Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

представником позивача адвокатом Білоус-Литвиненко Л.О. від імені позивача [PERSON] через підсистему «Електронний суд» до Ірпінського міського суду Київської області подано позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.12.2016 між позивачем, [PERSON] (далі - Позивач) та Відповідачем [PERSON] , було укладено шлюб, який зареєстровано 09.12.2016 Деснянським районним у м.Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві, про що 09.12.2016 зроблено відповідний актовий запис № 1693. Проте, спільне життя Позивача та Відповідачем не склалося. Причиною розпаду сім`ї стали відсутність порозуміння між ними, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Останнім часом між Позивачем та Відповідачем постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них мав різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, мали місце непорозуміння з різних питань сімейного життя, із-за взаємних претензій один до одного. Шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем фактично припинено з серпня 2024 року, з того часу спільне господарство ними спільно не ведеться, вони проживають окремо. Позивач переконана, що примирення між нею та Відповідачем неможливе, їх сім`я розпалась остаточно та існує формально. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у позивача відсутні спільні інтереси з Відповідачем, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного та перестали бути однією родиною. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та є недоцільним, а тому строк для примирення позивач просить суд не надавати. Майнового спору між Позивачем та Відповідачем наразі не має. Враховуючи ту обставину, що Позивач та Відповідач не мають дітей, а тому могли б розірвати шлюб через орган державної реєстрації актів цивільного стану, проте Відповідач відмовляється, тому озивачка вимушена звернутися до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Білогруд О.О. Ухвалою судді від 02.06.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено до розгляду на 30.06.2025. У судове засідання 30.06.2025 позивач не з`явилася. 25.06.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі [PERSON] та її представника. Повністю підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов у повному обсязі. У судовому засіданні 30.06.2025 відповідач [PERSON] клопотав перед судом про розгляд справи по суті за обов`язкової присутності позивача. У звязку з чим судовий розгляд відкладено до 28.07.2025. У судовому засіданні 28.07.2025 представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги [PERSON] , просила їх задовольнити, шлюб між сторонами розірвати. Зазначила, сторони тривалий час разом не проживають, позивачка категорично не має наміру відновлювати шлюбні стосунки, проти надання строку на примирення заперечує. Зазначила, що у сторін такі неприязні стосунки, що позивачка особисто не бажає брати у часті у засіданнях. Також зауважила, що позивачка прізвище у зв`язку з укладенням шлюбу не змінювала, судові витрати просить залишити за нею. У судовому засіданні 28.07.2025 відповідач [PERSON] зазначив, що позовні вимоги визнає, на розірвання шлюбу згоден, він має майнові претензії до позивачки, однак вказав, що планує ініціювати окреме судове провадження щодо поділу спільного майна подружжя. Частиною восьмою статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Оскільки відповідач у судовому засіданні фактично визнав позовні вимоги, погодився на розірвання шлюбу, тому суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення судового рішення у справі. У судовому засіданні 28.07.2025 на підставі частини першої статті 244 ЦПК України суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, оголошено, що рішення суду буде проголошено 30.07.2025. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Фактичні обставини, установлені судом. 09.12.2016\~ [PERSON] \~уклала шлюб\~з [PERSON] ,\~який зареєстрований\~Деснянським \~районним у\~місті Києві\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~ управління\~юстиції у\~місті Києві,\~за актовим\~записом №\~1693 (а.с.10). Сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті110 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини першої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з частиною першою статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до частини першої статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з пунктами 10 та 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (частина друга статті 104 СК України). Відповідно до частини другої статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (стаття 113 СК України). Відповідно до частини другої статті 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до частини другої статті 115 СК України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до частини третьої статті 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з положеннями частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, враховуючи, що регулювання шлюбно - сімейних відносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаємопорозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи його розірвання, тобто шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а примушування до шлюбу не допускається, враховуючи, що сторони ініціативи щодо примирення не проявили, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, тобто визнав позовні вимоги, і таке визнання відповідає вимогам закону, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За клопотанням позивача судові витрати залишити за нею. З урахуванням наведеного‚ на підставі статтей 24, 56, 105, 110, 112 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved