Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Представник позивача - адвокат Лагута Г.О. звернувся до суду з уточненою позовною заявою, в якій просить визнати за позивачем [PERSON] право власності на частини квартири за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що позивач звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті її матері [PERSON] . Спадкоємцями за законом є діти померлої позивач та [PERSON] , яка від спадщини відмовилась на користь позивача. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно частка у праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Вказана частка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 13.10.1995 року аудиторською фірмою «Аудит-Куп`янськ» . Право власності було зареєстроване 12.10.1995 року у Куп`янському міжміському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу за № 92 за реєстровим № 12986.. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Черняєвою А.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку праві спільної сумісної власності, оскільки не надано документів, що підтверджують держану реєстрацію права власності на це майно за спадкоємцем. Зі змісту наданої нотаріусу довідки Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області від 26.04.2024 року вбачається, що зберігачем інвентаризаційних справ на об`єкти нерухомого майна, розташовані на території Куп`янської громади, було визначено КП «Куп`янське БТІ». Через збройну агресію російської федерації в Україні будівля Комунального підприємства «Куп`янського бюро технічної інвентаризації», було зруйноване, а саме: комунальне підприємство та їх база даних, архівні справи, комп`ютерна техніка та інше майно знищені. Підприємство на даний час господарську діяльність не здійснює. Таким чином, у позивача, на теперішній час немає документів, які б могли підтвердити право власності спадкодавця на вказане майно, у зв`язку із чим, вона змушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Ухвалою суду від 12.08.2024 провадження у справі було відкрите. Ухвалою суду від 03.07.2025 підготовче провадження у справі закрите, а справа призначена до судового розгляду. Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явились, представник позивач адвокат Лагута Г.О. подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання, від Куп`янської міської військової адміністрації Куп`янського району Харківської області надійшла заява про розгляд справи без їх участі, за наявними в матеріалах справи документами згідно з вимогами чинного законодавства та без покладення на відповідача судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Із свідоцтва про народження [PERSON] (позивач) вбачається, що остання народилась [INFO] , батьками вказані [PERSON] , [PERSON] (а.с.22) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 04.08.1993 року, [PERSON] та [PERSON] 04.08.1993 року розірвали шлюб (а.с.23) Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19.05.1997 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] у віці 41 року у м. Куп`янськ (а.с.25) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу від 27.06.2025 року, [PERSON] 24.04.1998 року уклала шлюб із [PERSON] , прізвище після шлюбу - « [PERSON] »; 20.03.2003 року [PERSON] розірвала шлюб із [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.10.2021 року, [PERSON] , [INFO] , померла у смт. Ківшарівка Харківської області [INFO] , про що складений відповідний актовий запис № 1297 (а.с.14). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , (позивач) уклала шлюб 31.12.1998 року із [PERSON] , прізвище дружини після шлюбу [PERSON] (а.с.21). Як вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 04.05.2000 р, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] розірвали шлюб 04.05.2000 року (а.с.24) Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 10.02.2006 року, [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб із [PERSON] 10.02.2006 року, прізвище дружини після шлюбу - [PERSON] (а.с.26). Із свідоцтва про право власності на житло від 13.10.1995 року, виданого КО фірма «Аудит-Куп`янськ», вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] на праві власності спільної сумісної власності належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Загальна площа квартири 30,3 кв.м. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 12.10.1995 року № 1750 (а..15-16) На зазначеному вище свідоцтві міститься відбиток штампу Куп`янського бюро технічної інвентаризації Управління житлового комунального господарства Харківської обласної держаної адміністрації який свідчить про те, що вказана у цьому документі квартира зареєстрована у Куп`янському бюро технічної інвентаризації та записана в реєстрову книгу за № 92 за реєстровим № 12986. Крім того, на свідоцтві мітиться штамп Куп`янської державної нотаріальної контори та напис про те, що по вказаному свідоцтву після смерті [INFO] [PERSON] Куп`янською державною нотаріальною конторою 28.01.2003 року за р.№2-223 на належну йому частку приватизованої квартири видано свідоцтво про право на спадщину за законом його дітям: [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожній. В матеріалах справи наявна копія технічного паспорту на квартиру, в якому зазнано технічні характеристики квартири: квартира складається з 2 кімнат житловою площею 22,5 кв.м., в т.ч. 1 кімната 12,7 кв.м., 2 кімната 9,8 кв.м., тамбур -1,9 м2, загальна площа квартири 30,3 кв.м., госп. побуд: сараю «Г», погреба «Д», вбиральня загального користування, двір загального користування (а.с.17-20). Позивач звернулась до нотаріусу із заявою по прийнятті спадщини. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Черняєвою А.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку управі спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що залишилась після померлої [INFO] матері [PERSON] (а.с.6-8) Так, у постанові зазначено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями є діти померлої [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , яка від спадщини відмовилась на користь [PERSON] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно частка у праві приватної спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не міститься інформація про зареєстроване право на вказану квартиру, нотаріусом було направлено запит до Куп`янської міської військової адміністрації Харківської області від 25.04.2024 року. Згідно відповіді Куп`янської міської військової адміністрації Харківської області від 26.04.2025 року № 113, зберігачем інвентаризаційних справ на об`єкти нерухомого майна, розташовані на території Куп`янської громади, було визначено КП «Куп`янське БТІ». Вказане підприємство здійснювало державну реєстрацію прав на нерухоме майно до 01.01.2013 року. На даний час адміністративне приміщення Комунального підприємства «Куп`янського бюро технічної інвентаризації», внаслідок обстрілів та пожежі повністю знищено, інвентаризаційні справи, службова документація, комп`ютерна техніка та інше майно знищені. Підприємство на даний час господарську діяльність не здійснює. Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені устатті 1219 ЦК України(статті1218,1231 ЦК України). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом та за законом. За нормою частини першої статті 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України визначено, що діти спадкодавця та той з подружжя, що його пережив та батьки, відносяться до першої черги спадкоємців за законом. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст.1270 ЦК України. Отже, спадкоємець [PERSON] у передбачений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, інший спадкоємець [PERSON] відмовилась від спадщини на користь [PERSON] . Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено у п.4.18 Глави 10Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Черняєвою А.О. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку управі спільної сумісної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що залишилась після померлої [INFO] матері [PERSON] , на підставі того, що неможливо отримати інформацію про підтвердження факту держаної реєстрації прав від КП «Куп`янське БТІ» Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Статтею 392 ЦК України\~регламентовано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі\~ст. 3 зазначеного Закону\~право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦПК\~та\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до ст.ст.\~25,\~30,\~346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. За змістом\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,\~державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, провадження № 12-234гс18, та Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята\~статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У п. 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 зазначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Також, у даному листі, зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Враховуючи вищезазначені норми Закону, беручи до уваги те, що частина квартири за адресою: [ADDRESS] належала спадкодавцю [PERSON] на праві спільної сумісної власності та була набута до набуття чинності ЦК України, що діє з 1 січня 2004 року, Закон, який існував до 1 січня 2004 року не передбачав обов`язкової державної реєстрації права власності на нерухоме майно, суд вважає за можливе, за наявності відповідних доказів, визнати право власності, в порядку спадкування, на частину квартири, на яку спадкодавець не отримав правовстановлюючі документи. При цьому, позивач, будучи спадкоємцем за законом, спадщину прийняла, оскільки у визначений ЦК України строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, однак позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно через відсутність правовстановлюючого документа на квартиру. Суд бере до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи те, що позивач позбавлена можливості визнати право власності на частину квартири, що входить до складу спадщини, у позасудовому порядку,

Outcome: approved