Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

05.02.2025 [PERSON] в особі представника адвоката Сердюка Р.В. звернулася до суду з позовом до Запорізької міської ради про визнання незаконними та скасування рішень держаного реєстратора, скасування державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.08.2024 позивач з відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, дізналася, що право власності на квартиру [ADDRESS] , набуте нею на підставі договору купівлі-продажу № 4074 від 17.10.2017, припинено. Відомості про припинення права власності внесені до реєстру 21.09.2021 о 10:53:06 державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради Бойком О.А. на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 12.11.2020, провадження № 2/335/577/2020. Проте, зі змісту резолютивної частини рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 12.11.2020, провадження № 2/335/577/2020, на яке посилається реєстратор у деталізованій інформації, вбачається, що позов Запорізької міської ради, залишений без задоволення. Згідно актуальної інформації, що міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності на спірну квартиру 16.09.2021 державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради зареєстроване за Запорізькою міською радою. Відомості про право власності відповідача на спірну квартиру внесені 21.09.2021 ти же державним реєстратором речових прав на нерухоме майно на підставі постанови Запорізького апеляційного суду від 12.05.2021 та постанови Верховного Суду від 31.05.2023 у справі № 335/12292/19. Проте, постанова Запорізького апеляційного суду від 12.05.2021 у справі № 335/12292/19 була скасована касаційним судом, про що є відповідний висновок в резолютивній частині постанови Верховного Суду від 31.05.2023. Відповідно, скасована постанова апеляційного суду не може бути підтвердженням та підставою для державної реєстрації права власності. Очевидним є й те, що на момент прийняття державним реєстратором речових прав рішення про реєстрацію права власності на спірну квартиру за Запорізькою міською радою заявником не могла бути подана постанова Верховного Суду, прийнята судом у кінці травня 2023 року, тобто у майбутньому. Крім того, рішенням державного реєстратора О. Пєєвої з індексним номером 52328209 від 21.05.2020 до спірної квартири був застосований вид обтяження: арешт нерухомого майна. Зазначене обтяження було припинено рішенням державного реєстратора З. Демченко з індексним номером 72943709 від 02.05.2024. З огляду на викладене позивач просить суд визнати незаконним та скасувати визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Бойка О.А. про реєстрацію речового права, індексний номер 60480633 від 21.09.2021, номер відомостей про речове право: 44061315 та скасувати державну реєстрацію речових прав Запорізької міської ради на спірну квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1378079023101); визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Бойко О.А. про реєстрацію припинення речового права, індексний номер 60480633, відомості внесено до реєстру 21.09.2021, дата та час державної реєстрації: 16.09.2021 11:34:26, номер відомостей про речове право: 22859028, та здійснити державну реєстрацію речових прав [PERSON] на спірну квартиру (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1378079023101). Позовні вимоги в частині витребування спірної квартири з незаконного володіння Запорізької міської ради обґрунтовані тим, що Запорізька міська рада незаконно заволоділа нею, оскільки Верховний Суд у постанові від 31 травня 2023 року відмовив у визнанні незаконними договору купівлі-продажу, на підставі якого позивач набула у власність спірну квартиру, у скасуванні всіх переходів права власності та всіх реєстраційних дій. Суд касаційної інстанції визнав відумерлою спадщину, спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , котрі проживали за адресою: [ADDRESS] . Проте, слова «котрі проживали за адресою» не можна тлумачити як підставу визнання спірної квартири відумерлою спадщиною та наявність підстав для державної реєстрації права власності територіальної громади на неї. В резолютивній частині постанови касаційний суд не зробив висновок про віднесення спірної квартири, до відумерлої спадщини. Окрім того, у мотивувальній частині постанови від 31. Травня 2023 року Верховний Суд зробив висновок, що визнання спадщинини (в цілому по смерті спадкодавців) надає право пред`явити віндкаційний позов. Там же, зроблений висновок про обрання міською радою не ефективного і не правомірного способу захисту прав територіальної громади. Отже, за наслідками розгляду справи №335/12292/19 та з врахування висновків касаційного суду, у Запорізької міської ради не виникло право власності. Касаційний суд встановив, що віндикаційний позов не був пред`явлений, право власності не може виникнути із не ефективного і не правомірного способи захисту прав, який обрала Запорізькі міська рада. Ухвалою судді від 12.02.2025 позовну заяву [PERSON] залишено без руху з встановленням позивачеві строку для усунення встановлених недоліків позову. 17.02.2025 представником позивача усунені недоліки позовної заяви. Ухвалою судді від 19.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження, розпочато у справі підготовче провадження, призначено підготовче засідання, встановлені сторонами строки для подання заяв по суті справи. 04.03.2025 представником Запорізької міської ради подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечувала проти задоволення позову [PERSON] .. В обґрунтування заперечень представник відповідача зазначила наступне. Запорізькою місцевою прокуратурою № 3 проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42019081050000093, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 Кримінального кодексу України, за заявою Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради про незаконне оформлення права власності на спірну квартиру. Під час досудового розслідування було встановлено, що державний реєстратор Гопка Ю.В. 13 жовтня 2017 року вніс запис № 22814879 про право власності [PERSON] на спірну квартиру на підставі свідоцтва про право власності від 08 квітня 1996 року № [NUMBER] , виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради народних депутатів та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 жовтня 2017 року № 37560822. Водночас, як було встановлено в ході досудового розслідування [PERSON] надав державному реєстратору Гопці Ю. В. підроблене свідоцтво про право власності на спірну квартиру та незаконно зареєстрував право власності на неї. Встановлено, що спірна квартира належала на праві власності [PERSON] та [PERSON] , що було підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 08 квітня 1996 року № [NUMBER] , виданим Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради народних депутатів. [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] [PERSON] , після смерті яких спадкові справи не заводилися. Тобто нерухоме майно, яке належало на праві приватної власності померлим [PERSON] та [PERSON] , а саме квартира [ADDRESS] фактично відноситься до відумерлої спадщини та повинно було бути передано до територіальної громади міста, але через вчинення шахрайських дій, на вказане майно було незаконним чином оформлене право власності та в подальшому це майно було відчужено, шляхом договору купівлі-продажу [PERSON] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 335/12292/19 було відмовлено заступникау керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області, який діяв в інтересах Запорізької міської ради. Постановою Запорізького апеляційного суду у даній справі рішення суду першої інстанції було скасовано та прийнято нову постанову, якою вимоги Заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області, який діяв в інтересах Запорізької міської ради задоволено повністю. При розгляді вищевказаної справи Верховний Суд зробив висновок про часткове задоволення касаційної скарги [PERSON] , скасував рішення суду першої інстанції та постанову Запорізького апеляційного суду та ухвалив нове судове рішення про часткове задоволення позову, а саме визнав спадщину відумерлою та відмовив у задоволенні інших вимог (стосовно визнання незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Гопки Ю. В. (далі - державний реєстратор) від 13 жовтня 2017 року № 37560822 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на спірну квартиру; та визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири від 17 жовтня 2017 року, укладений між [PERSON] і [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Садовніченко В.М., зареєстрований за № 4074). Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання незаконним та скасувати рішення державного реєстратора та визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, Верховний Суд виходив насамперед з підстав вимог ст. 388 Цивільного кодексу України, якою не передбачено заявлення вимоги про визнання недійсним чи скасування договору купівлі-продажу так само як і вимоги щодо скасування державної реєстрації права власності. Враховуючи те, що Верховним Судом по справі №335/12292/19 позовні вимоги про визнання спадщини відумерлою задоволено та визнано відумерлою спадщиною, яка відкрилась після смерті [PERSON] та [PERSON] , котрі проживали за адресою: [ADDRESS] , відсутні підстави, для скасування державної реєстрації права власності на спірну квартиру за територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, проведеної 16.09.2021 на підставі постанови Запорізького апеляційного суду. З огляду на викладене, спірна квартира законно перейшла у власність територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. Щодо позовних вимог про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора представник відповідача зазначила, що Запорізька міська рада є неналежним відповідачем, оскільки скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, скасування рішення державного реєстратора (зокрема, за рішенням суду) відносить до повноважень департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, який не залучений до участі в справі як відповідач (співвідповідач). Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в його задоволенні. 07.03.2025 представником позивача адвокатом Сердюком Р.В. подано відповідь на відзив Запорізької міської ради, в якому представник зазначив, що доводи представника відповідача про визнання Верховним Судом спірної квартири відумерлою спадщиною спростовуються змістом резолютивної частини постанови суду касаційної інстанції. Аналіз змісту відзиву дозволяє дійти висновку, що посадові особи відповідача неправильно тлумачать висновки Верховного Суду у постанові від 31 травня 2023 року у справі № 335/12292/21, внаслідок чого державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Бойко О.А. протиправно вчинив оскаржувані позивачем реєстраційні дії. Висновки суду, викладені у мотивувальній частині, не мають зобов`язального характеру. Мотивувальна частина рішення суду не змінює прав сторін та не встановлює для них жодних обов`язків. 08.03.2025 представник позивача Сердюк Р.В. звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів, в якому просив витребувати у Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради копії матеріалів реєстраційної справи державного реєстратора Бойко Олексія Анатолійовича про прийнятих ним рішень щодо спірної квартири. 10.03.2025 представник позивача Сердюк Р.В. звернувся до суду з клопотанням про залучення до участі в справі Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради та державного реєстратора прав на нерухоме майно Бойка Олексія Анатолійовича як третіх осіб. 11.03.2025 представник відповідача подала заперечення на відповідь на відзив, в яких спростовуючи доводи представника позивача, викладені у позові та відповіді на відзив, зазначила, що Верховний Суд у постанові від 31.05.2023 у справі № 335/12292/19 погодився з висновком суду апеляційної інстанції про визнання відумерлою усієї спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] та [PERSON] , до складу якої входила й спріна квартира. Верховний Суд дійшов переконання, що правомірним та ефективним способом захисту порушених прав територіальної громади, з урахуванням фактичних обставин справи, що переглядається, є визнання спадщини відумерлою з подальшим витребуванням нерухомого майна з володіння останнього набувача в порядку статей 387388 ЦК України. У цьому провадженні прокурор в інтересах територіальної громади позову з вимогами про витребування спірної квартири не пред`явив. Верховний Суд встановив, що суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про визнання спадщини відумерлою, проте помилково задовольнив інші позовні вимоги, які не відповідають правомірному та ефективному способу захисту порушених прав територіальної громади. Вирішуючи питання про можливість залишення в силі рішення суду першої інстанції, Верховний Суд врахував, що суд першої інстанції правильно зазначив, що реституція спірної квартири є неможливою, а вимогу про її витребування прокурор не пред`являв. Водночас суд першої інстанції помилково відмовив у задоволенні вимоги про визнання спадщини відумерлою, безпідставно зазначив про необхідність пред`явлення вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спірну квартиру, виданого на ім`я [PERSON] , а також вдався до оцінки добросовісності [PERSON] та виснував, що витребування спірної квартири у [PERSON] як добросовісного набувача призведе до порушення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, тоді як віндикаційний позов не був сформульований прокурором. Тобто, враховуючи вищезазначене, визнання спірної квартири відумерлою спадщиною є доведеним та очевидним фактом. Відповідно до ч. 3 ст. 1277 Цивільного кодексу України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна. Ухвалою суду від 19.03.2025 за клопотанням представника позивача витребувано у Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради завірену належним чином копію матеріалів реєстраційної справи державного реєстратора Бойко Олексія Анатолійовича, щодо прийнятих ним рішення з індексним номером 60480633 від 21.09.2021 щодо реєстрації речових прав Запорізької міської ради та припинення реєстрації речових прав [PERSON] на спірну квартиру. 08.04.025 з Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради надійшли витребуванні судом докази (а.с. 140 159). Ухвалою суду від 08.04.2025 продовжено строк підготовчого провадження в справі на тридцять днів, задоволено клопотання представника позивача про залучення до участі у справі третіх осіб - Департамент адміністративних послуг Запорізької міської ради та державного реєстратора прав на нерухоме майно Бойка Олексія Анатолійовича Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, залучено зазначених осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. 22.04.2025 представником Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради подані письмові пояснення на позов, в яких представник третьої особи зазначив, що Запорізькою міською радою через Центр надання адміністративних послуг м. Запоріжжя 16.09.2021 подано заяву №47901253 про державну реєстрацію права власності за територіальною громадою м. Запоріжжя на квартиру [ADDRESS] , на підставі Постанови Запорізького апеляційного суду від 12.05.2021 по справі №335/12292/19, яка набула законної сили 12.05.2021. Під час розгляду вищевказаної заяви державним реєстратором підстав для відмови у проведенні державної реєстрації не встановлено, тому прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за територіальною громадою м. Запоріжжя на спірну квартиру. Представник третьої особи зазначає, що позивачем не надано суду аргументи, які б давали підставу для задоволення його позовних вимог в частині визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора. Крім того, представник третьої особи вважає, що вимоги позивача в частині визнання незаконними та скасування рішень про державну реєстрацію пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки Запорізька міська рада, як юридична особа, не наділена повноваженнями щодо державної реєстрації, а також не може належним чином надавати оцінку діям, що вчинено іншою юридичною особою на той момент органом державної реєстрації, яким був департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Ухвалою суду від 06.05.2025 закрито підготовче провадження в справі, призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася. Представники позивача підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача заперечувала проти позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Представник Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради та державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Бойко О.А. в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомили. Заслухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні фактичні обставини. 17.10.2017 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного між до [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Садовніченко В.М.,\~позивач набула у власність квартиру [ADDRESS] (а.с. 22-23). В листопаді 2019 року заступник керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] , державного реєстратора КП «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Гопки Ю.В., [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Садовніченко В.М., в якому просив: 1)визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора КП «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради, Запорізької області Гопки Ю.В. № 37560822 від 13.10.2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру за адресою: [ADDRESS] ; 2)визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 30.89 кв.м від 17.10.2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений та зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Садовніченко В.М. в реєстрі № 4074; 3)визнати відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] та [PERSON] , а саме об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1378079023101. загальною площею 30.89 кв.м, житловою площею 14.65 кв.м та передати її територіальній громаді м. Запоріжжя. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2020 року у справі № 335/12292/19 (провадження № 2/335/577/2020) позов залишено без задоволення (а.с. 25 -29). Постановою від 12 травня 2021 року Запорізький апеляційний суд скасував рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2020 року, ухвалив нове рішення про задоволення позову. Суд апеляційної інстанції визнав незаконним та скасував рішення державного реєстратора Гопки Ю. В. від 13 жовтня 2017 року № 37560822 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо квартири\~ [ADDRESS] . Визнав недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 17 жовтня 2017 року, укладений між [PERSON] і [PERSON] . Визнав відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] і [PERSON] , а саме об`єкт нерухомого майна\~за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1378079023101, загальною площею 30, 89 кв. м, житловою площею 14, 65 кв. м, та передав її територіальній громаді м. Запоріжжя. Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду апеляційної інстанції, [PERSON] оскаржила його в касаційному порядку. Ухвалою від 28 липня 2021 року Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі № 335/12292/19 за касаційною скаргою [PERSON] . Цією ж ухвалою Верховний Суд зупинив дію постанови Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2021 року до закінчення касаційного розгляду справи. 16.09.2021 представник Запорізької міської ради Герговська К.В. подала до Департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємництва Запорізької міської ради заяву про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (щодо права власності), до якої окрім документа, що посвідчує повноваження представника, було додано рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2020 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12.05.2021 у справі № 335/12292/19 (а.с. 140 - 154). 21.09.2021 державний реєстратор прав на нерухоме майно Бойко О.А. прийняв рішення № 60480633 провести державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (а.с. 159). Таким чином,\~державну реєстрацію\~права власності\~Запорізької міської\~ради \~на спірну\~квартиру було\~проведено державним\~реєстратором речових\~прав на\~підставі постанови\~Запорізького апеляційного\~суду від\~12\~травня 2021\~року після\~зупинення Верховним\~Судом \~її дії.\~ \~ \~ Постановою Верховного Суду від 31 травня 2023 року касаційну скаргу [PERSON] було задоволено частково. Рішення\~Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2020 року та\~постанову Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2021 року\~було скасовано з ухваленням нового судового рішення, яким в позові\~заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр надання послуг» Балабинської селищної ради Гопки Ю.В. відмовлено. Позов\~заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до [PERSON] , [PERSON] про визнання спадщини відумерлою\~задоволено. Визнати відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , котрі проживали за\~адресою: [ADDRESS] . У задоволенні інших вимог позову\~заступника керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до [PERSON] , [PERSON] \~про\~визнання незаконним та скасування рішення, визнання договору недійсним та передання майна\~відмовлено. Постанова Верховного Суду вмотивована тим, що вимога про\~витребування нерухомого\~майна є\~ефективним і\~правомірним способом\~захисту порушеного\~права,\~який повністю\~забезпечує відновлення\~порушеного права\~територіального громади,\~у якої\~майно вибуло\~із правомірно\~очікуваного володіння\~поза її\~волею,\~а отже,\~відповідає завданням\~цивільного судочинства\~ ефективному\~захисту порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів особи.\~Застосування речово-правового\~механізму повернення\~майна (віндикації)\~забезпечить захист\~прав та\~інтересів не\~тільки територіальної\~громади,\~а й\~добросовісних набувачів,\~які є\~також учасниками\~цивільного обороту.\~В іншому\~разі для\~широкого кола\~добросовісних набувачів,\~які виявили\~при укладенні\~договорів добру\~волю,\~розумну обачність,\~буде існувати\~ризик неправомірної\~й несправедливої\~втрати майна\~або покладення\~на них\~додаткових витрат\~задля збереження\~такого майна\~у своїй\~власності.\~Така незахищеність\~прав добросовісних\~набувачів суперечить\~Конституції України\~та свободі\~договору. Пред`явлення вимог про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно за незаконним володільцем, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем, визнання недійсним правочину щодо відчуження незаконним володільцем спірного нерухомого майна не є необхідним для ефективного відновлення прав територіальної громади. Особливість захисту прав та інтересів територіальної громади лише полягає в тому, що вирішенню питання про витребування майна має передувати розгляд судом вимоги про визнання спадщини відумерлою, оскільки без ухвалення відповідного судового рішення неможливо і застосувати віндикацію, з огляду на те, що до ухвалення судового рішення про визнання спадщини відумерлою територіальна громада має лише інтерес, а не право щодо спірного нерухомого майна. Тож визнання спадщини відумерлою надає органу місцевого самоврядування право пред`явити віндикаційний позов до останнього набувача спірного нерухомого майна. Правомірним та ефективним способом захисту порушеного права територіальної громади м. Запоріжжя є визнання спадщини, яка відкрилася після смерті зазначених спадкодавців, відумерлою з подальшим витребуванням нерухомого майна у порядку, передбаченому статтями 387388 ЦК України. Також Верховний Суд зазначив, що якщо у справі, яка переглядається, відмовити в задоволенні позовної вимоги про визнання спадщини відумерлою, то прокурор чи Запорізька міська рада не зможуть пред`явити таку вимогу в іншій справі разом із вимогою про витребування спірної квартири, оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Правомірним та ефективним способом захисту порушеного права територіальної громади м. Запоріжжя є визнання спадщини, яка відкрилася після смерті зазначених спадкодавців, відумерлою з подальшим витребуванням нерухомого майна у порядку, передбаченому статтями 387388 ЦК України. Саме вимога про витребування нерухомого майна є ефективним і правомірним способом захисту порушеного права, який повністю забезпечує відновлення порушеного права територіального громади, у якої майно вибуло із правомірно очікуваного володіння поза її волею, а отже, відповідає завданням цивільного судочинства ефективному захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів особи. Застосування речово-правового механізму повернення майна (віндикації) забезпечить захист прав та інтересів не тільки територіальної громади, а й добросовісних набувачів, які є також учасниками цивільного обороту. В іншому разі для широкого кола добросовісних набувачів, які виявили при укладенні договорів добру волю, розумну обачність, буде існувати ризик неправомірної й несправедливої втрати майна або покладення на них додаткових витрат задля збереження такого майна у своїй власності. Така незахищеність прав добросовісних набувачів суперечить Конституції України та свободі договору. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частина друга статті 328 ЦК України). За змістом статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Ефективним способом захисту права неволодіючого власника майна до володіючого, на його думку, невласника є звернення з віндикаційним позовом, тобто з позовом про витребування майна (пункт 6.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340). Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України), незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його в особи, яка не мала права відчужувати це майно. Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18). При цьому стаття 400 ЦК України вказує на обов`язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна. Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно). Такі правові висновки Велика Палата Верховного Суду зробила в постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19. У постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 Велика Палата Верховного Суду вказала, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). Сторонами не надано суду доказів того, що незаконність набуття позивачем права власності на спірну квартиру, була встановлена рішенням суду. Більше того, постановою Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 335/12292/19 було відмовлено в задоволені позову прокурора в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу, на підставі якого позивач набула право власності на спірну квартиру. Також, Верховний Суд скасував постанову Запорізького апеляційного суду в частині визнав відумерлою спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] і [PERSON] , а саме об`єкт нерухомого майна\~за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1378079023101, загальною площею 30, 89 кв. м, житловою площею 14, 65 кв. м, та передав її територіальній громаді м. Запоріжжя. Задовольняючи частково позов прокурора в частині визнання спадщини відумерлою, Верховний Суд визнав відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , котрі проживали за\~адресою: [ADDRESS] . Мотиви такого рішення суд касаційної інстанції виклав у мотивувальній частині постанови від 31 травня 2023 року обрання прокурором неправомірного та неефективного способу захисту. Також, в мотивувальній частині постанови Верховний Суд роз`яснив прокуророві та Запорізькій міській раді можливість звернутися до суду з позовом про витребування спірної квартири, яка входила до складу спадщини, визнаної судом відумерлою, із володіння останнього набувача у порядку, передбаченому статтями 387 388 ЦК України, що забезпечить захист\~прав та\~інтересів не\~тільки територіальної\~громади,\~а й\~добросовісних набувачів,\~які є\~також учасниками\~цивільного обороту. Судом встановлено, що ані прокурор, ані Запорізька міська рада до моменту ухвалення судом рішення в даній справі з позовом про витребування із володіння [PERSON] спірної квартири не зверталися. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що спірна квартира вибула з володіння позивача 21 вересня 2021 року поза її волею внаслідок державної реєстрації права власності на квартиру на підставі постанови Запорізького апеляційного суду від 12 травня 2021 року, тобто в момент, коли дія зазначеної постанови була зупинена ухвалою суду касаційної інстанції, і яка згодом було скасована судом касаційної інстанції. Запорізька міська рада була учасником справи, в якій ухвалювалися вищезазначені рішення, отже не могла не знати про вищезазначені обставини. За встановлених обставин, суд доходить висновку, що право власності на спірну квартиру зареєстроване за Запорізькою міською радою незаконно, а відповідач є недобросовісним набувачем зазначеної квартири. Встановлення цих обставин судом є достатньою правовою підставою для задоволення позовних вимог [PERSON] про витребування на її користь спірної квартири відповідно до статті 387 ЦК України. Вирішуючи позов [PERSON] в частині визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора, здійснення реєстрації за позивачем речових прав на спірну квартиру, суд доходить наступних висновків. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такий запис вноситься тільки у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18). Вимога про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та державної реєстрації права з припиненням відповідного речового права не є ефективним способом захисту, оскільки задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідним нерухомим майном, а тому така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування майна із чужого незаконного володіння. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність відповідного рішення без заявлення вимоги про визнання його незаконним та скасування, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване. Подібні за змістом правові висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс 19). Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (частина перша статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З огляду на наведене суд доходить висновку, що вимоги позивача про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора, скасування державної реєстрації речових прав Запорізької міської ради та здійсненням державної реєстрації прав [PERSON] на спірну квартиру є неефективним та не підлягають задоволенню. Отже, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Часиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За звернення до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 3875,52 грн., з яких 1937,92 грн. - за дві вимоги немайнового характеру, та 1937,60 грн. за одну майнову вимогу. Враховуючи те, що судом задоволено лише майнову вимогу позивача, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1937,60 грн. Представник позивача адвокат Сердюк Р.В. до закінчення судових дебатів звернувся до суду із заявою про намір подати докази щодо розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати та встановити позивачеві строк на подання до суду доказів щодо розміру понесених позивачем судових витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial