Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача збитки, завдані пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 820512,64 грн, моральну шкоду в сумі 20000,00 грн та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказано, що 27.10.2024 року о 14 год. 55 хв. на 147 км АД М-06 «Київ-Чоп», поблизу с. Кам`янка Житомирського району Житомирської області, [PERSON] , керуючи автомобілем марки "BMW Х5", д.н.з. " [NUMBER] ", в порушення п. 12.1 та п. 13.1 Правил дорожнього руху (ПДР) не вибрав безпечної швидкості руху. Щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив виїзд на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки "HYUNDAI", д.н.з. " [NUMBER] ". У результаті ДТП транспортні засоби механічно пошкоджено. Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 13.11.2024 [PERSON] за обставин вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого \~ст. 124 КУпАП, до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Позивач вказує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «BMW X5» була забезпечена за страховим полісом №219550481 у ТДВ «СК «КРЕДО», ліміт страхової суми становить 160000,00 грн з сумою франшизи 3200,00 грн. ТДВ «СК «КРЕДО» повністю сплатило позивачу страхове відшкодування в межах страхового ліміту в розмірі 156800,00 грн. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, №78177 від 08.01.2025 вартість матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу марки «HYUNDAI», д.н.з. « [NUMBER] », складає 977312,64 грн. Позивач вказує, що звертався з вимогою до відповідача про відшкодування збитків у добровільному порядку, проте вимоги були проігноровані, а тому просить суд стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 820512,64 грн. Крім того, посилається на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача був пошкоджений її транспортний засіб, який був основним засобом пересування. Вказаує, що їй були заподіяні моральні страждання, які виразились в негативних емоціях, занепокоєнні, переживаннях, що призвело до втрати звичайного способу життя. Ухвалою суду від 27.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 46). Ухвалою суду від 08.04.2025 закрито підготовче судове засідання, розгляд справи призначений по суті (а.с. 70-73). Представник позивача під час судового засідання підтримав у повному обсязі заявлені позовні вимоги, та просив їх задоволити. Відповідач у судові засідання не з`являвся з невідомих суду причин; про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Копія ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та доданих до неї документів, судові повістки неодноразово направлялись відповідачу за місцем його проживання, проте поштові рекомендовані відправлення повернулись на адресу суду не врученими з відміткою: «За закінченням терміну зберігання» (а.с. 51-52, 68-69). Крім того, відповідач неодноразово повідомлявся про те, що на розгляді в суді перебуває цивільна справа з позовом до нього про стягнення шкоди в телефонному режимі, що підтверджується змістом телефонограм, які складені секретарем судового засідання, що свідчить про його обізнаність про судове провадження, проте на виклики не з`являвся (а.с. 49, 60). Також, виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. (а.с. 79, 100). Заяв по суті справи до суду не надійшло, відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, про розгляд справи повідомлявся належним чином. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що 27.10.2024 року о 14 год. 55 хв. на 147 км АД М-06 «Київ-Чоп», поблизу с. Кам`янка Житомирського району Житомирської області, [PERSON] керуючи автомобілем марки "BMW Х5", д.н.з. " [NUMBER] ", у порушення п. 12.1 та п. 13.1 Правил дорожнього руху (ПДР) не вибрав безпечної швидкості руху. Щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив виїзд на зустрічну смугу руху та здійснив зіткнення з автомобілем марки "HYUNDAI", д.н.з. " [NUMBER] ". У результаті ДТП транспортні засоби механічно пошкоджено (а.с. 12). Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 13.11.2024 [PERSON] за обставин вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого \~ст. 124 КУпАП, до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 10-11). Постановою Житомирського апеляційного суду від 26.02.2025 постанова Житомирського районного суду Житомирської області була залишена без змін (а.с. 64-67). ТДВ «СК «КРЕДО» повністю сплатило позивачу страхове відшкодування в межах страхового ліміту в розмірі 156800,00 грн (а.с. 77). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, №78177 від 08.01.2025 вартість матеріального збитку, заподіяного транспортному засобу марки «HYUNDAI», д.н.з. « [NUMBER] », складає 977312,64 грн (а.с. 16-21). Щодо відшкодування матеріальної шкоди Судом встановлено, що між позивачем і відповідачами виникли правовідносини з приводу відшкодування шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди (деліктні зобов`язання). Згідно з частиною першою статті 15 Цивільного кодексуУкраїни\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Частиною першою статті 1166\~ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до ст.\~1194\~ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламенту єЗакон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-ІV. Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон № 1961-ІV\~(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IVстраховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961 - IV(статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до пункту 22.1 статті 22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-\~правової відповідальності\~власників наземних\~транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно- правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України, а саме: виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України\~- відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відповідно до п.77 ч.1\~ст.1 ЗУ «Про страхування», франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування та/або законодавством. Страховик виконав своє зобов`язання перед відповідачем та у страховика відповідача не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Таким чином, компенсація різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням шкоди в порядку ст.1194\~ЦК України підлягає стягненню саме з [PERSON] , оскільки останній внаслідок своїх протиправних дій є винним у вчиненні ДТП, яке знаходиться у причинному зв`язку зі шкодою, завданою внаслідок ДТП. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194\~ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. За таких обставин, оскільки вартість майнового збитку, завданого [PERSON] пошкодженням автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини відповідача [PERSON] , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то з відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням, що становить 820512,64 грн, тобто позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню. Щодо стягнення моральної шкоди Звертаючись з позовом позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. За приписами ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Тобто, підставою для відшкодування шкоди є не просто неправомірність дій, а неправомірність, яка призвела до порушення гарантованих особі прав, які підлягають захисту. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п.п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України). Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Дослідивши письмові матеріали, встановивши фактичні обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди з огляду на наступне. Судом достовірно встановлено, що позивачу завдані матеріальні збитки у вигляді пошкодження належного йому транспортного засобу внаслідок неправомірних дій відповідача. Безперечно такі дії викликали у позивача негативні емоції, занепокоєння, переживання, стрес, тривалу невизначеність, втрату звичайного способу життя, призвели до необхідності вживати додаткові заходи для усунення порушень та відновлення порушеного права, що вказує на заподіяння йому моральних страждань. Так, матеріалами справи підтверджується, що позивач був позбавлений можливості вільно пересуватися і користуватись своїм майном. Також суд враховує поведінку відповідача, а саме те, що в добровільному поряду [PERSON] матеріальну шкоду не відшкодував, на контакт з позивачем не йде, у зв`язку з чим позивач вимушений звертатись до суду за відновленням порушених прав. Виходячи із засад розумності і справедливості, суд визначає розмір морального відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в сумі 4000,00 грн. Суд вважає, що такий розмір моральної шкоди буде ефективним засобом юридичного захисту порушеного права позивача і здатен компенсувати понесені ним психо-емоційні втрати немайнового характеру. На підставі положень ст. 133, ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, підлягають розподілу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 6564,98 грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 6000,00 грн. Вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 18500,00 грн підтверджено договором про надання правової допомоги від 10.12.2024, укладеного між [PERSON] та адвокатським Бюро «Олега Денисюка», ордером про надання правничої допомоги; актом приймання - передачі наданих юридичних послуг від 01.07.2025 (а.с. 86-90). Обсяг виконаних адвокатом робіт підтверджується матеріалами справи. Частинами 4, 5 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням\~іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи категорію і складність даної справи, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом; суму коштів, яка сплачена за надання професійної правничої допомоги, відсутність заяви відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, суд стягує з відповідача на користь позивача 10000,00 грн витрат на оплату послуг з надання професійної правничої допомоги.

Outcome: partial