Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаною позовною заявою, відповідно до змісту якої просить: - стягнути з [PERSON] ( [INFO] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» суму заборгованості в розмірі 32 235,38 грн, що складається з: залишок простроченого кредиту: в сумі 18 943,22 гривень; залишок прострочених комісій: в сумі 13 292,16 гривень; - стягнути з [PERSON] ( [INFO] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» судові витрати: зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 гривень; на оплату професійної правничої допомоги адвоката в сумі 7 200,00 гривень. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначає,\~що 28.10.2019\~між Акціонерним\~товариством «Банк\~Кредит Дніпро»\~та [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№22037000205626,\~відповідно до\~умов якого\~банк надає\~позичальнику грошові\~кошти у\~розмірі 25\~760,00\~грн,\~а позичальник\~зобов`язується прийняти,\~належним чином\~використати та\~повернути кредит\~в строк\~до 28.10.2023.\~Одночасно з\~укладенням кредитного\~договору відповідач\~28.10.2019\~уклав з\~ПрАТ «УАСК\~АСКА -\~ЖИТТЯ» договір\~добровільного страхування\~життя.\~Розмір страхового\~платежу за\~цим договором\~страхування становить\~5\~760\~грн. Також вказує, що 11 квітня 2024 року між Акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Санфорд Капітал" було укладено договір факторингу №11/04/24, відповідно до умов якого ТОВ "Санфорд Капітал" набуло право вимоги за кредитним договором №22037000205626. Оскільки відповідач в повному обсязі не повернув грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями, у нього виникла заборгованість, яка становить: 32 235,38 грн (18 943,22 грн залишок простроченого кредиту; 13 292,16 грн залишок прострочених комісій). Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачка [PERSON] відзиву на позовну заяву не подавала. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, двічі направлялись на адресу відповідачки за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, востаннє з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідачка повідомлялася про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України. Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Згідно ч.1 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 28.10.2019 між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Клієнт) було укладено кредитний договір №22037000205626. Відповідно до п.1.1 розділу 1 договору, за цим договором банк надає клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором у повному обсязі. Пунктом 1.2 розділу 1 договору визначено, що за цим договором банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: сума кредиту 25 760,00 (двадцять п`ять тисяч сімсот шістдесят грн 00 коп.); строк кредитування 48 місяців; кінцева дата повернення кредиту 28 жовтня 2023 р.; цільове призначення - на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 28.10.2019 по 27.11.2020 - 5% від суми кредиту, з 28.11.2020 по 27.11.2021 4% від суми кредиту, з 28.11.2021 по 27.11.2022 3% від суми кредиту, з 28.11.2022 по 28.10.2023 1,95% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом: 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом: 56,0% річних. Відповідно до п.1.3 розділу 1 кредитного договору, банк формує графік платежів, який викладено в розділі 4 договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. Згідно п.1.4 розділу 1 договору, кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта: [NUMBER] , відкритий у АТ «Банк Кредит Дніпро». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. Відповідно до п.2.1 розділу 2 договору, платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтетних (рівномірних) платежів. Пунктом 2.2 розділу 2 договору передбачено, що дата погашення та розмір обов?язкового платежу визначені в графіку платежів, який викладений в розділі 4 цього договору. Погашення заборгованості за цим договором Клієнт здійснює шляхом зарахування коштів на наступні рахунки: [NUMBER] АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», [NUMBER] в АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Згідно із графіком платежів/розрахунку загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором (р.4 договору): загальна вартість кредиту становить 68 882,93 грн; реальна річна ставка 121,83 %; проценти за користування кредитом - 0,69 грн; послуги за розрахунково-касове обслуговування - 43 122,24 грн; інші послуги банку - 5 760 грн. Одночасно з укладенням кредитного договору, [PERSON] уклала з ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» договір добровільного страхування життя від 28.10.2019 року. Розмір страхового платежу за цим договором страхування становить 5 760,00 грн. Вигодонабувачем за даним договором страхування є Банк. За умовами Кредитного договору, а саме п.1.5., Клієнт доручив Банку в дату надання Кредиту здійснити договірне списання коштів з рахунку Клієнта в сумі страхового платежу на користь страховика, згідно з укладеним договором страхування. Крім того, 28.10.2019 [PERSON] було підписано із АТ «Банк Кредит Дніпро» паспорт споживчого кредиту, із наступними умовами: сума/ліміт кредиту 25 760 грн; тип кредиту- кредит готівкою; строк кредитування 48 місяців; мета отримання кредиту - на споживчі потреби; процентна ставка, відсотків річних 0,001%; тип процентної ставки фіксована; щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 1 по 12 міс. 1288,00 грн, з 13 по 24 міс. 1030,40 грн, з 25 по 36 міс. 772,80 грн., з 37 по 48 міс. 502,32 грн.; плата за програмою страхування 5 760,00 грн; загальні витрати за кредитом 48\~882,93 грн; реальна річна процентна ставка, відсотків річних 122,00%. Після укладення кредитного договору Банк свої зобов`язання виконав і зарахував на банківський поточний рахунок [PERSON] грошові кошти в сумі 25 760,00 грн., з яких сплатив на рахунок ПрАТ «УАСК АСКА-ЖИТТЯ» страховий платіж від імені [PERSON] в сумі 5 760,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку [PERSON] . Згідно з наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості, сформованим АТ «Банк Кредит Дніпро», заборгованість [PERSON] за кредитним договором №22037000205626 від 28.10.2019 станом на 10.04.2024 становить 32 235,67 грн., в тому числі: 18 943,22 грн. залишок простроченого кредиту (станом на 28.10.2023 така ж сума); 0,29 грн залишок прострочених відсотків (фактично станом на 28.03.2024); 13 292,16 грн. залишок прострочених комісій (фактично станом на 12.06.2023). 11 квітня 2024 року між АТ «Банк Кредит Дніпро» (Клієнт) та ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» (Фактор) був укладений договір факторингу №11/04/24, відповідно до умов п.1.1 якого Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників. Внаслідок передачі права вимоги за цим договором, Фактор заміняє Клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває права грошових вимог Клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами (п.1.2 договору). Відповідно до п.6.2.2 договору, права вимоги переходять до Фактора з моменту у набрання чинності даним договором та підписання акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток №3), після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Згідно п.6.3. договору факторингу, з моменту переходу до Фактора права вимоги, відповідно до умов п.6.2.2. цього договору, Фактор заміняє Клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває всіх прав (в тому числі прав грошових вимог) Клієнта за цими кредитними договорами. Відповідно до п.7.1. договору факторингу Фактор здійснює фінансування Клієнта шляхом купівлі у нього права вимоги. Розмір фінансування становить 5 400 004,00 гривень без ПДВ за плату. 11.04.2024 АТ «Банк Кредит Дніпро» та ТОВ "Санфорд Капітал" підписано акт приймання-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 11/04/24 від 11.04.2024. Платіжною інструкцією № 18 від 11.04.2024 підтверджено сплату ТОВ "Санфорд Капітал" на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» ціни прав грошової вимоги за договором факторингу № 11/04/24 від 11.04.2024 в сумі 5 400 004,00 гривень без ПДВ. Витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 11/04/24 від 11.04.2024 підтверджено відступлення на користь ТОВ "Санфорд Капітал" право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №22037000205626 від 28.10.2019 на загальну суму 32 235,67 грн. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Положеннями частин 1, 3 статті 509\~Цивільного кодексу\~України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст.626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.1 ст.633 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). За змістом статей 525, 526\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.530\~ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України). Матеріалами справи підтверджено, що кредитний договір №22037000205626 від 28 жовтня 2019 року був укладений між Акціонерним товариством «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] з дотриманням вимог законодавства, підписаний відповідачкою, та при його укладенні погоджено всі істотні умови кредитування, а [PERSON] отримано та використано кредитні кошти в сумі 25 760 грн. Також, дослідженими матеріалами справи підтверджено відступлення на користь ТОВ "Санфорд Капітал" права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №22037000205626 від 28.10.2019. Вирішуючи питання розміру забогованості за за кредитним договором №22037000205626, суд зазначає наступне. Щодо стягнення комісії в сумі 13 292,16 грн. У відповідності до умов укладеного кредитного договору, щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 28.10.2019 по 27.11.2020 - 5% від суми кредиту, з 28.11.2020 по 27.11.2021 4% від суми кредиту, з 28.11.2021 по 27.11.2022 3% від суми кредиту, з 28.11.2022 по 28.10.2023 1,95% від суми кредиту. Згідно розрахунку, залишок непогашеної суми комісії, розрахованої по 12.06.2023, станом на 10.04.2024 становить 13 292,16 грн. Зі змісту досліджених кредитного договору (розділ 4) та розрахунку заборгованості за комісіями встановлено, що комісійні платежі складаються з суми наданих послуг за РКО (розрахунково-касове обслуговування) і такі платежі мали здійснюватися відповідачем систематично кожного місяця з 28.10.2019 по 28.10.2023. Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Частиною третьою вищезазначеної статті передбачено, що банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Згідно із частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-2071цс16 послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Вказана позиція послідовно підтримана у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2023 року по справі № 204/224/21. Згідно змісту зазначеної постанови якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позичальнику та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, суд звертає увагу, що Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Верховний Суд звертає увагу на те, що умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 (провадження № 61-16739св20), від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15 (провадження № 61-19356св19), від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15 (провадження № 61-16561св20), від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15 (провадження № 61-8543св20). Зважаючи на зазначене вище, умови кредитного договору №22037000205626 від 28.10.2019, укладеного між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] в частині стягнення комісійних платежів за обслуговування кредиту (РКО) є несправедливими по відношенню до позичальника та спрямовані на погіршення його становища, відтак у стягненні комісії в сумі 13 292,16 грн слід відмовити. При цьому, судом встановлено, що згідно розрахунку суми несплачених комісій за користування кредитними коштами, [PERSON] сплачено такої комісії на загальну суму 12 880 грн. Згідно розрахунку суми несплаченої частки кредиту, [PERSON] має заборгованість по тілу кредиту в сумі 18 943,22 грн, яке нараховано в межах строку дії договору по 28.10.2023. Разом з тим, оскільки комісія в сумі 12 880 грн неправомірно стягнута з відповідачки, відтак така підлягає зарахуванню в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, а отже остаточна заборгованість [PERSON] за тілом кредиту складає 6 063,22 грн (18 943,22 грн - 12 880 грн). Враховуючи вищевикладене у сукупності, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» підлягає задоволенню частково на суму 6 063,22 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 455,63 грн (6 063,22 грн/ 32 235,38 грн*2 422,40 грн) підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу Товариством з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до позовної заяви додано договір №1/04 про надання правової допомоги від 01.04.2024, вартість послуг (прейскурант) від 01.04.2024, акт приймання - передачі послуг з правничої допомоги №4 від 16.12.2024 року, копію ордера на надання правничої допомоги ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» на ім`я адвоката Маслюженка М.П., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Маслюженка М.П. Відповідно до п.3.1. вказаного договору, винагорода - сума гонорару за надання правничої допомоги за цим договором, яка складається з: гонорару, який сплачується клієнтом Об`єднанню за надання послуг (виконання дій та заходів, визначених в п.1.2. цього договору) по стягненню заборгованості з боржників та гонорару за фактичне стягнення заборгованості. Обсяг послуг згідно до п.3.4.1. договору визначається сторонами в Акті приймання - передачі наданих послуг. Оплата послуг здійснюється протягом 60 днів після підписання відповідного акту на підставі рахунку (п. 3.4.4). З огляду на «вартість послуг (прейскурант)», ціна роботи погоджена та фіксована. Згідно з актом приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 4 від 16.12.2024 між ТОВ «Санфорд Капітал» та АО «Альянс ДЛС», надано такі правові (юридичні) послуги: проведення юридичного та фінансового азалізу 1 Боржника - 1 200,00 грн; складання, підписання та подання до суду позовної заяви щодо стягнення заборгованості з 1 Боржника - 6 000,00 грн. Загальна сума понесених витрат за надані послуги становить 7 200,00 грн. У відповідності до п.4 ч.1 ст.1 Закону України\~«Про адвокатуру\~та адвокатську\~діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) від 5 липня 2012 року, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно статті 19 Закону № 5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Відповідно до ч.2 ст.137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.4 ст.137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи наведені приписи, складність справи, розгляд якої проведено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та судового/судових засідань, часткове задоволення позову, cуд вважає необґрунтованим та таким, що виходить за розумні межі, розмір витрат на правничу допомогу в сумі 7 200,00 грн, який є неспівмірним розміру задоволених позовних вимог, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн, що є достатнім та справедливим.

Outcome: partial