Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 26 березня 2024 року представник позивача за довіреністю Стеценко М.В. діючи в інтересах позивача через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду за позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 851 732,29 грн.; здійснити розподіл судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24 лютого 2021 року між Акціонерним товариством «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 232RPUA210550001, своїм підписом Позичальник повністю та безумовно погодився на умови кредитного договору та підтвердив факт того, що ознайомився з умовами кредитного договору та не заперечує проти них. За умовами кредитного договору Кредитор надав кошти на споживчі цілі на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання у користування Позичальнику у розмірі 1 000 000,00 грн., Позичальник зобов`язувався прийняти, використовувати за цільовим призначенням, повернути (погасити) кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі на умовах встановлених в кредитному договорі. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №232RPUA210550001 від 24 лютого 2021 р. між АТ «Правексбанк» та [PERSON] 24 лютого 2021 р. було укладено Договір поруки № 232RPUA210550001 за умовами якого, остання взяла на себе зобов`язання нести солідарну майнову відповідальність перед кредитором на виконання у повному обсязі зобов`язань за виконання основного зобов`язання. Банк за умовами кредитного договору взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі надавши позичальнику грошові кошти у розмірі визначеному умовами договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує в результаті чого, у відповідачів перед позивачем станом на 19.01.2024 року виникла заборгованість у розмірі 851 732,29 грн., з яких: 688340,06 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення кредиту; 163392,23 грн. - заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за несвоєчасне погашення відсотків. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідачів Відповідачі відзиву на позов не подали, були належним чином повідомлені про судовий розгляд справи. 25.07.2025 року через підсистему «Електронний суд» представником [PERSON] адвокатом Негуляєвим М.А. до суду подано клопотання про долучення доказів про часткову сплату заборгованості в розмірі 47 400,00 грн. та судового збору в розмірі 10 220,80 грн., відомості про що представник відповідача просив врахувати при вирішенні справи по суті. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, що неодноразово відкладались через неявку відповідачів та відсутності доказів належного повідомлення останніх про судовий розгляд справи. В чергове підготовче засідання призначено на 26.03.2025 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.03.2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті на 22.05.2025 року. У час призначений для розгляду справи представник позивача не прибув. Про день, час та місце повідомлявся належним чином. 19.05.2025 року через підсистему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному розмірі, проти вирішення справи при заочному розгляді не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день, час та місце його проведення повідомлялись належним чином. Будь-яких заяв та клопотань до суду не надходило. Про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомили. У зв`язку із неявкою відповідачів судове засідання відкладено на 31.07.2025 року. Представник позивача у час призначений для розгляду справи не з`явився, у поданій до суду через систему «Електронний суд» заяві від 25.07.2025 року просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, заперечень проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення не надходило. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідачі повторно не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. 25.07.2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] адвоката за ордером Негуляєва М.А. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів про часткове погашення заборгованості відповідачем за кредитним договором. Просив такі докази врахувати при ухваленні рішення у справі. Разом із тим відзиву на позовну заяву не подав. Про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомив. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому права такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У судове засідання, призначене на 22.05.2025 року та 31.07.2025 року відповідачі повторно не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У відповідності до ст.279 ЦПК України при розгляді справи суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч.1 ст.280 ЦПУ України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності, та згоди про розгляд справи у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомлених про день, час та місце судового розгляду справи відповідачів і відсутності будь-яких заяв від них, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. 24 лютого 2021 року між Акціонерним товариством «Правекс-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 232RPUA210550001. За умовами зазначеного кредитного договору Кредитор надав кошти на споживчі цілі на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання у користування Позичальнику кредитом у розмірі 1 000 000,00 грн., Позичальник зобов`язався прийняти, використовувати за цільовим призначенням, повернути (погасити) кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі на умовах встановлених в кредитному договорі. Відповідно до п. 2 особливої частини Кредитного договору, цільове призначення (мета) кредиту на споживчі цілі. Відповідно до п. 3 особливої частини Кредитного договору, банк видає позичальнику кредит на строк до 23.02.2026 року. Відповідно до п.п 4.1 Кредитного Договору, Кредит видається Позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, зазначений у п. 5 особливої частини договору. На виконання умов кредитного договору банк перерахував [PERSON] кредит в розмірі 1\~000 000,00 грн., що підтверджено Меморіальним ордером № 310416437 від 24.02.2021 року. Відповідно до п. 4 особливої частини Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 12,99% річних. У разі настання відкладальної обставини передбаченої у п. 1.7 процентна ставка змінюється до 23,99% річних. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №232RPUA210550001 від 24 лютого 2021 р. між АТ «Правексбанк» та [PERSON] 24 лютого 2021 р. було укладено Договір поруки № 232RPUA210550001. Пунктом 1.1. Договору поруки передбачено, що Поручитель у порядку та на умовах, передбачених Договором поруки зобов`язаний нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором на виконання у повному обсязі зобов`язань та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості (Основне зобов`язання). Відповідно до п.2.6. Договору поруки, кредитор має право відшкодувати заборгованість по Кредитному договору шляхом звернення стягнення на грошові кошти та майно, належні Поручителю, у відповідності до вимог чинного законодавства. Пунктом 3.10. Договору поруки зазначено, що шляхом укладання та підписання Поручителем Договору поруки, Поручитель приймає на себе зобов`язання нести відповідальність за виконання Основного зобов`язання за Кредитним договором як Позичальником, так і будь-яким іншим боржником в разі переведення боргу за Кредитним договором на іншу особу чи у випадку смерті Позичальника. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 232RPUA210550001 від 24 лютого 2021 року станом на 19.01.2024 заборгованість позичальника перед АТ «ПРАВЕКС-БАНК» обліковується у розмірі 851 732,29 грн., з яких: 688 340,06 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення кредиту; 163 392,23 грн. - заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за несвоєчасне погашення відсотків. Позичальником частково погашено заборгованість за кредитним договором 232RPUA210550001 від 24.02.2021 року в розмірі 47 400,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №0.0.4461192466.1 від 16.07.2025 та №0.0.4462101249.1 від 17.07.2025, а також сплачено банку 10 220,80 грн., в рахунок відшкодування судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із позовом, що підтверджується платіжною інструкцією №2.219588947.1 від 16.07.2025 року. V. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази, що надані сторонами, часткове погашення відповідачем боргу, суд дійшов висновку про доведеність позивачем позовних вимог про неналежне виконання позичальником взятих на себе грошових зобов`язань і з урахуванням сплаченої позичальником суми про часткове задоволення позовних вимог із врахуванням суми часткового повернення Позичальником грошових коштів, які мають бути вирахувані із заборгованості по відсоткам, що відповідає положенню частини 1 статті 534 ЦК України, якою передбачено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Щодо вимоги про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач просить суд стягнути суму заборгованості окремо з кожного відповідача. Суд не погоджується з такою позицією позивача з огляду на наступне. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Забезпечення зобов`язання створює між кредитором у цьому зобов`язанні та особою, що забезпечує зобов`язання, особливий вид відносин - акцесорне (додаткове) зобов`язання по відношенню до основного зобов`язання. Акцесорні (додаткові) зобов`язання охоплюються загальним поняттям зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Згідно з статтею 553 ЦК України, забезпечувальний механізм поруки полягає у залученні додаткового боржника, який поряд з основним відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання боржником. При укладенні договору поруки виникає множинність осіб на боці боржника, і законодавець визначає солідарні обов`язки для цих боржників. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, установлених договором або законом, зокрема в разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з статтею 553 ЦК України, забезпечувальний механізм поруки полягає у залученні додаткового боржника, який поряд з основним відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання боржником. При укладенні договору поруки виникає множинність осіб на боці боржника, і законодавець визначає солідарні обов`язки для цих боржників. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, установлених договором або законом, зокрема в разі неподільності предмета зобов`язання. Наслідки солідарного обов`язку боржників передбачені статтею 543 ЦК України: у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що солідарна відповідальність у зобов`язальному праві - це відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо. Як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом. Пред?явивши вимогу до одного із солідарних боржників, який не задовольнив цю вимогу, кредитор має право пред?явити вимогу до іншого солідарного боржника. На підставі рішення суду про стягнення боргу з солідарних боржників солідарна відповідальність покладається на відповідачів до повного погашення боргу. Відповідачі як солідарні боржники відповідають в межах загальної суми кредитної заборгованості. Виконання солідарного обов?язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов?язок решти солідарних боржників перед кредитором (частина четверта статті 543 ЦК України). Отже, суть солідарного обов`язку полягає в тому, що у випадку невиконання боржником грошового зобов`язання, забезпеченого порукою, кредитор має право вимагати виконання цього грошового зобов`язання одночасно як від боржника, так і від поручителя. У справі про солідарне стягнення заборгованості з боржника та поручителя до співучасників висувається єдина позовна вимога, а не окрема вимога до кожного із співвідповідачів. З огляду на це, єдина вимога позивача має спиратись на єдине обґрунтування (єдині підстави позову), а заперечення проти такого позову боржника та позичальника не можуть бути роздільними, вони мають спиратись на загальне для співучасників обґрунтування. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2024 року по справі №161/8822/19 (провадження № 61-7223сво22). На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. VІ. Розподіл судових витрат. Частиною першою\~ст.133 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зокрема, згідно платіжної інструкції №8950 від 08.03.2024 року позивачем сплачено 10\~220,80 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування судових витрат. Разом з тим, враховуючи що відповідачем [PERSON] добровільно сплачено судовий з бір в розмірі 10 220,80 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №2.219588947.1 від 16.07.2025 підстави для пропорційного стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат у розмірі 10\~220,80 грн. в рахунок відшкодування судового збору у суду відсутні.

Outcome: partial