Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 31.10.2019 Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 3731. Позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через наявність різних інтересів, відсутність взаєморозуміння. Сторони однією сім`єю не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини не підтримують. На примирення і подальше подружнє життя з відповідачем позивач не згодна. Подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам позивача. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 22.04.2025. На адресу суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС 18.04.2025 від представника позивача адвоката Осадчого А.Ю. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. У заяві представник позивача адвокат Осадчий А.Ю. зазначив, що позивач на примирення і подальше подружнє життя з відповідачем не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. У судове засідання 22.04.2025 сторони не з`явились. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання та заяви не подавав. Розгляд справи відкладено на 29.05.2025. У судове засідання 29.05.2025 сторони не з`явились. У матеріалах справи наявна заява представника позивача адвоката Осадчого А.Ю. від 18.04.2024 про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив, клопотання та заяви не подавав. Розгляд справи відкладено на 29.07.2025. 15.07.2025 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від представника позивача адвоката Осадчого А.Ю. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача. У судове засідання 29.07.2025 сторони не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач про причини неявки суду не повідомив, клопотання та заяви не подавав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. З метою недопущення затягування строків розгляду справи судом, з урахуванням подання представником позивача заяв про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи судом, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, повідомлених про дату, час і місце судового засідання у справі належним чином. На підставі\~ч.\~1\~ст.\~244\~ЦПК України 29.07.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового\~рішення та\~відклав проголошення\~судового рішення\~до 31.07.2025. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі, суд дійшов наступних висновків. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 31.10.2019 року, про що 31.10.2019 складено відповідний актовий запис № 3731. Шлюб зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 31.10.2019 вбачається, що прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] ; дружини - [PERSON] (а.с. 3). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що у шлюбі у сторін народилась дитина [PERSON] , [INFO] , про що 10.01.2020 складено відповідний актовий запис № 33, місце державної реєстрації: Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 4). Позивач [PERSON] виявила бажання розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] . Відповідач правом на подання відзиву не скористався, із вимогою про надання строку на примирення до суду не звертався. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються, відповідно до ч. 3 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Приписами ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 2-4 ст. 56 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановив суд, позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач не звертався до суду із вимогами про надання часу на примирення та не подав відзив. Суд вважає, що бажання й право кожного із подружжя на розірвання шлюбу не може бути порушено. З огляду\~на викладене,\~наявні підстави\~для задоволення\~позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу,\~зареєстрованого 31.10.2019 Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 3731. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст. 114 СК України). Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд встановив при відкритті провадження у справі факт зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 1211,20 гривень. Оскільки позовну вимогу [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved