Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

[PERSON] 23.02.2024 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що був укладений 16.09.2021 між нею та [PERSON] , а також визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Обгрунтовуючи свої вимоги зазначила, що вона із [PERSON] з 15.07.2005 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням суду від 12.11.2019. Під час проживання в шлюбі на підставі договору дарування від 16.09.2008 вона та її чоловік стали власниками, кожен по 1/2 частині, квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Після розірвання шлюбу вони стали проживати окремо, [PERSON] виїхав з цієї квартири до іншого місця проживання і ними було прийняте спільне рішення, що [PERSON] продасть їй свою частку квартири. За умовами домовленості 16.09.2021 вона сплатив [PERSON] обумовлену суму грошей в розмірі 5\~000 доларів США, а він, в свою чергу, написав про це розписку. Проте, нотаріально посвідчити\~цей договір\~купівлі-продажу\~вони не\~встигли,\~оскільки [INFO] [PERSON] помер. Оскільки ці обставини виключають будь-яку можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, тому вона вимушена звернутися до\~суду з\~цим позовом. Представник позивача\~в судовому\~засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позові, та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. Згідно з ухвалою суду від 04.06.2025 розгляд справи проводиться заочно, на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі обставини, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] є співласниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Кожен має у спільній частковій власності по 1/2 частині, що підтверджується договором дарування, посвідченим 16.09.2008 державним нотаріусом Знам`янської міської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Георгієвою Л.В., витягами з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на нерухоме майно, реєстраційними посвідченнями та відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до розписки від 16.09.2021, оригінал якої долучено до матеріалів справи, [PERSON] отримав від позивачки обумовлену обопільно грошову суму в національній валюті України, еквівалентній 5\~000 доларів США, в рахунок продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу нерухомого майна сторони уклали в простій письмовій формі, в нотаріальній конторі не посвідчували. Згідно з технічним паспортом, позивачка замовила та 13.01.2022 прийняла у Знам`янського міжміського комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» виготовлену документацію технічної інвентаризації на спірну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Водночас, не оформивши нотаріально договір купівлі-продажу від 16.09.2021, [PERSON] помер [INFO] в м.Знам`янка Кропивницького району Кіровоградської області, про що 07.09.2022 Знам`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міськрайонного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) складено відповідний актовий запис №553, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . На виконання\~ухвали від\~23.05.2024\~суду надано копію спадкової справи №69/2022, заведеної 06.10.2022 після смерті [PERSON] , з якої слідує, що із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті останнього звернулася його донька [PERSON] , яка 13.03.2024 отримала два свідоцтва про право на спадщину за законом на належні спадкодавцю житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , та грошові вклади, які знаходяться в АТ «Державний ощадний банк України». Свідоцтво про\~право на\~спадщину у вигляді належної спадкодавцю спірної 1/2 частини квартири спадкоємець [PERSON] не отримувала. За вказаних обставин, ухвалою суду від 05.08.2024 в цій справі замінено первісного відповідача, яким була Знам`янська міська рада Кіровоградської області, належним відповідачем спадкоємицею [PERSON] . Відповідно до\~матеріалів спадкової\~справи та\~інформації з\~Єдиного державного\~демографічного реєстру\~відповідачка [PERSON] \~має зареєстроване\~місце проживання\~за адресою: [ADDRESS] . Приймаючи наявне зареєстроване місце проживання відповідачки, судом здійснювалися її неодноразові повідомлення про дату, час і місце проведення судових засідань шляхом скерування судових повісток, однак поштові повідомлення були повернуті до суду без вручення, з підстав відсутності адресата за зазначеною адресою. Так, згідно зі ст.1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України). В свою чергу, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч.1 ст.316 ЦК України). Права володіння, користування та розпоряджання своїм майном належать власникові (ч.1 ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України). Частиною 1 ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч.1\~ст.220 ЦК України\~у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до частини 2\~статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст.210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін. Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Окремо Верховний Суд вказує, що однією з умов застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати: 1) чому правочин не був нотаріально посвідчений, 2) чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення 3) та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч.2 ст.220 ЦК України. При цьому слід мати на увазі, що ухилення може виражатися як у бездіяльності, так і в активній протидії посвідченню договору. Якщо матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення спірного договору та що така можливість була втрачена, то за таких обставин відсутні передбачені законом підстави для визнання договору дійсним. Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.219 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від його волі. Суд вважає встановленими такі обставини як наявність домовленості між позивачкою та [PERSON] , за життя останнього, щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , та повне виконання ними цих умов договору. При цьому,\~ [PERSON] \~за життя,\~не здійснивши\~дії,\~направлені на\~нотаріальне посвідчення\~договору купівлі-продажу\~від 16.09.2021, помер [INFO] . Отже, встановлені обставини дають підстави для висновку, що можливість нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу 1/2 частини спірної квартири позивачкою безповоротно втрачено з причин смерті сторони договору і відсутності зв`язку зі спадкоємцем померлого, і ця обставина виключає будь-яку можливість такого посвідчення. Зміст договору купівлі-продажу від 16.09.2021 не суперечить вимогам закону, перешкод для його укладення судом не встановлено. Наявність всіх трьох складових, передбачених ч.2 ст.220 ЦК України, та дотримання умов укладення договорі купівлі-продажу дає підстави для застосування правил цієї норми для визнання договору купівлі-продажу дійсним. При цьому суд враховує, що судовий захист є єдиним можливим способом для позивачки захистити свої права. З огляду на викладене та враховуючи, що між позивачкою та [PERSON] за життя останнього було досягнуто згоди про всі істотні умови договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири, [PERSON] отримав за це грошові кошти, в чому особисто розписався, а позивачка в свою чергу повністю розрахувалася із [PERSON] та прийняла нерухоме майно, при цьому нотаріальне посвідчення договору не відбулося і на даний час у зв`язку з його смертю така можливість безповоротно втрачена, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Пунктом 9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. За клопотанням представника позивачки, судові витрати відносяться на рахунок позивачки.

Outcome: approved