Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

У квітні 2025 року до Дарницького районного суду м. Києва звернувся представник позивача адвокат Горбачов Олег Олександрович із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 26 жовтня 2019 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу представник позивача зазначає різні характери, різні погляди на життя у подружжя, відсутність почуття любові один до одного. Вказує на те, що подружжя не пов`язано спільним побутом, не має взаємних прав та обов`язків та не проживає разом. Отже, шлюб має формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. Примирення сторін неможливе, оскільки позивач цього не бажає, відтак, просить суд розірвати шлюб позивача з відповідачем. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання на 22 травня 2025 року. У судове засідання 22 травня 2025 року сторони не з`явились, про час, місце та дату слухання справи повідомлялися належним чином. 16 травня 2025 року до суду представником позивача адвокатом Горбачовим О. О. була подана заява, якою він підтримав позов, просив його задовольнити та просив проводити розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Суд, порадившись на місці, ухвалив розгляд справи відкласти на 23 липня 2025 року для повторного повідомлення відповідача. 23 липня 2025 року у судове засідання зявилась відповідачка та її представник адвокат Ніколаєва Галина Григорівна. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 07 липня 2025 року до суду представником позивача адвокатом Горбачовим О. О. була подана заява, якою він підтримав позов, просив його задовольнити та просив проводити розгляд справи у відсутність позивача та його представника. 23 липня 2025 року через канцелярію суду представником відповідача адвокатом Ніколаєвою Галиною Григорівною була подана заява про надання подружжю строку на примирення тривалістю 6 місяців. Враховуючи, що справа була призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін, тобто явка сторін у судове засідання не визнавалась обов`язковою, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи без участі позивача та його представника, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторони позивача. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти розірвання шлюбу, пояснила, що хоче зберегти шлюб, оскільки кохає свого чоловіка. Хоче, щоб, перш за все, син зростав у повній родині. Разом з тим, пояснила суду, що дійсно, приблизно рік вони з чоловіком проживають окремо. Чоловік наразі проживає у м. Києві, на сусідній вулиці, у квартирі своїх батьків. Інколи, приблизно, один раз у місяць, він приходить до них з сином додому поспілкуватись. Спільно час будь-яким чином, окрім вказаних візитів чоловіка, вони не проводять. Чоловік добровільно щомісячно надає кошти на утримання сина у розмірі 7 000,00 гривень. Також, їй відомо, що чоловік періодично має відносини з іншими жінками, проте, вона бажає бути разом з ним. Відтак, просить задовольнити клопотання, подане її представником, про надання строку на примирення. На питання суду яким чином вона має намір налагоджувати стосунки з чоловіком, відповіла, що буде розмовляти з ним на цю тему. При цьому зазначила, що раніше чоловік таких розмов уникав. Суд, заслухавши пояснення відповідача, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 26 жовтня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 2711. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу не змінювалося. У шлюбі у позивачки та відповідача [INFO] народився син - [PERSON] . Представник позивача вказує, що подальше спільне проживання позивача та відповідача, а також збереження їх родини є неможливим, на що відповідачка заперечує та просить надати їй строк на примирення з чоловіком тривалістю 6 місяців. Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно із статтями 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався цим правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги доводи позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За наявності таких обставин справи, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а з урахуванням тієї обставини, що подружжя рік проживає окремо і за цей тривалий час не змогли відновити подружні стосунки, суд не вбачає підстав для надання подружжю строку для примирення, у зв`язку із чим ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, відмовив відповідачці у задоволенні клопотання про надання подружжю строку на примирення. Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України). Судові витрати відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved