Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договорами позики, покликаючись на те, що 10 жовтня 2023 року, між відповідачем [PERSON] , та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого відповідач отримав 7 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. В подальшому між ТОВ «Мілоан», та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал» було укладено договір факторингу, у відповідності до умов яких, позивачу передано право вимоги до відповідача у вказаних договорах позики. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути на його користь 22886,88 грн., за вищевказаним договором позики. Відповідача належним чином, згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі "Лазаренко та інші проти України", повідомлено про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, направлено ухвалу про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, разом з позовом та додатками, які було повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відзиву до суду подано не було. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до наступного переконання. Судом встановлено, що 14 жовтня 2023 року між фізичною особою позичальником [PERSON] , та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір № 103763591, згідно з умовами якого відповідач отримав 7000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором. Пунктом 7.1. кредитного договору № 103763591 від 14 жовтня 2023 року визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Згідно наявного в матеріалах справи платіжного доручення №74441559, 14 жовтня 2023 року, ТОВ «Мілоан», перерахувало на рахунок [PERSON] , грошові кошти в розмірі 7 000 грн. Суду було також надано відомості про щоденні нарахування та погашення за період з 14 жовтня 2023 року по 22 лютого 2024 року. Укладаючи кредитний договір, відповідач та ТзОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Так, відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що й стверджується довідкою про ідентифікацію. 26\~березня 2024\~року між\~ТОВ «Мілоан»\~та ТОВ\~«ФК «Кредит-Капітал»\~укладено договір\~відступлення прав\~вимоги №106-\~МЛ/Т. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 103763591 від 14.10.2023 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачем. Вказане також стверджується витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №106-МЛ/Т від 26 березня 2024 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем надано до суду належні та допустимі докази укладення між сторонами кредитного договору та отримання відповідачем грошових коштів. Докази, які б свідчили про повернення таких коштів матеріали справи не містять.\~ Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Outcome: approved