Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , укладений 20.10.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тальнівського районного управління юстиції у Черкаській області та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору та оплати правової допомоги адвокату. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог [PERSON] посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, існують лише у формальному вигляді і на сьогоднішній день між ними відсутні взаєморозуміння, повага та нормальне спілкування. З серпня 2024 року шлюбні відносини між ними припинені. На примирення позивачка категорично не згідна. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, які проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні та утриманні дітей. Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20.06.2025 року провадження по зазначеній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позов не подав, у зв`язку із чим, суд, відповідно до ст. ст. 280 - 282 ЦПК України\~ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Статтями\~12,\~13 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. За змістом\~ст.ст.\~76-79\~ЦПК\~України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20.10.2012 року, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Тальнівського районного управління юстиції у Черкаській області, про що зроблений актовий запис № 94. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч. 3\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. \~\~\~\~\~\~\~ \~ Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Згідно зі ч. 3, 4\~ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, дійшов висновку, що шлюб на підставі\~ст. 112 СК України\~належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки припинені, а примирення між подружжям неможливе. Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Встановлено, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвами про народження серії [NUMBER] від 20.03.2013 року та серії [NUMBER] від 19.10.2019 року. \~ \~ \~ \~Згідно витягів виданих Катеринопільською територіальною громадою позивачка [PERSON] [INFO] та її діти [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , проживають за адресою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ\~(78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої\~статті 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~статті 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частинами першою-третьою\~статті 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дитини, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд. \~ \~ \~ \~При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та давши їм належну оцінку вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі заяви до суду і до повноліття дітей. У відповідності зі\~ст. 191 СК України\~аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 12.06.2025 року. При ухваленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку\~ст.192 СК України. Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 133 ЦПК України витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За правилом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат,\~пов`язаних\~з\~розглядом справи,\~належать\~витрат и на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Позивачка надала до суду договір про надання правової допомоги від 11.06.2025 року, яким підтверджується наявність договірних відносин між адокатом [PERSON] та [PERSON] .. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: розрахунок витрат на правову допомогу адвоката Колісника С.М., з якого вбачається, що позивачем сплачено 1500 грн., а саме за: 1000 грн. підготовка позовної заяви, кількість витраченого часу 1 година; 500 грн. вивчення документів, опрацювання законодавства та судової практики, кількість витраченого часу 0,5 години; платежем № 2.174603951.1 від 11.06.2025 року, згідно якої [PERSON] сплачено 1500 грн. за надання правової допомоги. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) із запровадженням з 15.12.2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності, що діє у цивільному процесі, знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності. Суд зазначає, що з наданих позивачем документів у сукупності можливо зробити висновок про обсяг професійних правничих послуг, які адвокат погодився надати позивачу та обсяг фактично наданих послуг та їх вартість, яку позивач сплатив. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, а саме на суму 1500 грн., оскільки обсяг виконаних робіт передбачено розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу адвокатом Колісником С.М.. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», визначено пільговиків, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Такими пільговиками, зокрема, є\~особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю\~. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає, що позивачка звільнена від сплати судового збору, згідно довідки серії 12 ААВ № 711949 від 10.05.2022 року, а тому слід компенсувати судові витрати з відповідача на користь держави в розмірі 1211,20 грн.. Крім того, позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому згідно із ст.\~141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved