Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

20.10.2021 року виконком Нікопольської міської ради звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на наступні обставини. На обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах, у Службі у справах дітей Нікопольської міської ради перебувають неповнолітні діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Матір`ю дітей є [PERSON] , [INFO] . Батько [PERSON] [PERSON] помер [INFO] , батьком [PERSON] в актовому записі про народження значитья [PERSON] , батьком [PERSON] зазначений [PERSON] , державна реєстрація проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто зі слів матері. Підставою для взяття дітей на зазначений вище облік є ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. На момент постановки на облік [PERSON] разом з дітьми фактично проживала у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , але дане помешкання не є її постійним місцем проживання. Матір веде бродячій спосіб життя, зловживає алкоголем та наркотиками, постійно змінює своє місце проживання, безробітна та негативно характеризується сусідами. Працівники Служби в справах дітей змушені її розшукувати, але вона намагається контактувати з ними, в міру можливості виконувати рекомендації та поради. Житлово-побутові умови незадовільні, санітарні норми не дотримуються, діти брудні, одягом та їжею не забезпечені. Безвідповідально ставиться до здоров`я дітей, діти не задекларовані у сімейного лікаря, не вакциновані, у молодшого сина [PERSON] взагалі немає свідоцтва про народження. 23.09.2021 року відповідачка залишила своїх малолітніх дітей без догляду, про що працівниками Національної поліції були складені відповідні акти, діти доставлені до КП «Нікопольська міська дитяча лікарня». [PERSON] взята під соціальний супровід, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах, має низький виховний потенціал. Малолітня [PERSON] не влаштована в дитячий садок, ніяких соціальних виплат на дітей відповідачка не отримує. Крім того, 31.10.2017 року [PERSON] була засуджена Бобруйським судом Могилевської області за ч.1 ст.171 КК Республіки Білорусь, перебувала в місцях позбавлення волі з 02.06.2017 року по 27.09.2019 року. Рішенням виконкому Нікопольської міської ради малолітнього [PERSON] влаштовано до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР. Рішенням виконкому Нікопольської міської ради від 24.01.2018 року малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 27.02.2020 року затверджено висновок «Про втрату статусу «дитина, позбавлена батьківського піклування» у зв`язку зі звільненням відповідачки з місць позбавлення волі. Виконавчим комітетом Нікопольської міської ради 13 жовтня 2021 року було затверджено відповідний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] . На підставі викладеного, позивач просить суд позбавити її батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини від всіх видів її доходів щомісяця, починаючи з моменту подачі позову і до досягнення дітьми повноліття, передати малолітніх дітей органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Нікопольської міської ради Дніпропетровської області. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, відкрито провадження по даній справі (а.с.49-50). Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26.01.2022 року закрито підготовче засідання по даній справі, призначено справу до розгляду (а.с.66). Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, 24.07.2025 року надав до суду заяву про розгляд справи по суті без його участі. На позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с.118). Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації та за місцем фактичного проживання, про що свідчать поштовий конверт (а.с.117), який повернувся на адресу суду, як не вручений, за відсутністю адресата за вказаною адресою, та поштове повідомлення, згідно якого судова повістка отримана відповідачкою особисто 11.06.2025 року (а.с.116). Відзиву на позовну заяву на адресу суду у встановлений законом строк відповідачка не надіслала, заяву про відкладення розгляду справи або про слухання справи без її участі до суду не направила. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. \~ \~ У\~судовому засіданні\~встановлено,\~що матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження дітей (а.с.5,6,7-8). [PERSON] , який є батьком [PERSON] , помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть (а.с.19). Батьками [PERSON] та [PERSON] в актових записах про їх народження значаться, відповідно, [PERSON] та [PERSON] , відомості про батька записані згідно з ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері) (а.с.8,10). Неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в Службі у справах дітей Нікопольської міської ради як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах, що підтверджується обліково-статистичними картками дитини №0430471, №0430458, 0430475 від 22.09.2021 року (а.с.12-17). Підставою для взяття дітей на зазначений вище облік є ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , але постійного місця проживання не має, часто змінює адреси, офіційно не працевлаштована. Згідно наданих Службою в справах дітей Нікопольської міської ради характеризуючих матеріалів, [PERSON] зловживає алкогольними напоями та наркотиками (на обліку у лікаря-нарколога не перебуває), веде аморальний бродячий спосіб життя, часто змінює місце проживання, ситуація в сім`ї є не стабільною та не спокійною. [PERSON] 23.09.2021 року залишила дітей без батьківського піклування за адресою: [ADDRESS] , про що працівниками Національної поліції були складені акти органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (а.с.32,33,34). Діти були доставлені в КЗ «Нікопольська міська дитяча лікарня», де і перебували на момент подачі даного позову до суду. За інформацією Нікопольського міського центру соціальних служб [PERSON] з 30.07.2021 року взята під соціальний супровід, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах. Відповідачка має низький виховний потенціал, у малолітнього [PERSON] відсутнє свідоцтво про народження, відсутні декларації з сімейним лікарем, діти не вакциновані, у дітей педикульоз, відсутні соціальні виплати, малолітня [PERSON] не відвідує дитячий садок (а.с.25). За повідомленням директора КЗ «Нікопольська міська гімназія №18» А.Г. Шерстюк, неповнолітня [PERSON] без поважних причин не відвідує навчальний заклад. Мати дитини завірила класного керівника у тому, що дитина хворіє, але з 20.09.2021 року зв`язок з нею обірвався, мати перестала відповідати на телефонні дзвінки (а.с.28). Спеціалістами Служби у справах дітей Нікопольської міської ради здійснено вихід за місцем проживання дітей за адресою: [ADDRESS] . В результаті обстеження з`ясовано, що у родині неналежні умови проживання, в кімнаті безлад, брудно та неохайно, санітарні норми не дотримуються, відсутні спальні місця для дітей, відсутня їжа (а.с. 27). Внаслідок таких безвідповідальних дій матері, діти опинились у ситуації, коли їх життя та здоров`я знаходяться в небезпеці. [PERSON] неодноразово попереджалась про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дітей, 22.09.2021 року відносно неї складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП та направлено на розгляд до суду (а.с.26). Крім того, 31.10.2017 року [PERSON] була засуджена Бобруйським судом Могилевської області за ч.1 ст.171 КК Республіки Білорусь, перебувала в місцях позбавлення волі з 02.06.2017 року по 27.09.2019 року (а.с.23). Під час розгляду даної справи [PERSON] за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.10.2023 року знов була засуджена до позбавлення волі строком на 3 роки 10 днів та штрафу в розмірі 8500 грн., покарання відбувала в ДУ « Кам`янська виправна колонія (№34), була звільнена 21.03.2025 року, при звільненні вибула за адресою: [ADDRESS] (а.с.113). Судом також встановлено, що після звільнення відповідачка до Органів опіки та піклування Нікопольської міської ради не звернулась, долею дітей не поцікавилась. Досліджені в судовому засіданні докази підтверджують, що позивачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не бере участі у їх навчанні, вихованні, не забезпечує їх матеріально, не цікавиться їх здоров`ям, не забезпечує їм належні санітарно-гігієнічні умови проживання, не піклується про повноцінне харчування, що негативно впливає на їх фізичний та моральний розвиток.\~\~ Рішеннями виконкому Нікопольської міської ради №1031 та №1032 від 24.11.2021 року та №1106 від 08.12.2021 року дітям надано статус «дитина, позбавлена батьківського піклування» та їх опікуном призначено [PERSON] , [INFO] . Крім того, Службою в справах дітей Нікопольської міської ради також надано висновок №924 від 13.10.2021 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей (а.с.40-42). У висновку зазначено, що відповідач не виявляє зацікавленості долею своїх дітей, не створила для них належні умови проживання, самоусунулась від своїх батьківських обов`язків та злісно та систематично їх не виконує. Дослідивши письмові докази по справі суд зазначає, що діти мають бути забезпечені можливістю здійснення їх прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). Згідно ч.1\~ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 12\~Закону України\~"Про\~охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Інтереси дитини захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Частиною 2\~ст.\~27\~Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх зобов`язань по вихованню дитини. Відповідно до п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного Кодексу. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Крім того, Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків («Хант проти України», № 31111/04 від 07 грудня 2006 року, п. 54). Разом з тим Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими («Мамчур проти України», № 10383/09 від 16 липня 2015 року, п. 100). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 311/563/20. \~Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав. Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). \~ \~З огляду на викладене вище, суд вважає висновок Служби в справах дітей Нікопольської міської ради обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дітей, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Крім цього, відповідно до\~ст.180 Сімейного Кодексу України\~ (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2\~ст.166 СК України\~передбачає, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів, серед іншого, суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно із ч.2\~ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку норми закону передбачають обов`язковість батьків утримувати своїх дітей. Таким чином, враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, суд погоджується з обраним позивачем розміром аліментів та вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно із ч.1\~ст.191 ЦПК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Судом задоволено позовні вимоги позивача, який звільнений від сплати судового збору, а тому з [PERSON] в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 1211, 20 грн., що відповідає нормам ч.1\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved