Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив скасувати обтяження, а саме: арешт нерухомого майна з реєстраційним номером обтяження 10239408, арешт рухомого майна з реєстраційним номером обтяження 10238490, зареєстрований 13 вересня 2010 року на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту, виданої Автозаводським районним відділом державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції від 09 вересня 2010 року за №\~21266676 на підставі виконавчого листа 2-706 від 09 серпня 2010 року, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, в межах суми позову 215161,02 грн, власник [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та припинити чинність запису про обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в процесі розгляду його звернення з заявою про оформлення спадкових прав після померлої дружини [PERSON] , нотаріус з`ясував, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження арешт всього нерухомого та рухомого майна останньої, у зв`язку з чим йому та його сину було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину. З метою зняття цих арештів він звертався до Автозаводського ВДВС у м. Кременчуці, яке повідомило про знищення матеріалів виконавчого провадження у зв`язку з закінченням трирічного строку перебування його в архіві; Акціонерне товариство «ОТП Банк» повідомило його, що заборгованість за кредитним договором від 17 вересня 2008 року (в межах стягнення заборгованості за яким були застосовані обтяження) було врегульовано ще в 2011 році, але попередньо право вимоги було відступлено факторинговій компанії ТОВ «ОТП Факторінг Україна». Ураховуючи врегулювання у 2011 році питання щодо заборгованості за вказаним вище кредитним договором, обтяження нерухомого майна, яке було прийнято спадкоємцями [PERSON] , на думку позивача, є безпідставним та таким, що перешкоджає оформленню ним свідоцтва про право на спадщину. Оскільки накладений на майно спадкодавця арешт не можливо скасувати в позасудовому порядку, позивач звернувся до суду для захисту свого порушеного права. Ухвалою від 08 квітня 2025 року суд прийняв позовну заяву, відкрив провадження та призначив підготовче засідання, яке ухвалою від 03 липня 2025 року закрив та призначив справу до розгляду по суті. На виконання вимог ухвали суду Друга кременчуцька державна нотаріальна контора Полтавської області надіслала копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її та позивача участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, із клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталися, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалися. Представники державної виконавчої служби, державної нотаріальної контори та треті особи [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з заявами, у яких просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов таких висновків. За змістом статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно зі статтею першою Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У пункті 5 частини першої статті 2 Закону України від 01 липня 2004 року №\~1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, зокрема, що обтяження це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших осіб, яких законом уповноважено накладати відповідну заборону (обмеження), або такі, що виникли з правочину. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною першою статті 48 Закону № 1404-VIII визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Відповідно до частини другої статті 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Умови та підстави зняття арешту з майна врегульовані статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». У частині другій статті 59 цього Закону наведено підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, зокрема, надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. Частина п`ята статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Суд установив, що рішенням від 18 лютого 2010 року Автозаводський районний суд м. Кременчука задовольнив позов ПАТ «ОТПбанк» та стягнув із [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку 213341,02 грн заборгованості за кредитним договором від 17 вересня 2008 року, а також звернув стягнення на автомобіль «Toyota Corolla», який є заставою згідно з Договором застави PCL-Д05/062/2008 року, та надав ПАТ «ОТПБанк» право продажу вищевказаного автомобіля. З відповіді Автозаводського ВДВС убачається, що виконавче провадження №\~21266676 щодо примусового виконання виконавчого листа №\~2-706, виданого 09 серпня 2010 року Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ОТПбанк», знищене у зв`язку з завершенням трирічного строку його перебування в архіві. За інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровані обтяження: арешт нерухомого майна за реєстраційним номером 10239408 та арешт рухомого майна за реєстраційним номером 10238490, підстава обтяження постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту, 21266676, 09 вересня 2010 року, Автозаводський ВДВС, об`єкт обтяження все нерухоме та рухоме майно, власник [PERSON] , обтяжував Автозаводський ВДВС, виконавчий лист 2-706 від 09 серпня 2010 року. Посилаючись на наявну в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформацію щодо зареєстрованих обтяжень на рухоме та нерухоме майно [PERSON] , державний нотаріус відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] . При цьому з наданої на запит позивача відповіді Національного банку України вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10 грудня 2010 року право вимоги за кредитним договором від 17 вересня 2008 року, укладеним між [PERSON] та АТ «ОТП банк», відступлено ТОВ «ОТП Факторинг Україна»; заборгованість за кредитним договором врегульовано в 2011 році. Окрім того, представник позивача надала суду довідку від 22 липня 2025 року, видану ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про те, що [PERSON] повністю погасив заборгованість за кредитним договором від 17 вересня 2008 року. Зі змісту Закону України «Про виконавче провадження» убачається, що державний виконавець наділений широким спектром повноважень щодо забезпечення примусового виконання рішень. Разом із тим, усі заходи щодо примусового виконання рішень мають здійснюватись у межах виконавчого провадження. Такий висновок відповідає, зокрема, змісту статті 18 цього Закону. Водночас за встановлених судом обставин, заборгованість за кредитним договором, в межах стягнення за яким на підставі судового рішення були застосовані обтяження, погашена; виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа, виданого судом про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ОТПбанк», знищене у зв`язку з завершенням трирічного строку його перебування в архіві, отже, відсутні підстави для продовження дії зазначених позивачем обтяжень рухомого та нерухомого майна, за оформленням права власності на яке він звернувся до державного нотаріуса. Ураховуючи наведене, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] та зняти заборону відчуження на рухоме та нерухоме майно спадкодавця [PERSON] .

Outcome: approved