Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: Орган опіки та піклування Чагорської сільської ради, про позбавлення батьківських прав. Так, в позові [PERSON] просить суд: позбавити батьківськи прав [PERSON] [INFO] стосовно його дітей: малолітньої доньки [PERSON] [INFO] та малолітнього сина [PERSON] [INFO] . Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівців від 02 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Цією ж ухвалою відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Ухвалою суду від 27 травня 2025 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: Орган опіки та піклування Чагорської сільської ради, про позбавлення батьківських прав призначено до судового розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що 08 серпня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб було розірвано згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 08 липня 2022 року. Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Позивачка вказує, що на даний час діти проживають разом з нею. Починаючи з 2020 року відповідач проживає окремо. Він не спілкується зі своїми дітьми, не цікавиться їхнім духовним та фізичним розвитком, станом здоров`я, а також не бере участі у їхньому матеріальному утриманні. За період навчання дітей у Чернівецькому ліцеї № 13 відповідач жодного разу не відвідував їх, не цікавився навчанням та не брав участі у навчальному процесі. Посилаючись на зазначені обставини, просить позов задовольнити. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Петікар А.В. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з мотивів, наведених в позовній заяві. Відповідач до суду не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку, передбаченому положеннями статей 130, 131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Чагорської сільської ради в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву в якій просив розглянути справу у відсутності представника органу опіки та піклування. Наданий висновок органу опіки та піклування підтримав та не заперечував щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідач матеріально дітей не забезпечує, не бачиться з ними, дзвонить один раз на рік, на день народження. Більше п`яти років, як самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться життям дітей, не відвідує їх ні вдома, ні в школі. Зазначила, що батько не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечує необхідним харчуванням та медичним доглядом. Від позивачки та її представника надійшла заява про те, що вони не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідно до статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивачки на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе, на підставі статті 280 ЦПК України, розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 08 липня 2022 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців, яке набрало законної сили 09 серпня 2022 року, шлюб між [PERSON] до [PERSON] було розірвано (а.с 7-8). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] , виданого 13 грудня 2013 року, та [PERSON] [INFO] , виданого 12 травня 22015 року, батьком дітей є [PERSON] та матір`ю - [PERSON] (а.с. 9-10). Відповідно до довідки від 28 січня 2025 року № 1-2025/001255216 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). У відповідності до акту обстеження побутових умов сім`ї [PERSON] № 128 від 28 січня 2025 року, складеного комісією Чагорської сільської ради, встановлено, що у будинку, який складається із трьох житлових кімнат, проживають [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] . Матеріально-побутові умови проживання [PERSON] є задовільними (а.с. 14). Згідно з наданими адміністрацією Чернівецького ліцею № 13 довідок від 22.01.2025 за № 24, № 25 встановлено, що [PERSON] - батько учня 4-Є класу [PERSON] та учениці 5-А класу [PERSON] , з 1 класу не відвідував батьківські збори та інші шкільні заходи, не брав участі у вихованні дітей. Інтересами та вихованням дітей цікавиться виключно мати [PERSON] (а.с. 15-16). Згідно з наданою Центром дитячої та юнацької творчості довідки від 29.01.2025 за № 02-04/10 встановлено, що [PERSON] [INFO] з вересня 2018 року займається у Зразковому художньому колективі «Вокальна студія «Шанс»». За період навчання [PERSON] опікується її мати [PERSON] - супровід на заняття до закладу позашкільної освіти, участь у міжнародних, всеукраїнських конкурсах вокального мистецтва, фестивалях дитячої та юнацької творчості, благодійних заходах обласного та міського рівнів, концертних програмах. За період навчання [PERSON] її батько [PERSON] у заклад не був, справами доньки не цікавився (а.с. 17). Відповідно до наданої Молодіжним спортивним клубом єдиноборств «Централ» довідки від 03.02.2025 за № 33 встановлено, що батько [PERSON] 2015 року народження, [PERSON] в тренувальному процесі, відвідуванні спортивних заходів [PERSON] участі не бере. Спортивними досягненнями дитини цікавиться виключно мати - [PERSON] (а.с. 19). У відповідності до наданої КНП «Міська дитяча поліклініка» на адвокатський запит інформації встановлено, що догляд за здоров`ям дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] здійснює мати [PERSON] (а.с. 21). Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чагорської сільської ради № 13-3/2025 від 07.03.2025, затвердженого рішенням виконавчого комітету Чагорської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 07 березня 2025 року № 32-3/2025, встановлено, що Чагорська сільська рада, як орган опіки та піклування, вважає за можливе позбавлення батьківських прав в судовому порядку [PERSON] [INFO] стосовно його малолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с. 23-26). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що сім`ю [PERSON] знає з 2011 року. Вказав, що спочатку в сім`ї все було добре, але починаючи приблизно з 2013 року [PERSON] сильно змінився в гіршу сторону, а з 2015 року ситуація ще більше погіршилась. [PERSON] почав грати в автомати та витрчати дуже багато грошей на ігри. Перестав цікавитися сім`єю, дітьми. Вихованням дітей повністю займалась та займається [PERSON] . [PERSON] [PERSON] перестав відводити дітей в садок та в школу. Після початку війни взагалі відсторонився від дітей. Все спілкування з ними зводиться до дуже нечастих телефонних розмов. Вказав, що сім`ю [PERSON] відвідує часто, [PERSON] не бачив, навіть на дні народження дітей. Матеріально дітей забезпечує тільки мати [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що він допомагає [PERSON] по побутовим питанням, зокрема, возить дітей до школи та гуртки, допомагає по господарству. Працює у [PERSON] приблизно 5 років. За весь цей час [PERSON] не бачив жодного разу. Вихованням дітей займається мати [PERSON] . Діти при ньому жодного разу не розповідали про батька, не ділились враженнями щодо спілкування з ним. З урахуванням наведеного судом встановлено, що предметом даного позову є позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його малолітній дітей: доньки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] . Згідно із статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до частин 1-5 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Згідно зі статтею 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 статті 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до статті 152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом встановлено, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, не цікавиться їх навчанням, не бере участі у підготовці до самостійного життя, не забезпечує дітям необхідного медичного догляду та лікування, харчування, фактично самоусунувся від виховання та піклування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання тощо. Суд наголошує, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі малолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, суд доходить висновку щодо наявності підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей, та за наявності встановлених обставин справи, не становитиме загрози фізичному та духовному розвитку дітей. З урахуванням наведеного позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим суд наголошує, що відповідно до частини 1 статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесені позивачкою судові витрати підтверджується квитанцією №0497-6850-9236-8213 від 18.03.2025 про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн. Беручи до уваги положення статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved