Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «Споживчий центр» (далі Товариство) через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 18.01.2024-100001697 від 18.01.2024 у розмірі 12402 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. В обґрунтування вимог представник позивача вказував, що 18.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою (позичальницею) було укладено вказаний вище кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 9000 грн на реквізити електронного платіжного засобу позичальниці. Кредитний договір укладений в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», та підписаний позичальницею електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Під час укладення кредитного договору [PERSON] пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Відповідачка за умовами договору отримала кредит на умовах строковості, платності та поворотності, зобов`язувалася його повернути та сплатити проценти за користування кредитом та комісію, пов`язану з наданням кредиту, на умовах визначених договором. Укладенням додаткового договору № 31.01.2024-010000638 до кредитного договору № 18.01.2024-100001697 сторони погодили продовження строку, на який надано кредит, та строку дії кредитного договору, встановили дату повернення кредиту та графік платежів, інші умови договору залишили без змін. Товариство свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі надавши відповідачці кредит у передбаченому договором розмірі. Однак, [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату позовної заяви (07.05.2025) утворилась заборгованість у розмірі 12402 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9000 грн, заборгованості по процентам в розмірі 3402 грн, чим порушуються права та інтереси Товариства. Згідно з ухвалою судді від 12 травня 2025 року відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подачі заяв по суті справи, за клопотанням представника позивача витребувано докази, які надійшли до суду 16.07.2025. Відповідачці копія позовної заяви з доданими документами надіслана позивачем цінним листом 06.05.2025. [PERSON] копію ухвали про відкриття провадження надіслано судом за зареєстрованою адресою місця проживання, конверт з вкладенням повернувся на адресу суду з довідкою відділення Укрпошти від 21.05.2025 про відсутність адресата за вказаною адресою, однак відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відправлення вважається врученим. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не подала. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та згідно зі ст. 280 ЦПК України за згодою позивача проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 18.01.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 18.01.2024-100001697. При укладенні вказаного кредитного договору [PERSON] було пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи ВаnkID Національного банку, під час якої з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних було забезпечено однозначне встановлення фізичної особи. Кредитний договір між сторонами укладений на вебсайті позивача шляхом підписання відповідачкою одноразовим ідентифікатором Е433 пропозиції позивача укласти електронний кредитний договір (оферту) в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», надання ТОВ «Споживчий центр» заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою позичальник ознайомився 18.01.2024 за посиланням htpp://sgroshi/com.ua/ua/informaciya-o-kompanii згідно зі ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», а також відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, підписаної вказаним одноразовим ідентифікатором, надісланим на номер телефону зазначений позичальником при його ідентифікації (реєстрації) в особистому кабінеті на вебсайті (фінансовий номер). Відповідно до умов заявки та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту) кредитного договору № 18.01.2024-100001697 [PERSON] отримала кредит у розмірі 9000 грн шляхом перерахунку коштів за реквізитами електронного платіжного засобу позичальниці 5366-39ХХ-ХХХХ-0492 на строк 28 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 14.02.2024, процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,35% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит, комісія, пов`язана з наданням кредиту 15 % від суми кредиту та дорівнює 1350,00 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 13091,49 грн, загальні витрати за споживчим кредитом 4091,49 грн, неустойка 90 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язання. Видача кредитних коштів за договором кредиту у розмірі 9000 грн підтверджується даними квитанції про електронний переказ коштів від 18.01.2024, сформованою платіжним сервісом АТ «Приватбанк» LiqРау, ID операції [NUMBER] , номер платіжного інструменту: 536639*92, а також даними листа АТ «Таскомбанк» № 4208/47.7.-БТ від 10.07.2025, відомостями виписки по рахунку № [NUMBER] за 18.01.2024, відповідно до яких на ім`я [PERSON] оформлено віртуальну платіжну картку № [NUMBER] , на яку 18.01.2024 здійснено переказ коштів у розмірі 9000 грн за кредитним договором №18.01.2024-100001697, кошти того ж дня зараховано на картку відповідачки. 31.01.2024 між Товариством та [PERSON] шляхом звернення позичальниці та надання відповіді кредитором в електронній формі укладено додатковий договір до кредитного договору № 18.01.2024-100001697 від 18.01.2024, за умовами якого сторони домовились про продовження строку, на який надано кредит та строку дії договору та внесли зміни до кредитного договору виклавши норми, встановлюючі строк, на який надається кредит, дату повернення (виплати) кредиту та строк дії договору в наступній редакції: строк на який надається кредит 42 дні з дати його надання, дата повернення (виплати) кредиту 28.02.2024, цей договір діє протягом одного року, а також встановили графік платежів. Сторони домовились, що проценти та комісія, нараховані за користування кредитом станом на момент укладення даного додаткового договору, сплачуються позичальником в дату укладення даного додаткового договору не пізніше 23 год. 59 хв. дати укладення додаткового договору. Інші умови договору залишені без змін. Додатковий договір підписаний відповідачкою одноразовим ідентифікатором К528. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. За умовами кредитного договору відповідачка зобов`язувалася повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та комісію в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. \~ \~ \~ \~ Однак [PERSON] свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за кредитним договором. Відповідно до довідки-розрахунку за кредитним договором № 18.01.2024-100001697 від 18.01.2024 загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 12402 грн та складається з 9000 грн основного боргу, 3402 грн проценти. Перевіряючи правомірність позовних вимог законодавчим нормам, суд виходить з такого. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1\~ст.627 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України.) Абзац другий ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України\~може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,\~207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1\~ст.3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Відповідно до\~ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою\~ст.612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі викладеного суд вважає, що кредитний договір № 18.01.2024-100001697, підписаний [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора, є укладеним, Товариство виконало умови договору та надало позичальниці кредит в узгодженому сторонами розмірі, що підтверджується сукупністю досліджених судом доказів. [PERSON] свої обов`язки за договором не виконала, у встановлений договором строк кредит не повернула, відсотків за користування кредитними коштами не сплатила. Зважаючи на оформлений у встановленому порядку кредитний договір, позивач має право вимагати від позичальниці повернення кредиту та сплати процентів за користування ним. Станом на час розгляду справи відповідачка не надала доказів сплати заборгованості за кредитом, не скористалася своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій, не подала відзиву на позовну заяву, не надала власного розрахунку заборгованості, не навела жодних доказів на спростування викладених у позовній заяві обставин. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства про стягнення заборгованості за кредитний договором у розмірі 12402 грн є підставними та підлягають задоволенню. В силу вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України, виходячи із задоволення позовних вимог з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved