Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Позивач звернулась в суд з цивільним позовом у якому просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Мотивувала позовні вимоги тим, що вона є бабусею [PERSON] , [INFO] , батьками якого є відповідачі у справі. Вказала, що протягом тривалого часу [PERSON] та [PERSON] зловживають алкогольними напоями, ведуть аморальний спосіб життя та неналежно виховують малолітнього сина. Крім цього, разом з відповідачами проживає неповнолітній син [PERSON] від попереднього шлюбу [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з огляду на те, що не створили належних умов для проживання, виховання, навчання і розвитку дітей та перебувають постійно в їх присутності у стані алкогольного сп`яніння та не доглядають за ними. Повідомила, що [PERSON] та [PERSON] неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП. Окрім наведеного, [PERSON] двічі притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, а потерпілою у даних кримінальних провадженнях була [PERSON] . З огляду на те, що її онуки постійно перебували в неналежних умовах та були голодні, з вересня 2024 року вона остаточно вирішила забрати молодшого онука [PERSON] , [INFO] , проживати до себе за адресою [ADDRESS] . Старший син відповідачів [PERSON] , [INFO] , переїхав проживати до іншої бабусі (матері його рідного батька) за адресою Львівська обл., Львівський р-н, с. Соколівка. З огляду на вказане, відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не піклуються про його фізичний та духовний розвиток, стан здоров`я, навчання, не забезпечують його щоденних потреб, матеріальної допомоги на утримання дитини не надають. З огляду на вказане, просила позовні вимоги задовольнити. Ухвалою від 30 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 17 березня 2025 року представником позивача [PERSON] подано заяву про виклик та допит в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яке задоволено протокольною ухвалою від 23 квітня 2025 року. 27 березня 2025 року представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчого комітету Підберізцівської сільської ради Львівського району Львівської області, як органу опіки та піклування, [PERSON] подано клопотання про долучення письмових доказів. В підготовчому судовому засіданні 23 квітня 2025 року відповідач [PERSON] заперечила позовні вимоги та просила відмовити у їх задоволенні. Протокольною ухвалою від 23 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, надала усні пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, та додатково зазначила, що відповідач [PERSON] виїхала на заробітки до Республіки Польща, при цьому прощання з дитиною відбулося на вулиці, оскільки матір відмовилася заходити до будинку та приділити увагу сину. До моменту виїзду за межі території України відповідач [PERSON] працювала на території Львівської області. Крім того, повідомила, що відповідачі систематично зловживають алкогольними напоями, що унеможливлює належне виконання ними батьківських обов`язків. З огляду на викладене, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, вимоги якої підтримала та просила такі задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчого комітету Підберізцівської сільської ради Львівського району Львівської області, як органу опіки та піклування, [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] та батька [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , який є додатком № 1 до рішення виконавчого комітету Підберізцівської сільської ради № 28-5-2024 від 30.12.2024 року. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідач [PERSON] є його матір`ю. На даний час він проживає разом із бабусею (матір`ю свого батька). Зазначив, що припинив проживати із матір`ю у зв`язку з постійними розпиваннями нею алкогольних напоїв, сварками в сім`ї, а також через образи з боку вітчима [PERSON] . Повідомив, що іноді в домі не було їжі. Також вказав, що опікувався своїм молодшим братом [PERSON] , який наразі також проживає з бабусею. Повідомив, що під час його проживання з матір`ю до них неодноразово приїжджали працівники поліції. На теперішній час він з матір`ю не спілкується, однак підтримує зв`язок із молодшим братом. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що відповідач [PERSON] є її колишньою невісткою. Вказала, що її онук [PERSON] самостійно переїхав до неї на проживання у зв`язку з постійними сварками та розпиванням відповідачами алкогольних напоїв, які мали місце за місцем проживання останніх. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є хрещеною матір`ю відповідача [PERSON] . Зазначила, що з моменту початку спільного проживання відповідачів у їхньому домі постійно відбувалися п`янки, а належного догляду за дітьми вони не здійснювали і не здійснюють донині. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою відповідача [PERSON] , з якою наразі не підтримує зв`язку. Повідомила, що відповідачі не здійснюють належного догляду за дитиною у зв`язку із зловживанням алкогольними напоями та відсутністю бажання змінити спосіб життя. Зазначила, що її сестра неодноразово забувала забрати дитину з дошкільного навчального закладу, оскільки перебувала у стані алкогольного сп`яніння. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що позивач є його дружиною, а відповідач [PERSON] прийомною донькою. Зазначив, що орієнтовно у вересні 2024 року його дружина остаточно вирішила забрати на проживання до себе молодшого онука [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] . Причиною цього стало те, що відповідачі не здійснювали належного догляду за дитиною та не виконували батьківських обов`язків у зв`язку із зловживанням алкогольними напоями. Інші учасники судового розгляду, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, не повідомили суду про причини своєї неявки, клопотань про відкладення розгляду справи не подали. Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23.07.2025 року, є дата складення повного судового рішення 31.07.2025 року. Заслухавши пояснення присутніх сторін, допитавши свідків, розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положенням ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Частиною 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В силу ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. З долучених до матеріалів цивільної справи характеристик та довідок вбачається, що позивач [PERSON] характеризується лише з позитивно сторони та має стабільний дохід. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.01.1989 року Чижиківською сілською Радою народних депутатів Пустомитівського району Пустомитівського району Львівської області, вбачається, що позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] , [INFO] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27 травня 2019 року Чижиківським старостинським округом Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, стверджується, що відповідачі є батьками [PERSON] , [INFO] . Із довідки про склад сім`ї № 304 від 04.11.2024 року встановлено, що за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 04.11.2024 року, за адресою [ADDRESS] , проживають позивач [PERSON] , її матір [PERSON] та онук [PERSON] , 2019 року народження. З довідки\~№ 55\~від 13.11.2024\~року встановлено,\~що [PERSON] ,[INFO] , з 18.07.2022 року по даний час відвідує заклад дошкільної освіти «Дивосвіт», який знаходиться у с. Чижиків, Львівського р-ну, Львівської обл. Із характеристики на вихованця закладу дошкільної освіти «Дивосвіт» [PERSON] , [INFO] , встановлено, що дитину спочатку приводили та забирали із закладу батьки, деколи бабуся. З березня 2024 року малолітнього приводить і забирає бабуся, іноді тітки чи прабабуся. Батьки не цікавляться дитиною, не телефонують і не приходять. Матір дитини двічі перебувала у закладі дошкільної освіти у стані алкогольного сп`яніння. [PERSON] на даний час завжди охайний та доглянутий і має все необхідне для життя та відвідування закладу дошкільної освіти. Як вбачається з медичної характеристики, виданої лікарем-педіатром [PERSON] , малолітній [PERSON] з моменту народження перебуває під амбулаторним спостереженням в КНП «Підберізцівська АЗПСМ». На амбулаторні прийоми дитина приходить із бабусею, яка піклується про його здоров`я, а іноді з тіткою. Матір дитини декілька разів телефонувала стосовно стану здоров`я дитини. З долучених\~до матеріалів\~цивільної справи\~постанов Пустомитівського\~районного суду\~Львівської області\~вбачається,\~що відповідачі [PERSON] та [PERSON] неодноразово притягувались до адміністративної відповідальності за ч.ч. 1, 2 ст. 184 КУпАП. В силу вимог ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Стаття 9 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частиною 2 ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. В силу вимог ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). В силу вимог ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновком, який є додатком № 1 до рішення виконавчого комітету Підберізцівської сільської ради № 28-5-2024 від 30.12.2024 року, орган опіки та піклування Підберізцівської сільської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав матір [PERSON] та батька [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок мотивований тим, що Службою у справах дітей Підберізцівської сільської ради, поліцейським офіцером громади та працівниками Чижиківського старостинського округу Підберізцівської сільської ради протягом тривалого часу велася робота з даною сім`єю, а саме проводилися профілактичні бесіди із батьками щодо необхідності належного виховання дітей, створення відповідних матеріально-побутових та санітарних умов для проживання, ведення здорового способу життя батьками і недопущення вчинення насильства та порушення прав відносно дітей. Батьків направлено на лікування, надавалася матеріальна допомога сім`ї, тощо. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Підберізцівської сільської ради, яке відбулось 25.11.2024 року розглядалось питання про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] та батька [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , однак матір просила надати їй місячний термін для виправлення ситуації та налагодження відносин із дитиною. У вказаний строк батьки не створили належних умов для проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у будинку брудно не прибрано, холодно, чути запах алкоголю, всюди порозкидані речі та пляшки від алкогольних напоїв. На повторне засідання комісії з питань захисту прав дитини Підберізцівської сільської ради, яке відбулось 30.12.2024 року, батьки дитини не з`явились, хоча належним чином були повідомлені. Відтак, позбавлення матері [PERSON] та батька [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] відповідатиме інтересам дитини. Як вбачається з витягу із протоколу № 14 засідання комісії з питань захисту прав дитини Підберізцівської сільської ради, матері [PERSON] та батьку [PERSON] надано місячний термін для виправлення ситуації, можливості налагодити відносини із дитиною, змінити спосіб життя та зробити порядок у будинку. Із долучених представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчого комітету Підберізцівської сільської ради Львівського району Львівської області, як органу опіки та піклування, роздруківок фотографій підтверджуються встановлені у згаданому вище висновку обставини про те, що батьки не створили належних умов для проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , у будинку брудно не прибрано, всюди порозкидані речі та пляшки від алкогольних напоїв. З відповіді директора КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» М. Кабанчик № 1269 від 17.12.2024 року встановлено, що [PERSON] на обліку в лікаря-нарколога перебуває з червня 2022 року. Звертався за медичною допомогою неодноразово. Перебував на стаціонарному лікуванні з 28.03.2024 року по 06.04.2024 року. [PERSON] на обліку лікаря-нарколога перебуває з жовтня 2022 року. На стаціонарному лікуванні перебувала з 10.08.2022 року по 16.08.2022 року. Як вбачається з рішення виконавчого комітету Підберізцівської сільської ради Львівського району Львівської області № 5-3-2023 від 15.02.2023 року «Про організацію виняткового заходу соціального захисту [PERSON] , як дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах», керівнику ЗДО «Дивосвіт» рекомендовано не передавати [PERSON] батьку [PERSON] без присутності матері [PERSON] або бабусі [PERSON] до моменту повідомлення Службою у справах дітей Підберізцівської сільської ради про позитивну динаміку подолання складних життєвих обставин, які стали підставою для взяття дитини на облік. Із наказу Служби у справах дітей Підберізцівської сільської ради № 1 від 15.02.2023 року на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, взято [PERSON] , [INFO] , як дитину, що зазнала фізичного насилля, та [PERSON] , [INFO] , як дитину, що зазнала психологічного насилля. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 20 березня 2024 року у справі № 204/2097/22 (провадження № 61-951св24), 07 лютого 2024 року у справі № 455/307/22 (провадження № 61-16965св23), 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23), 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19). Відповідно до ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом. В силу вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у спразі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд не вбачає підстав для відмови у позові та необхідності застосування щодо відповідачів попередження щодо необхідності змінити ставлення до виховання дитини, оскільки комісією з питань захисту прав дитини Підберізцівської сільської ради надано матері [PERSON] та батьку [PERSON] місячний термін для виправлення ситуації, однак вказані вимоги ними проігноровано та не виконано. Крім цього встановлено, що діях відповідачів [PERSON] та [PERSON] наявна винна поведінка щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, вони жорстоко поводяться з дитиною та є хронічними алкоголіками, а їх поведінку змінити у кращу сторону неможливо. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що аргументи, якими позивач мотивувала позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому такі слід задовольнити і позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., а саме по 1211 грн. 20 коп. з кожного. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~182\~СК України\~при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що з [PERSON] та [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) кожного з відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29 січня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, які слід перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Зобов`язати\~позивача [PERSON] відкрити зазначений особистий рахунок на дитину у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Зі змісту норми ч. 1 та ч. 2\~ст. 79 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, в силу вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь держави слід стягнути 2422 грн. 40 коп. судового збору за вирішення питання щодо стягнення аліментів, а саме по 1211 грн. 20 коп. з кожного.

Outcome: approved