Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що 04.12.2020 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір (оферти) №04.12.2020-100006467, шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 8500,00 грн., що підтверджується довідкою субконто (виписка) з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою «Економ»/ «Стандарт». Ставка «Економ» у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного та пролонгованого строків. В свою чергу ставка стандарт становить 2,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит, окрім первинного періоду та періоду «Економ». Пунктом 1.2.Договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності та поворотності (п.2.1). Згідно п.2.3 Договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору. 09 жовтня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу №СЦ-091024-14 від 09.10.2024 року, у відповідності до умов якого ТОВ «Споживчий центр» передало ТОВ «Новий Колектор» належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ «Новий Колектор» прийняв належні ТОВ «Споживчий центр» права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] за договором №04.12.2020-100006467. Відповідач частково сплачував заборгованість, а саме: 17.12.2020 року сплачено 2380 грн., 31.12.2020 року сплачено 2380 грн. та 14.01.2021 року сплачено 2380 грн. Свої зобов`язання [PERSON] за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 21.03.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 18360 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8500 гривень; заборгованість за відсотками 9860 гривень. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 18360,00 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Путильського районного суду Чернівецької області від 09.04.2025 року відкрито провадження у справі та визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу надсилались копія ухвали суду про відкриття провадження у порядку спрощеного провадження та копія позовної заяви з додатками, проте заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду від нього не надходило. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що представник позивача в супереч вимогам ст.81 ЦПК України не надала суду доказів на підтвердження своїх доводів щодо позовної вимоги. Відповідно до ч.4 ст.\~42\~Конституції України держава захищає права споживачів. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Відповідно до вимог статті 12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з вимогами ч.1, 2 ст.77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Новий колектор» зазначало, що 04.12.2020 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір №04.12.2020-100006467 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору. 09 жовтня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Новий Колектор» було укладено договір факторингу №СЦ-091024-14 у відповідності до п. 5.1.1 зазначеного Договору факторингу Фактор має право набувати право вимоги до Боржника на всі суми, відступлені йому Клієнтом згідно цього договору. Відповідно до п.п. 2.4., 2.5. зазначеного Договору факторингу, Сторони домовилися, що Право вимоги за Кредитним договором вважається відступленим Клієнтом Факторові з моменту підписання Сторонами відповідного Акту приймання-передачі Переліку. Після підписання Акту приймання-передачі Переліку до Фактора переходять всі права та обов`язки Клієнта, як сторони, які виникли на підставі Кредитного договору в обсязі і на умовах, що існують на момент укладення цього Договору. Позичальник свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 21.03.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 18360 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 8500 гривень; заборгованість за відсотками 9860 гривень. Позивач просив суд стягнути з відповідача 18360 гривень суми заборгованості за наданим кредитом, однак матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. Так, зазначаючи, що заборгованість відповідача утворилася саме за кредитним договором №04.12.2020-100006467 від 04 грудня 2020 року, ТОВ «Новий Колектор» не надав суду копію вказаного договору. Зі змісту заявки до кредитного договору №04.12.2020-100006467 від 04 грудня 2020 року, підтвердження укладення кредитного договору №04.12.2020-100006467 та паспорту споживчого кредиту вбачається, що вони є невід`ємною частиною кредитного договору. З квитанції, що долучена до матеріалів справи, не вбачається, що кошти, які було перераховано ТОВ «Споживчий центр», було видано саме відповідачу у якості кредиту на умовах, про які зазначає позивач. Доказів належності відповідачу банківської картки, на яку було здійснено переказ коштів, матеріали справи також не містять. Звертаючись до суду із позовом ТОВ «Новий Колектор» надало довідку субконто (виписка)/а.с.9-11/. Разом з тим, надана позивачем довідка не є зведеними документами, які погоджені з відповідачем та які підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами. Вказана довідка субконто (виписка), на яку посилався позивач у позовній заяві, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договорів на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Вказана довідка з зазначенням конкретних розмірів заборгованості, є документами, що створені самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ній, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вона була складена, не може бути доказом наявності заборгованості та отримання коштів відповідачем, на якій наполягає позивач, також не є доказом про часткове погашення відповідачем заборгованості. З урахуванням того, що в матеріалах справи відсутні докази укладання з відповідачем вказаного вище договору позики, отримання відповідачем кредитних коштів та інформації про належність відповідачу платіжної картки, а також підтвердження зарахування грошових коштів у розмірі 8500,00 грн. саме на картку [PERSON] , суд приходить до висновку, що підстав до задоволення позовних вимог немає. Враховуючи те,\~що в\~задоволенні позовних\~вимог відмовлено,\~а тому\~підстав для\~стягнення судового\~збору немає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed