Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівців із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та встановлення факту, що він самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 14.10.2007 року у якому у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказував, що з липня 2023 року він з відповідачкою разом не проживають, спільного господарства не ведуть, побутом не пов`язані. Між ними зникло почуття любові та поваги один до одного, як наслідок подальше збереження шлюбу не відповідає їх інтересам. Вважає, що спільне життя не склалося через різні погляди на подальше подружнє життя, розподіл сімейних обов`язків та вирішення питань життя сім`ї. Шлюб існує формально, сім`я розпалась остаточно. Після припинення відносин їхній син [PERSON] залишився проживати разом з ним. Він забезпечує дитині потреби у їжі, одязі, оплачує навчання та медичне обслуговування. Крім того між батьками укладено договір про визначення місця проживання дитини, відповідно до якого син [PERSON] буде проживає з батьком, який буде самостійно його утримувати та виховувати. Необхідність встановлення судовим рішенням факту, що він, як батько самостійно утримує та виховує дитину обумовлюється тим, що це підтвердить статус «одинокого батька» і надасть можливість йому оформити документи щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується одним із батьків, дасть змогу змінити місце проживання дитини та після закінчення воєнного стану виїхати з дитиною за кордон без документальної згоди матері, користуватись гарантіями у сфері трудових відносин та реалізувати право на першочергове отримання житла. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними та встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину [PERSON] .. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо позовних вимог. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 14.10.2007 року Виконкомом Великокучурівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області, актовий запис №50, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . У шлюбі\~у сторін\~народилося двоє\~дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтв про народження. Як було встановлено в ході розгляду справи, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком суд зазначає наступне. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Литвинчук О.В. договору між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, участь батьків у вихованні дитини, батьки дійшли згоди, що син [PERSON] буде проживати разом із батьком [PERSON] та перебуватиме на самостійному та одноособовому вихованні, на повному утриманні, забезпеченні та опікунстві. Згідно довідки з дошкільного навчального закладу вихованням [PERSON] з моменту зарахування дитини до ЗДО займається батько, постійно приводить та забирає хлопчика, з`являється на заходи які проводяться у закладі, кумунікує з вихователями та адміністрацією. Відповідно до Акту складеного комісією Великокучурівської сільської ради [PERSON] та неповнолітній син [PERSON] зареєстровані та проживають вдвох. Письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] також підтверджується те, що [PERSON] самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись із даною вимого позивач посилався на те, що встановлення факту самостійного виховання дитини підтвердить статус «одинокого батька» і надасть можливість йому оформити документи щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується одним із батьків, дасть змогу змінити місце проживання дитини та після закінчення воєнного стану виїхати з дитиною за кордон без документальної згоди матері, користуватись гарантіями у сфері трудових відносин. Отже факт проживання дитини з батьком та здійснення ним самостійного виховання дочки підтверджується належними доказами. Також судом приймається до уваги і визнання відповідачкою позовних вимог, що підтверджує факт самостійного виховання та утримання батьком дитини. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків буде проживати дитина, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що [PERSON] після розірвання шлюбу залишається й надалі проживати разом із батьком та перебуватиме на його утриманні та вихованні, а також, що позивач потребує встановлення даного юридичного факту, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved