Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» (надалі за текстом - відповідач), про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач перебувала у вимушеному прогулі у період з 14.04.2022 по 19.04.2024, з огляду на що, позивач просить суд стягнути з відповідача середній заробіток за період з 28.10.20233 по 19.04.2024 у сумі 5 095 871,25 грн. Відповідач заперечує проти позову, оскільки позовні вимоги є необгрунтованими. Ухвалою суду від 02.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 20.05.2024 до суду від відповідача надійшов відзив. 04.06.2024 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. 10.06.2024 до суду від відповідача надійшли заперечення. 25.06.2024 до суду від позивача надійшли пояснення. У підготовчому засіданні 25.07.2024 судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. 08.10.2024 до суду від позивача надійшла заява про покладення судових витрат. 04.12.2024 до суду від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 04.12.2024 зупинено провадження у справі до закінчення розгляду Верховним Судом справи № 758/4178/22. 03.06.2025 до суду від позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі. Ухвалою суду від 04.06.2025 поновлено провадження у справі. 24.06.2025 до суду від відповідача надійшли пояснення. 03.07.2025 до суду від позивача надійшли пояснення. 23.07.2025 до суду від відповідача надійшли пояснення. У судовому засіданні 23.07.2025 взяли участь представники сторін. Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення та дослідивши докази, суд встановив наступне. 25.02.2019 року між відповідачем та позивачем, що призначали на посаду директора з інформаційних технологій, було укладено строковий трудовий договір №355. 25.08.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено додаткову угоду №355/4 до трудового договору, за якою сторони змінили трудові відносини зі строкового трудового договору на безстроковий. Наказом відповідача №37 від 24.02.2022 року у зв`язку з введенням воєнного стану запроваджено з дня видання цього наказу строком на один місяць виконання працівниками відповідача трудових обов`язків на умовах дистанційної роботи. Наказом відповідача №75 від 14.04 2022 року призупинено з 15.04.2022 та на період до скасування або припинення воєнного стану на всій території України чи на території міста Києва та Київської області дію трудового договору з директором з інформаційних технологій позивачем. Днем поновлення дії трудового договору з позивачем вважати день, наступний за днем скасування або припинення воєнного стану на всій території України чи на території міста Києва та Київської області. Позивачу приступити до виконання трудових обов`язків у день поновлення дії її трудового договору. Серед іншого, припинено нарахування та виплата позивачу заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат за період з 15 квітня 2022 року до дня поновлення дії трудового договору. Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 27.10.2023 у справі №758/4178/23, визнано незаконним та скасовано наказ відповідача №75 від 14 квітня 2022 року «Про призупинення дії трудового договору»; стягнуто з відповідача на користь позивача 16 347 554,97 грн. за період з 14.04.2022 до дня ухвалення рішення (27.10.2023). Рішення Подільського районного суду міста Києва від 27.10.2023 у справі №758/4178/23 залишено без змін Постановою Київського апеляційного суду від 01.04.2024 та Постановою Верховного суду від 05.05.2025. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, обставини перебування сторін у трудових відносинах у період з 14.04.2022 по 01.04.2024 перебування у вимушеному прогулі за цей період, є встановленими та не підлягають повторному доказуванню. Надалі, на підставі Наказу відповідача від 16.04.2024 р. № 40, зокрема, поновлено дію трудового договору з позивачем. Наказ відповідача від 16.04.2024 р. № 40 було направлено позивачу разом з листом від 19.04.2024. Відповідно до Довідки відповідача вих. № 11-146-д від 30.05.2022 р. всього позивачу було нараховано: за лютий 2022 р. - 881 056,80 грн.; за березень 2022 р. - 831 156,04 грн. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до положень ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Водночас, під вимушеним прогулом розуміється час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати. Судом встановлено, що позивач перебувала у вимушеному прогулі з вини роботодавця, адже, наказ №75 від 14.04 2022 визнаний судом незаконним, а видання наказу про призупинення дії трудового договору призвело до невиплати заробітної плати позивачеві. Також, судом з`ясовано, що на підставі наказу відповідача від 16.04.2024 р. № 40 було поновлено дію трудового договору з позивачем, про що позивача повідомлено 19.04.2024. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню (ч.7 ст. 235 КЗпП України). Згідно положень ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням роботодавця, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено роз`яснити судам, що стосовно до правил ст.24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу. Згідно з абз.3 частини 1 ст. 13 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин. За містом ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Отже, Рішення суду у справі №758/4178/22 було виконано відповідачем 19.04.2024. Таким чином, період вимушеного прогулу складає проміжок часу з 14.04.2022 по 19.04.2024. У зв`язку з вказаним, суд відхиляє доводи відповідача про те що період вимушеного прогулу складає проміжок часу з 14.04.2022 по 01.04.2024. Згідно з п. 1 розділу І Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках: л) інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати. Відповідно до п. 2 розділу ІІ вказаного вище Порядку, у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно наявної в матеріалах справи копії довідки НАК «Нафтогаз України» за вих. № 11-146-Д від 30 травня 2022 року, позивачу у березні 2022 року нарахована заробітна плата в сумі 831156,04 грн., а в лютому 2022 року - 881056,80 грн. За змістом п. 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Пунктом 8 розділу IV Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Судом у справі №758/4178/22 вирішено питання про стягнення з відповідача на користь позивача 16 347 554,97 грн. за період з 14.04.2022 до дня ухвалення рішення (27.10.2023). Отже, розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який має бути стягнений з відповідача на користь позивача, є наступним: - 1 712 212,84 грн. (сума заробітної плати за березень та лютий 2022 року): 42 (кількість робочих днів у березні та лютому 2022 року) = 40 766,97 грн. (середньоденна заробітна плата); - 125 (кількість робочих днів з 28.10.2023 року по 19.04.2024) х 40 766,97 грн. (середньоденна заробітна плата) = 5 095 871,25 грн. (середній заробіток за час вимушеного прогулу). Враховуючи викладене вище, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору, він компенсується за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат.

Outcome: approved