Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

03 квітня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] третя особа: [PERSON] , про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування свої позовних вимог посилається на те, що 11 травня 2022 року рішенням Гадяцького районного суду шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . На даний час син проживає з нею в м. Полтава, та являється студентом першого курсу Полтавського національного педагогічного університету ім.. В.Г. Короленка, термін навчання з 02.09.2024 року по 30.06.2028 року, на комерційній формі навчання, тобто оплата буде проводиться за її рахунок. Також за рішенням Гадяцького районного сду батько дитини сплачує аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, яке настане [INFO] , після чого виконання судового рішення припиняється. За таких обставин вважає, що колишній чоловік зобов`язаний надавати матеріальну допомогу синові на період навчання і має для цього повну реальну можливість, оскільки працевлаштований, інших утриманців не має. В зв`язку цим просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, до закінчення навчання. Ухвалою судді 09 квітня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] копію ухвали не отримала. Відповідач [PERSON] ухвалу про відкриття провадження отримав 11.04.2025 року, надав до суду відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнав, вказуючи, що до досягнення сином [PERSON] повноліття він стабільно сплачував аліменти на його утримання та продовжує йому надавати фінансову підтримку, від свого обов`язку утримувати його на час навчання не ухиляється. Щодо ствердження позивача про оплату саме нею навчання [PERSON] , то ця інформація не відповідає дійсності. Оскільки, замовником для здобувача вищої освіти [PERSON] , є саме відповідач. Таким чином, він свідомо взяв на себе зобов`язання вносити плату за освітні послуги протягом усього терміну навчання сина. Починаючи з вересня 2024 року щомісячно він здійснює платежі на рахунок Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка по 2030 грн., що підтверджується копіями платіжних квитанцій. Також, відповідно до довідки з Єдиного Державного демографічного реєстру син зареєстрований за його адресою місця проживання. Окрім того, між відповідачем та сином досягнута домовленість, щодо фінансової допомоги батька на особисті потреби сина. Тому вважає, що наданий момент він не потребує додаткового матеріального забезпечення через судове рішення. Водночас вважає, що вказаний позов подано не з метою захисту прав сина, а з метою отримання додаткового доходу, так як позивач виховує малолітню дитину від іншого шлюбу, має свою сім`ю, що ставить під сумнів щирість її намірів. Враховуючи вищезазначене просить суд відмовити у позовних вимогах позивачу та залучити до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог повнолітнього сина [PERSON] 12 травня 2025 року ухвалою суду клопотання відповідача [PERSON] задоволено, залучено до участі у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання в якості третьої особи [PERSON] . Третя особа [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження отримав 14.05.2025 року, надав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позов матері [PERSON] задовольнити. У відведений строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, від сторін не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вважає за можливе, відповідно до ст. 279 ЦПК України, розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позивача, викладені у позовній заяві, пояснення відповідача у відзиві на позовну заяву, дослідивши надані письмові докази, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими розірвано 11 травня 2022 року. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] від 17.12.2024 року, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , в зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] . З довідки Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка № 531 від 27.03.2025 року вбачається, що [PERSON] , дійсно є студентом І курсу вказаного навчального закладу, денної, комерційної форми навчання, термін навчання з 02.09.2024 по 30.06.2028 рік. Згідно довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з. Суд встановив, що між сторонами існують сімейні правовідносини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За приписами ст. м 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. У разі заявлення позову одним із батьків суд може залучити до участі у справі (якщо залежно від її обставин визнає необхідним) повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися і на користь яких у зв`язку з цим стягуються аліменти. У даному випадку, відповідно до встановлених судом обставин, син продовжує проживати з матір`ю. У постанові від 06.08.2018 року у справі № 748/2340/17 Верховний Суд дійшов висновку щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Як встановлено судом, син сторін після досягнення повноліття продовжує навчатися у навчальному закладі, не працює та вочевидь потребує матеріальної допомоги. У постанові від 13.05.2021 року у справі № 308/4214/18 Верховний Суд зазначив, що СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено той факт, що у зв`язку з навчанням, [PERSON] [INFO] , потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати, як позивачка, так і відповідач, оскільки син сторін не має можливості працювати у зв`язку із денною формою навчання. З позовної заяви не вбачається, що відповідач добровільно не надає позивачу матеріальну допомогу на період навчання сина,тоді як позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доході) відповідача до закінчення строку навчання сином, а саме до 30.06.2028 року. У відзиві на позовну заяву відповідач повідомляє, що він являється замовником освітньої послуги для здобувача вищої освіти - [PERSON] , тобто ним фактично взято зобов`язання вносити плату за освітні послуги протягом усього терміну навчання сина. Відповідно до Договору №60-32/26-004 про надання платної освітньої послуги між Полтавським національним педагогічним університетом імені В.Г. Короленка та фізичною (юридичною) особою замовником освітньої послуги є [PERSON] , здобувачем вищої освіти є [PERSON] . Згідно наданих відповідачем квитанцій в період з 02.09.2024 року по 01.04.2025 року ним сплачено на рахунок Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка оплату за І курс навчання сина [PERSON] та комунальні послуги. Таким чином, встановивши, що син сторін навчається на денній, комерційній формі навчання Полтавського національного педагогічного університету імені В.Г. Короленка, закінчує навчання в червні 2028 року, та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, який є працездатною особою, має можливість надавати сину таку допомогу, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів. Аліменти, які сплачуються на утримання повнолітніх дочки (сина) це платіж на утримання цих осіб, який повинен бути спрямований на покриття матеріальної допомоги, якої вони потребують, зокрема, у зв`язку із продовженням навчання. Разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням цієї мети, та обов`язку, який є в обох із батьків і має бути рівним, а розмір аліментів має бути обґрунтованим та доведеним. На думку суду, позивачем не обґрунтовано та не підтверджено в повній мірі витрати на утримання сина в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів) відповідача. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, суд враховує те, що утримувати повнолітню дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що витрати на утримання повнолітнього сина на даний час несе батько, що підтверджено документально. З урахування встановлених обставин, враховуючи матеріальне становище сина, який навчається за денною формою навчання та не має можливості працювати, що передбачає додаткові витрати пов`язані з навчанням, придбання канцелярських товарів, проїзд до закладу освіти (в межах міста), харчування під час навчання та інші, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Враховуючи рівність обов`язків батьків у цій частині, беручи до уваги не повністю доведений позивачкою розмір аліментів, суд з врахуванням встановлених в ході розгляду обставин справи, а саме сплатою відповідачем за попередній рік навчання повнолітнього сина приходить до висновку, про необхідність стягнути з [PERSON] аліменти в розмірі 1/8 частини з усіх видів доходів відповідача до закінчення навчання сином, тобто до 30.06.2028 року. Такий розмір аліментів, на думку суду, у цьому випадку є достатнім та таким, що відповідає потребам повнолітнього сина, оскільки стягнення аліментів на його утримання у зв`язку із продовженням навчання є одним із способів захисту його інтересів, забезпечення одержання ним коштів, необхідних для його життєдіяльності, позаяк на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку своїх батьків.

Outcome: partial