Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

26 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛТ Кредит» (далі\~ТОВ «КЛТ «Кредит», Товариство) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 22 березня 2024 року між ТОВ «КЛТ Кредит» та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір № 7537, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 000 грн строком на 365 днів (до 22 березня 2025 року) зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних). Кредитний договір був підписаний шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 436954 в особистому кабінеті на вебсайті в мережі Інтернет https://kltcredit.com.ua/. Кредитні кошти були надані відповідачу шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] емітовану Акціонерним товариством «Універсал Банк». Відповідач свої обов`язки за договором не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 11 червня 2025 року становить 76 769 грн, яка складається з: 7 976 грн - заборгованість за кредитом; 68793 грн - заборгованість за нарахованими процентами за період з 22 березня 2024 року по 22 березня 2025 року. Посилаючись на викладене, ТОВ «КЛТ Кредит» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за вказаним договором в розмірі 76 769 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом згідно ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремій заяві проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов висновку. Зокрема суд встановив, 22 березня 2024 року між ТОВ «КЛТ Кредит» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний кредитний договір № 436954. За умовами договору, відповідач отримав кредитні кошти в сумі 8 000 грн шляхом переказу на платіжну карту емітовану в АТ «Універсал Банк», зі строком дії 365 днів до 22 березня 2025 року зі сплатою 2,5% від суми кредиту за кожний день користування (912,5 % річних). Зазначений кредитний договір укладено в інформаційно-телекомунікацйній системі відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «КЛТ Кредит», затверджених та розміщених на їх сайті: https://kltcredit.com.ua Відповідно до копії квитанції від 31 жовтня 2023 року № 676180395 Товариство підтвердило факт, що 22 березня 2024 року відбулось зарахування кредитних коштів ТОВ «КЛТ Кредит» на зазначену позичальником в пункті 1.7 кредитного договору банківську картку відповідача [NUMBER] у розмір 8 000 грн (а .с. 22). Згідно розрахунку боргу, станом на 11 червня 2025 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 76 769 грн, у тому числі: - заборгованість за кредитом\~7\~976 грн; - заборгованість за процентами (за період з 22 березня 2024 року по 22 березня 2025 року)\~68 793 грн. Перевіряючи доводи позовної заяви суд виходить з наступного. Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Із прийняттям\~Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII\~(надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано\~законами України «Про електронну комерцію»\~та\~Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Статтею 1 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги"\~передбачено, що електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Згідно із частиною 3\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Частиною 1\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. У\~статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 7, 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі\~статтею 12 вказаного Закону\~якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим\~Законом\~одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Відповідно до\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~норми вказаного\~Закону\~відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим\~Законом\~одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та 22 березня 2024 року підписав кредитний договір № 7537 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з кредитного договору, ними дотримано письмову форму укладення кредитного договору. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або\~законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами частини 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~статті 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач [PERSON] не виконав свого зобов`язання та не здійснив разове погашення кредиту 11 квітня 2024 року, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно з пунктом 1.3. Кредитного договору, позивач нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних). Пунктом 1.4. Договору визначена періодичність платежів зі сплати процентів що відображено в Додатку №1 до цього договору, тобто визначено графік платежів. Підпунктом 2.4.1. Кредитного договору, передбачено, що позичальник зобов`язується у встановлений строк повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Нарахування процентів за Кредитним договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у пункту 1.1. Кредитного договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства, зазначений у пункті 8 цього Договору) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом (пункт 4.2 Договору) Таким чином, у межах строку кредитування відповідач зобов`язався сплачувати позивачу проценти. Як встановлено судом відповідач своєчасно не сплатив нараховані відсотки відповідно до графіку платежів, в зв`язку з чим виникла заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом, що свідчить про невиконання взятих на себе зобов`язань. 22 листопада 2023 року прийнято\~Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ, який набрав чинності 24 грудня 2023 року (далі\~Закон № 3498-ІХ), яким внесено зміни до частини 5\~статті 8 Закону № 1734-VIII\~(підпункт 6 пункту 5\~Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ\~IV\~Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1734-VIII\~(підпункт 13 пункту 5\~Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до частини 5\~статті 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно пункту 17 розділу\~IV\~Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1734-VIII», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно); - протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно). Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I\~цього Закону\~поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим\~Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Пунктом 9 частини першої\~статті 12 Закону № 1734-VIII\~встановлено, що у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Таким чином, з а договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності\~Законом № 3498-IX, денна процента ставка повинна\~розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому, денна процента ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки (строку кредитування, загальних витрат за споживчим кредитом та загального розміру кредиту). Приписами частини 3 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~визначено, що обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на\~умовах та у строки, визначені у договорі. Відповідно до положень частини 1\~статті 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина 2\~статті 1056-1 ЦК України). Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (частина 3\~статті 1056-1 ЦК України). Таким чином, відповідно до\~статті 1056-1 ЦК України,\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується на дату укладення кредитного договору, є фіксованою та не змінюється протягом строку дії кредитного договору. Як встановлено умовами Кредитного договору між відповідачем та первісним кредитором, процентну ставку за користування кредитом є фіксованою. Враховуючи вищевикладене, оскільки кредитний договір укладений між сторонами до набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, яким внесено зміни до\~Закону України «Про споживче кредитування»\~(в частині обмеження розміру денної процентної ставки), суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність застосування приписів\~Закону № 3498-IX. Таким чином, до стягнення з [PERSON] підлягають проценти нараховані за період з 22 березня 2024 по 22 березня 2025 року в розмірі\~68 793 грн. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Звертаючись до суду з позовом ТОВ «КЛТ Кредит» просило стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 10 000 грн. На підтвердження\~понесених витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~надано:\~копію договору\~від 16\~вересня 2024\~року №\~16/09/2024\~про надання\~юридичних послуг(а.\~с .44-45);\~копію свідоцтва\~про право\~на заняття\~адвокатською діяльністю\~від 23\~жовтня 2018\~року,\~серія ПТ№\~2412(а.\~с.\~47);\~копію довіреності\~від 17\~вересня 2024\~року(а.\~с.\~46);\~копію акту\~приймання-передачі\~наданих послуг\~№ 5\~до договору\~№ 16/09/2024\~про надання\~юридичних послуг\~від 16\~вересня 2024\~року (а. с .48); копію витягу до акту приймання-передачі наданих послуг № 5 до договору № 16/09/2024 про надання юридичних послуг від 16 вересня 2024 року(а. с. 49); копію платіжної інструкції № 241 від 7 березня 2025 року. Вартість послуг та порядок їх оплати передбачені умовами договору від 16 вересня 2024 року № 16/09/2024. За змістом вищевказаних документів вбачається, що професійна правнича допомога надана на загальну суму 10 000 грн за наступні послуги при розгляді справи в суді першої інстанції: підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором № 7537 від 22 березня 2024 року та клопотання про витребування доказів; складання адвокатського запиту про витребування доказів по боржнику [PERSON] за кредитним договором № 7537 від 22 березня 2024 року. В питанні критеріїв оцінки розміру таких витрат слід врахувати висновки Великої Палати у справі № 755/9215/15-ц. Так, суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved