Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПІНГ-ПОНГ» звернулось до Київського районного суду м.Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1565350 від 17.02.2020 р. у розмірі 17250,00 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що 17.02.2020 р. [PERSON] подала до ТОВ «МІЛОАН» заявку на отримання кредиту № 11565350. ТОВ «МІЛОАН» направило Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит. Таким чином, Відповідач уклав Договір про споживчий кредит № 1565350 від 17.02.2020 р. з ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ: 40484607) та на підставі платіжного доручення Відповідачу були перераховані кредитні кошти на Картковий рахунок в сумі 5000 грн. Відповідач кредит не повернула, внаслідок чого виникла відповідна заборгованість у [PERSON] перед ТОВ «МІЛОАН». 20.08.2020р. згідно умов Договору факторингу №02/08, ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ: 40484607) відступлено право вимоги за Кредитним договором № 1565350 від 17.02.2020 р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 24 січня 2022 року уклало з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ- ПОНГ» Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1565350 від 17.02.2020 р. у сумі 17250,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 11250,00 грн., заборгованість за комісією становить 1000,00 грн., які позивач просить стягнути в судовому порядку. Також, позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. 29.04.2025 справа надійшла за підсудністю до Індустріального районного суду м. Харкова. Ухвалою Індустріального районного суду міста Харкова від 05.05.2025 було відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження. Позивачем разом із позовною заявою подана заява про розгляд справи без участі представника позивача. У судові засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, що у випадку неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує, та просить розглянути справу за відсутності представника позивача. В судові засідання, призначені на 09.06.2025, 22.07.2025, відповідачка не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток. Про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань до суду не подавала. Відповідно до ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відтак, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача та позивача, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив такі обставини справи. Судом встановлено, що 17.02.2020 р. [PERSON] було подано Анкету-заявку на кредит №1565350 Товариству з обмеженою відповідальністю «Мілоан». Між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою було укладено кредитний договір №1565350 від 17.02.2020. Зазначений кредитний договір було укладено онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання Договору в паперовій формі власноручним підписом. ТОВ «МІЛОАН» було направлено Відповідачу електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор, при веденні якого Відповідач підтверджує прийняття умов Договору про споживчий кредит № 1565350 від 17.02.2020 р., що знаходився у власному кабінеті Відповідача на сайті кредитодавця. У кредитному договорі №1565350 від 17.02.2020 та [PERSON] погодили такі умови кредитування - сума кредиту 5000,00 грн., строк користування кредитом - 15 днів з 17.02.2020, дата повернення кредиту та сплати відсотків - 03.03.2020, комісія за надання кредиту - 1000,00 грн.. яка нараховується за ставкою 20% від суми кредиту одноразово, проценти - 2250,00 грн., які нараховуються за денною процентною ставкою 3%. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності), який Відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Перша судова палата Касаційного цивільного суду у своїй правовій позиції у Постанові ВСУ № 61-20799 св 19 по справі № 561/77/19 від 16.12.2020 щодо належності та законності підписання кредитних договорів за допомогою одноразового ідентифікатора зазначає: «Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Також, 20.08.2020р. згідно умов Договору факторингу №02/08, ТОВ «МІЛОАН» (ЄДРПОУ: 40484607) відступлено право вимоги за Кредитним договором № 1565350 від 17.02.2020 р. на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» 24 січня 2022 року уклало з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ- ПОНГ» Договір факторингу № 1/15, у відповідності до умов якого та згідно Додатку № 1 до Договору факторингу, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1565350 від 17.02.2020 р. у сумі 17250,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 5000,00 грн.; заборгованість за відсотками становить 11250,00 грн., заборгованість за комісією становить 1000,00 грн. Суд вважає доведеними позивачем належними допустимими та достовірними доказами факт укладення 17.02.2020 р. кредитного договору № 1565350 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] у тій редакції, яка надана позивачем у справу, а також факт відступлення визначеного первісним кредитором боргу на користь позивача - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПІНГ- ПОНГ». Відповідачем не спростовані зазначені обставини. В той же час, позивачем не надано доказів погодження сторонами кредитного договору карткового рахунку для перерахування коштів відповідачці первісним кредитором. Крім того, докази, які підтверджують перерахування коштів за кредитним договором у відповідності до статті 517 ЦК України повинні бути передані первісним кредитором новому кредитору при відступленні права вимоги, і саме ці докази підтверджують права нового кредитора та повинні знаходитись у нього. У якості доказу перерахування коштів відповідачці первісним кредитором, ТОВ «МІЛОАН», позивач надав суду копію платіжного доручення № 15381114 від 17.02.2020 та зазначив що цей документ ніби то підтверджує перерахування коштів позивачу. Зазначений документ не містить відмітки банку про виконання зазначеного платіжного доручення. Відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», в редакції на час виникнення правовідносин, платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача, тобто без наявних даних (відмітки банку) про виконання цього доручення, платіжне доручення не засвідчує перерахування коштів за зазначеними в ньому реквізитами. Отже, надану у матеріали справи копію платіжного доручення № 15381114 від 17.02.2020 не можна вважати доказом перерахування коштів, адже цей документ не містить посвідчення про факт виконання банком зазначеного платіжного доручення і засвідчений виключно первісним кредитором. Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень, що врегульовано положеннями ст. 77 ЦПК України. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Позивачем не підтверджено наявності зобов`язання відповідачки за кредитним договором №1565350 від 17.02.2020 р., при викладених обставинах, у зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню. Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed