Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить стягнути з [PERSON] на його користь 352000грн. в якості відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, 12900грн. витрат пов`язаних із проведенням психологічного дослідження, 01470грн. матеріальних витрат та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , 21 січня 2020 року близько 21 години 00 хв., перебуваючи разом, із позивачем, на території берега копанки, що по [ADDRESS] , під час бесіди, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив спричинити тілесні ушкодження останньому. Реалізуючи свій злочинний умисел, у вищевказаний час та місці, [PERSON] , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи з прямим умислом з особистих мотивів, з метою приниження особистої честі і гідності [PERSON] , спричинення фізичного болю і моральних страждань та демонстрації своєї уявної переваги, наблизився до останнього та раптово наніс йому один удар правою ногою в грудну клітку. В результаті вказаних дій, відповідач умисно заподіяв потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді синця лівої половини грудної клітки, перелому 5-6 ребер ліворуч, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №25 від 29 січня 2020 року відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, так як призвели до тривалого розладу здоров`я і не являються небезпечними для життя. Тоді ж, продовжуючи свої злочинні дії, відповідач, діючи із прямим умислом наніс один удар кулаком правої руки в обличчя позивачу, після чого між ними відбулась штовханина, в ході якої останні разом впали на землю. В результаті вказаних дій, [PERSON] умисно заподіяв потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді 2-х саден над правою надбрівною дугою, 2-х саден спинки носа, синця і садна лівої виличної ділянки, синця і садна верхньої повіки лівого ока, крововиливу в слизову лівого ока, синця і садна верхньої повіки правого ока, синця лівої біля вушної ділянки, які відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 25 від 29 січня 2020 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я. Дії [PERSON] кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Ухвалою Любарського районного суду від 11.03.2025 кримінальне провадження №12020060210000018 від 23.01.2020 відносно [PERSON] за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Зазначає, що вищевказаним кримінальним правопорушенням йому було заподіяно матеріальної шкоди оскільки він змушений був лікуватися в медичних закладах, несучи затрати на медикаменти, обстеження, в результаті чого поніс матеріальні затрати в сумі 14370 грн., а саме: транспортні витрати та витрат по оплаті експертного психологічного дослідження. Крім того, внаслідок злочинних дій [PERSON] йому було заподіяно моральної шкоди, оскільки його життя та життя його родини зазнало значних негативних змін. Він втратив душевну рівновагу, спокій, зв`язки з оточуючими, переніс сильний психологічний стрес та нервове перенапруження. Триваючі тілесні страждання, призвели до погіршення стосунків із рідними та друзями, що негативно позначилось на психічному стані, стало причиною затяжної депресії та дратівливості. З урахуванням вищенаведеного він звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою Любарського районного суду від 06.05.2025 було відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26.05.2025 року представником відповідача [PERSON] було пдано відзив на позовну заяву. 29.05.2025 року позивачем було подано суду відповідь на відзив. Представник позивача - адвокат Макаренко І.Я. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному об`ємі. Вказав, що заявлена у позові сума матеріальної шкоди підтверджена відповідними доказами. Сума моральної шкоди обрахована відповідно до висновку експертного психологічного дослідження та складає 44 мінімальних заробітних плат, встановлених законом на час звернення з даним позовом до суду та підтверджена в судовому засіданні екпертом, а тому просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача адвокат Савіцька А.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Просила суд відмовити у задоволенні позову з мотивів викладених нею у відзиві на позов. Допитана в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснила, що працює судово-психологічним експертом в Українському центрі судових експертиз. Так у липні 2020 року проводила експертне психологічне дослідження потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] з метою встановлення заподіяння останньому моральних страждань та визначення орієнтовного розміру грошової компенсації за заподіяну йому моральну шкоду. При виконанні вищевказаної експертизи нею використовувалися відповідні методики та Інструкції діючі на час її виконання, а також їй був наданий обвинувальний акт з додатками. Наданий нею висновок підтримала та вказала, що він має імовірний характер, а сума моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню визначається судом. Заслухавши представників сторін, експерта, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до норми ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що ухвалою Любарського районного суду від 11.03.2025 кримінальне провадження №12020060210000018 від 23.01.2020 відносно [PERSON] за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Потерпілим у даному кримінальному провадженні є [PERSON] (а.с.4-5). Зі змісту вищевказаної ухвали суду слідує, що [PERSON] було заподіяно [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді синця лівої половини грудної клітки, перелому 5-6 ребер ліворуч, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №25 від 29 січня 2020 року відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, так як призвели до тривалого розладу здоров`я і не являються небезпечними для життя, а також тілесні ушкодження у вигляді 2-х саден над правою надбрівною дугою, 2-х саден спинки носа, синця і садна лівої виличної ділянки, синця і садна верхньої повіки лівого ока, крововиливу в слизову лівого ока, синця і садна верхньої повіки правого ока, синця лівої біля вушної ділянки, які відповідно до висновку судово - медичної експертизи № 25 від 29 січня 2020 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я. Довідка №429 від 20.05.2020, видана КНП «Любарський центр первинної медико-санітарної допомоги» Любарської селищної ради, вказує на те, що позивач [PERSON] 22.01.2020 року звертався до сімейного лікаря та був направлений на КТ органів грудної порожнини та МРТ шийного відділу хребта (а.с.14). Згідно висновку експерта №2-24/07 за результатами експертного психологічного дослідження складеного 24.07.2020, ситуація спричинення тілесних ушкоджень з боку [PERSON] , що сталася [INFO] , постала для потерпілого [PERSON] психотравмуючою; наслідки побиття обумовили негативні психологічні зміни, обмежували фізичне та соціальне функціонування особистості, тобто спричинили Бабичу психологічні (моральні) страждання. Орієнтовний розмір компенсації моральних страждань, заподіяних [PERSON] наслідками побиття, становить 44 мінімальних заробітних плат (а.с.7-10). Відповідно до договору про надання експертних послуг №3/Д-10/07 від 10.07.2020, Акту виконаних робіт по даному договору від 24.07.2020 та квитанції №20 від 16.07.2020, [PERSON] оплачено вказану послугу в сумі 12900 грн. (а.с.11-13). З фіскальних чеків від 22.01.2020, 24.01.2020 та 27.01.2020, що містяться в матеріалах справи (а.с.15) слідує, що [PERSON] понесені матеріальні збитки на загальну суму 1470 грн. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. У відповідності до вимог ст.ст.12, 13, 78 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, згідно ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Частиною 1 ст.1166 ЦК України встановлено, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В силу ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Частинами першою-третьою статті 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За вказаних обставин суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заподіяної матеріальної шкоди в сумі 14370 грн. підлягають задоволенню в повному об`ємі. Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи. Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р., розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Так, дії [PERSON] кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України, як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Суд враховує те, що між злочинними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, в результаті вчиненого відносно нього злочину. Суд погоджується з доводами [PERSON] про те, що така протиправна поведінка відповідача спричинила йому душевні страждання, погіршення психологічного стану здоров`я, що потребувало певного часу та зусиль для його відновлення, такі дії відповідача спричинили негативні зміни у житті позивача, вплинули на стан його психічного здоров`я. Також суд враховує, що відповідач добровільно не вчинив жодних конкретних дій, спрямованих на добровільне відшкодування заподіяної ним моральної шкоди позивачу. Отже, підсумовуючи наведене вище, суд вважає доведеним, що вчиненим відповідачем кримінальним правопорушенням позивачу завдано моральної шкоди. Визначаючи розмір шкоди, суд, виходить з вищенаведених норм та враховує характер і обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового характеру, характер та тривалість заподіяних [PERSON] моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Відтак, суд вважає розмір моральної шкоди, що визначений у висновку експерта №2-24/07 від 24.07.2020 року, має орієнтовний характер, а тому на думку суду розумним та обґрунтованим розміром моральної шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача буде сума в розмірі 70000,00грн., так як вона, на переконання суду, буде відповідати розумності і справедливості та буде достатньою компенсацією завданих позивачу моральних страждань. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial