Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

В травні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» із застосуванням системи «Електронний суд» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 30\~415,00 грн. та понесених судових витрат. Як на підставу позовних вимог вказано, що між сторонами 26.07.2024 був укладений кредитний договір (оферти) № 26.07.2024-100001369, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 1 000,00 грн. строком на 124 дні зі сплатою процентної ставки за користування кредитом в розмірі 1,5 % за один день користування кредитом, а також комісії за надання кредиту в розмірі 990,00 грн. у кожному з двох чергових періодів. Через неналежне виконання позичальником грошових зобов`язань станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у розмірі 30\~415,00 грн., яка складається з: 11 000,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 11\~935,00 грн. заборгованості по процентам, 1 980,00 грн. комісії, 5\~500,00 грн. -неустойки. Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить стягнути з нього вказану заборгованість. Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 19.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Від нього на адресу суду із застосуванням системи «Електронний суд» 16.06.2025 надійшли письмові пояснення по справі, згідно яких він зазначає про те, що є дійсним військовослужбовцем, надавав відповідачу право на пільги для військовослужбовців, передбачені законодавством, проте будь-якої відповіді не отримував. Просить перерахувати заборгованість з урахуванням пільг, встановлених для військовослужбовців. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 26.07.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 26.07.2024-100001369, невід`ємними частинами якого є пропозиція про укладення кредитного договору (оферта) від 26.07.2024 та заявка від 26.07.2024, які підписано позичальником шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с. 11-17). Сторони уклали договір на наступних умовах: сума кредиту 11 000,00 грн.; строк, на який надається кредит - 124 дні з дати його надання; дата повернення кредиту 26.11.2024; період користування кредитом кожні наступні 31 днів з дня надання кредиту («черговий період»); процентна ставка 1,5 % за один день користування кредитом (стандарт), 1 % за один день користування кредитом (економ); комісія, пов`язана з наданням кредиту 990,00 грн. у кожному з 2 чергових періодів. Вказаний договір укладено в електронному вигляді та підписано позичальником електронним підписом у вигляді одноразового ідентифікатора «Е474». [PERSON] був ознайомлений з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 26.07.2024-100001369від 26.07.2024 та паспортом споживчого кредиту, в якому зазначені умови кредитування. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується повідомленням ТОВ\~«Універсальні платіжні рішення» від 12.05.2025 (а.с. 8). Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №\~26.07.2024-100001369 від 26.07.2024 заборгованість відповідача [PERSON] станом на 26.11.2024 становить 30\~415,00 грн., яка складається з: 11 000,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 11\~935,00 грн. заборгованості по процентам, 1 980,00 грн. комісії, 5\~500,00\~грн. - неустойки (а.с. 8, зворотня сторона). Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Частиною першою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини шостої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи доведення позивачем отримання відповідачем кредиту та порушення останнім грошових зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі, вказаному у розрахунку позивача, яка відповідачем не спростована, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині суми кредиту 11\~000,00 грн., відсотків за користування кредитом 11\~935,00 грн. та комісії 1\~980,00 грн., що разом становить 24 915,00 грн. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо врахування пільг зі сплати кредиту, встановлених для військовослужбовців у відповідності до ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» - виходячи з наступного. Відповідно до положень ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Аналіз вищевикладених положень дає можливість зробити висновок, що пільги стосовно звільнення від нарахування процентів за користування кредитом мають не всі військовослужбовці, а лише ті, які підпадають під визначені у законі категорії. Категоріями військовослужбовців, які мають пільги щодо звільнення від нарахування процентів за користування кредитом, є: 1) військовослужбовці, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; 2) військовослужбовці, які призвані на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; 3) інші військовослужбовці, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у заходах, перелік яких наведено у ч. 15 ст. 14 вказаного Закону. У Постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. На підтвердження наявності у [PERSON] пільг, передбачених ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», стороною відповідача надано копію військового квитка, копію посвідчення учасника бойових дій. Проте сукупний аналіз вказаних документів не дає можливість зробити висновок, що [PERSON] перебував/перебуває на військовій службі у зв`язку з мобілізацією. Таким чином, з наданих суду документів не вбачається, що відповідач є: 1) військовослужбовцем, який призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; або 2) військовослужбовцем, який призваний на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; або 3) іншим військовослужбовцем, під час дії особливого періоду, який брав або бере участь у заходах, перелік яких наведено у ч. 15 ст.\~14 вказаного Закону.\~ З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що стороною відповідача не доведено ті обставини, що він підпадає під перелік чітко визначених категорій військовослужбовців, які відповідно до ч. 15 ст.\~14\~ЗУ «Про\~соціальний і\~правовий захист\~військовослужбовців та\~членів їх\~сімей» мають пільги на звільнення від нарахування процентів за користування кредитом. У зв`язку з цим, підстав для застосування вказаних пільг судом не встановлено, а відповідно нарахування процентів за користування [PERSON] кредитними коштами є правомірним та обґрунтованим. Крім того, в матеріалах справи не міститься доказів того, що відповідачем було повідомлено позивача ТОВ «Споживчий центр» про наявність у нього вищевказаних пільг, що унеможливлює встановлення обставин, які саме докази ним в такому випадку були подані. Щодо стягнення з відповідача неустойки в сумі 5\~500,00 грн., судом встановлено наступне. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Разом з тим, відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»,розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» Цивільного\~кодексу України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на\~користь кредитодавця\~(позикодавця)\~неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тобто законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що кредитний договір було укладено сторонами в період дії воєнного стану, який триває до теперішнього часу, правові підстави для стягнення [PERSON] неустойки за невиконання боргових зобов`язань в сумі 5\~500,00\~грн. відсутні, відповідно в цій частині вимог необхідно відмовити. Відповідно до частини першої статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (81,92 %), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1\~984,43 грн.

Outcome: partial