Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

21.05.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» засобами поштового зв`язку звернулося до Деснянського районного суду м.\~Чернігова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 26.02.2024 № 28003-02/2024 у сумі 16\~625,00 грн, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору. Ухвалою судді від 22.05.2025 справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.07.2025. Ухвалою суду від 03.07.2025, за клопотанням представника позивача, витребувано в АТ КБ «ПриватБанк»: інформацію щодо наявності в [PERSON] картки банку (рахунку), відкритого в банку станом з 26.02.2024; інформацію щодо належності [PERSON] картки банку (рахунку) №\~ [NUMBER] ; інформацію щодо надходження на картковий рахунок №\~ [NUMBER] грошових коштів у розмірі 5\~000,00 грн у період з 26.02.2024 по 01.03.2024; виписку по картці банку (рахунку) №\~ [NUMBER] у період з 26.02.2024 по 26.03.2024; судове засідання відкладено на 29.07.2025. У судове засідання 29.07.2025 сторони повторно не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Представник позивача в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач відзиву не подала. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 26.02.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 28003-02/2024, відповідно до умов якого товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 5 000,00 грн на умовах строковості, зворотності та платності строком на 100 днів (до 04.06.2024), а клієнт зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним у порядку та на умовах, визначених договором. Договір підписаний електронним підписом позичальника «W0857» (а.с. 7-11). У пункті 3.1 договору визначено, що за користування кредитом Товариством нараховуються виключно проценти; сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування ним здійснюватиметься згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до пункту 1.4.1 договору процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, указаного у пункті 1.2 цього договору. Як убачається з паспорта споживчого кредиту, [PERSON] було надано кредит на суму 5\~000,00 грн, строком на 100 днів і підписано електронним підписом відповідача з використанням одноразового ідентифікатора «W0857» (а.с.\~14-15). Факт отримання відповідачем грошових коштів у сумі 5\~000,00 грн та користування ними підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 17.07.2025 № 20.1.0.0.0/7-250711/35863-БТ (а.с. 59) та випискою за договором № б/\~н за період 26.02.2024 - 26.03.2024 (а.с. 60-61). Згідно із Графіком платежів, що є додатком № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 28003-02/2024 від 26.02.2024, сторони домовились, що позичальник 04.06.2024 (останній день повернення позики) поверне позикодавцю чисту суму кредиту у розмірі 17 500,00 грн (а.с. 12 на звороті). 24.05.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу № 28052024, за яким клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників (а.с. 20-24). Згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників від 28.05.2024 за Договором факторингу від 28.04.2024 № 28052024 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників (а.с. 25). Із витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу від 28.05.2024 № 28052024 убачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідачки за кредитним договором № 28003-02/2024 у сумі 16\~625,00 грн (а.с. 26-27). Із розрахунку заборгованості убачається, що за кредитним договором від 26.02.2024 № 28003-02/2024, станом на 28.05.2024 сума боргу відповідача становить 16 625,00 грн., з яких: 5 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 11 625,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 18). Позивач зазначив, що всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала свого зобов`язання; після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», ні на рахунки попереднього кредитора ТОВ «Стар Файненс Груп»;\~з моменту отримання права вимоги до відповідачки, а саме з 28.05.2025, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. У частинах першій, третій статті 509 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) указано,\~що зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана вчинити\~на користь\~другої сторони\~(кредитора)\~певну дію\~(у\~тому числі\~сплатити гроші),\~а кредитор\~має право\~вимагати від\~боржника виконання\~його обов`язку.\~Зобов`язання має\~ґрунтуватися на\~засадах добросовісності,\~розумності та\~справедливості. Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 526 Кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Так, загальні правила щодо форми договору визначено у статті 639 Цивільного кодексу України, згідно з якою: - договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; - якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; - якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 Кодексу). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19. Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ ««Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» перебувають\~в загальному\~доступі,\~будучи опублікованими\~на офіційних\~веб-сайтах.\~Ці правила\~є публічною\~пропозицією (офертою)\~у розумінні\~статей 641,\~644\~ЦК України\~на укладення\~договору кредиту\~та визначають\~порядок і\~умови кредитування,\~права і\~обов`язки сторін,\~іншу інформацію.\~необхідну для укладення договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Процентна ставка за кредитним договором може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 Кодексу). Ураховуючи встановлені обставини справи та зазначені вище норми законодавства, суд дійшов висновку, що сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надані кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки на укладення правочину на таких умовах, шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. За вказаних обставин, є встановленим факт укладення [PERSON] вищевказаного кредитного договору із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Приписами статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом положень пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями частини першої статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, право вимоги за зобов`язаннями відповідача перейшло від ТОВ «Стар Файненс Груп» до позивача за договором факторингу № 28052024 від 28.05.2024. Позивач, пред`явивши вимогу про стягнення заборгованості, просив, у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за нарахованими відсотками. Із наданого ТОВ «Стар Файненс Груп» розрахунку заборгованості слідує, що останнім здійснено нарахування процентів за користування кредитом за період з 26.02.2024 до 11.03.2024 включно з урахуванням процентної ставки 1,99 %, а у період з 12.03.2024 по 27.05.2024 з урахуванням процентної ставки 2,50 %, що в сумі складає 11\~625,00 грн (а.с. 18). Суд частково не погоджується з таким розрахунком, виходячи з наступного. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір\~денної процентної\~ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Згідно з частиною п`ятої статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Ураховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 19.06.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». Також суд ураховує, що пунктом\~17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про\~споживче кредитування» передбачено,\~що тимчасово, протягом 240\~днів з\~дня набрання\~чинності Законом\~України «Про\~внесення змін\~до деяких\~законів України\~щодо удосконалення\~державного регулювання\~ринків фінансових\~послуг»,\~що максимальний\~розмір денної\~процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною другою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Кредитний договір № 28003-02/2024 укладено 26.02.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 2,50%, яка застосовується позивачем, є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість нарахування процентів позивачем, а тому з відповідача належить стягнути заборгованість за процентами за користування кредитом із розрахунку розміру денної процентної ставки 1 % у період з 26.02.2025 по 27.05.2024, що становить 4 600,00 грн (5 000,00 х 1 % х 92 дні). Отже, суд дійшов висновку про неналежне виконання [PERSON] грошових зобов`язань за договором про надання фінансового кредиту №\~28003-02/2024\~ від 26.02.2024 та стягнення з неї заборгованості в загальному розмірі 9\~600,00 грн (5\~000,00 грн + 4 600,00 грн). Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог (57,74%) у розмірі 1 748,37 грн. Ураховуючи викладене,

Outcome: partial