Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Рижова С.Є.13 березня 2024 року звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] та свої вимоги обгрунтовує тим, що 10 серпня 2022 року о 14 год. 44 хв. позивачкою з її рахунку [NUMBER] в АТ «Акцент-Банк» було помилково перераховано на рахунок відповідача 123\~825 грн. 00 коп. 12 серпня 2022 року о 12 год. 21 хв. позивачкою з її рахунку [NUMBER] в АТ «Акцент-Банк» було помилково перераховано на рахунок відповідача 105 050,00 грн. Як перед перерахуванням, так і після перерахування грошових коштів між позивачкою та відповідачем жодних правочинів не укладалось, а тому відповідач набув грошові кошти позивачки без достатньої правової підстави. Отримання відповідачем грошових коштів підтверджується відповідними платіжними документами: квитанцією № 6716, квитанцією № 6715. Позивачка звернулась до відповідача з вимогою від 22 грудня 2023 року повернути їй кошти, але ним їх не було повернуто. Таким чином, відповідачем було набуто грошові кошти у загальній сумі 228 875 грн. за рахунок позивачки за відсутності для цього правових підстав. Кошти відповідачем набуто за відсутності договору, не внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України, без мети виникнення у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Посилаючись на вказані обставини, просить стягнути з відповідача на користь позивачки безпідставно набуті грошові кошти у сумі 228 875 грн., а також судові витрати. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 березня 2024 року відкрите провадження у вказаній справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи з призначенням розгляду справи на 18 червня 2024 року о 09 год.00 хв. Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 06 серпня 2024 року позовні вимоги [PERSON] задоволені та стягнуто з [PERSON] на користь позивачки безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 228 875 грн., понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2288 грн. 75 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 вересня 2024 року вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання 24 грудня 2024 року о 13 год. 00 хв. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2024 року передано заяву представника позивача про від судді у вказаній справі в канцелярію суду для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивачки про відвід судді Сидоренко А.П. у вказаній справі. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 грудня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, закрите підготовче провадження у справі за вказаним позовом, призначено справу для розгляду по суті на 15 год. 00 хв. 11 березня 2025 року з викликом сторін у справі. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30 січня 2025 року повернуто заяву [PERSON] в особі представника адвоката Рижова С.Є. про забезпечення позову у зазначеній справі. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 лютого 2025 року відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] в особі представника адвоката Рижова С.Є. про забезпечення позову у вказаній справі. У зв`язку з оголошенням в Сумській області повітряної тривоги 11 березня 2025 року справа за вказаним позовом не слухалась та відкладена до 09 год. 20 хв. 13 червня 2025 року. Протокольною ухвалою суду 13 червня 2025 року задоволено клопотання відповідача та відкладено розгляд справи на 21 липня 2025 року об 11 год. 10 хв. В зазначене судове засідання з`явився представник позивачки, який підтримав заявлені позовні вимоги. Інші учасники справи в судове засідання, сповіщені належним чином про час та місце судового розгляду, не з`явились. Від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справу в зв`язку з тим, що ним подана заява про ознайомлення з кримінальним провадженням та в зв`язку з тим, що суддя перебуває у відпустці в нього немає можливості ознайомитись з провадженням, в якому містяться свідчення про набуті кошти, окрім цього з 21 липня 2025 року він перебуває у відрядженні в м. Овруч Житомирської області. Протокольною ухвалою 21 липня 2025 року суд прийшов до висновку, що враховуючи час знаходження справи в суді, вимоги п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, згідно яких передбачено можливість відкладення розгляду справи саме в разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважним, а також те, що процесуальні права учасників судового розгляду не є абсолютними, заявлене клопотання відповідача про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, а тому суд враховує його заперечення, викладені в заяві про перегляд заочного рішення від 03 вересня 2024 року, в яких зазначає, що вважав, що спір між сторонами є безпідставним, оскільки позивачка жодного разу не зверталась до нього ні письмово, ні телефонувала з приводу повернення цих коштів, крім того він з позивачкою не знайомі та ніколи не спілкувались. Вважає, що [PERSON] не може бути позивачкою, оскільки кошти вказані в квитанціях були перераховані не з її особистого рахунку та їй не належали. В Зарічному районному суді розглядається кримінальна справа № 591/3123/24, в якій визначено як набуті кошти та ким переховані в сумі 228875 грн. згідно квитанцій. Суд, вислухавши думку представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Під час судового розгляду встановлено, що відповідно до квитанції № 6715 від 12 серпня 2022 року [PERSON] було здійснено перерахунок коштів у розмірі 105\~050 грн. 00 коп. на рахунок одержувача коштів [PERSON] (а.с. 4) та відповідно до квитанції №6716 від 10 серпня 2022 року у розмірі 123 825 грн. 00 коп. (а.с. 5). 22 грудня 2023 року позивачка звернулась до відповідача з письмовою вимогою повернути їй безпідставно набуті грошові кошти (а.с. 6), проте такі не були повернуті. Відповідно\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Аналіз вищезазначених положень цивільного законодавства дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою\~статті 11 ЦК України. Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,\~статтю 1212 ЦК України\~можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок, що «предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.\~У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень\~глави 83 ЦК України». Під час судового розгляду установлено, що відповідні спірні кошти перераховувались з особистого рахунку позивачки, а між сторонами відсутні договірні, робочі чи інші стосунки, які б свідчили про наявність взаємних прав та обов`язків. Заперечення відповідача з приводу неналежності перерахованих грошових коштів позивачці не підтверджені належними та допустимими доказами, натомість з наданих копій квитанцій № 6715 від 12 серпня 2022 року та № 6716 від 10 серпня 2022 року встановлено, що платником грошових коштів є [PERSON] . Є безпідставними твердження відповідача щодо того, що позивачка жодного разу не зверталась до нього ні письмово, ні телефонувала з приводу повернення цих коштів, оскільки такі спростовуються наданою стороною позивача вимогою від 22 грудня 2023 року з відомостями про їх направлення відповідачу (а.с. 6 та 6 зворот). При цьому відповідачем не доведено, як саме наведена обставина впливає на правовідносини, які виникли між сторонами, адже з моменту перебування справи в суді відповідач не був позбавлений можливості виконати вимоги по поверненню коштів. Доводи відповідача про те, що він не знайомий з позивачкою і ніколи не спілкувався з нею, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заявлених позовних вимог, та підтверджують обставини безпідставності набуття відповідачем спірних грошових коштів. Не надано відповідачем і доказів, які б з достовірністю вказували на те, що наведені грошові кошти мають відношення до обставин кримінальної справи, яка перебуває на розгляді в суді. При цьому будь-яких відомостей на підтвердження поважності ненадання у визначені ЦПК строки доказів на підтвердження доводів відповідача суду не повідомлено. Враховуючи те, що позивачкою доведено належними та допустимим доказами те, що грошові кошти в загальному розмірі 228 875 грн. 00 коп. набуті відповідачем безпідставно, позовні вимоги підлягають задоволенню. За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2288 грн. 75 коп.

Outcome: approved