактичних витрат, в порядку зворотної вимоги (регресу), а тому просять стягнути вказану суму та понесені судові витрати. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечивши проти заочного розгляду. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, - і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами суд уважає, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав: Судом установлено, що [PERSON] 18.09.2024 року о 21 год. 50 хв. у м.Львів вул. Широка, 72 керував транспортним засобом «Toyota RAV4», державний номерний знак [NUMBER] і, рухаючись заднім ходом, не впевнився у безпечності та скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб марки «Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортній пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Як вбачається з постанови судді Залізничного районного суду м. Львова від 24.10.24р. [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного проступку, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі пятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників, - про що свідчить відсутність інформації щодо страхування у Централізованій базі даних МТСБУ. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, відповідальною особою за завдані збитки є відповідач по справі, [PERSON] . У результаті вищевказаної пригоди був пошкоджений транспортний засіб «Рено», р.н.з. [NUMBER] власником якого є [PERSON] та, який був забезпечений полісом ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», що діяв на момент ДТП. Відповідно до положень п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», (надалі Закон у редакції на час виникнення спірних правідносин) при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону в зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до положень п. 40.3 ст. 40 Закону МТСБУ має право залучати аварійних комісарів у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 цього Закону. Отже, позивачем були понесені витрати за послуги спеціаліста в розмірі 1650 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією. Згідно Звіту, складеного спеціалістом ТОВ «Експертиз» розмір матеріальної шкоди був розрахований, як вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (Сврз) без ПДВ та склав 5828 грн. 85 коп. У вересні 2024 року потерпілий повідомив про ДТП та з метою отримання відшкодування звернувся з відповідною заявою. Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. У зв`язку з настанням події, передбаченої п. п. а п. 41.1 ст. 41 Закону МТСБУ 2 грудня 2024 року перерахувало потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 5828грн. 85коп., що підтверджується платіжною інструкцією (5828,85+1650=7478,85). Таким чином, розмір збитків, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування склав суму 7478грн. 85коп. Частина 1 статті 1191\~ЦК України передбачає, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Також, суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 16 листопада 2016 року в справі №6-2188цс16, за змістом якого згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання, зазвичай, виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за\~статтею 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням. Як роз`яснено в п. 26 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил\~статті 993 ЦК. У зв`язку з тим, що відповідач на час настання ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (регрес). Враховуючи наведене, оскільки позивачем здійснено регламентну виплату потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, і така сталася з вини відповідача, як водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, такий в добровільному порядку понесені витрати позивачу не компенсував, тому позов слід задовольнити та стягнути в порядку регресу із відповідача в користь позивача понесені ним витрати на виплату страхового відшкодування. Крім того стягненню підлягає документально підтверджені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 3028грн., що слід присудити стягнути з відповідача на користь позивача згідно з вимогами\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved