Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову позивач посилається на те, що між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що 17.07.2010 складено відповідний актовий запис №66, що підтверджується виданим виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області свідоцтвом про шлюб. Зазначає, що у шлюбі подружжя народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що шлюбні відносини фактично припинені, сімейне життя у подружжя протягом останніх місяців погіршилося через втрату розуміння один одного. Стверджує, що кожен живе окремим життям, не приймаючи участі у вирішенні справ один одного, а ведення спільного господарства також припинено. На підставі наведеного, позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.07.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому її представник подав клопотання про розгляд справи без його участі з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог. Представник також зауважив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задоволити. Позивачем також подано суду копію договору про визначення місця проживання дитини та способів участі у її вихованні від 12.02.2025 року, яким врегульовано питання спільної неповнолітньої дитини сторонами у справі. Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про визнання позову про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що з позивачкою дійсно не проживає близько чотирьох місяців, подружжя не веде спільного господарства. Разом з тим, заперечив обставини, наведені позивачем у клопотанні щодо невжиття заходів до примирення, оскільки такі не відповідають дійсності та не підтверджені жодними доказами. При цьому, також зазначив, що примирення сторін і відновлення подружніх стосунків не можливе, у зв`язку з чим теж клопотав не надавати строк для примирення. З посиланням на ст. 206 ЦПК погодився з позовними вимогами та не заперечив проти ухвалення судом рішення про задоволення позову розірвання шлюбу, розглянувши справу без його участі. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ,\~зареєстровано шлюб 17.07.2010 виконкомом Кам`яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 66, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17 липня 2010 року. Від даного\~шлюбу сторони\~мають спільну\~дитину \~неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво № [NUMBER] /00/AU/2015/981368, видане Урядом цивільного стану Краків Малопольського Воєводства 18.11.2015). Правовідносини сторін щодо утримання неповнолітньої дитини, визначення її місця проживання врегульовано договором про визначення місця проживання дитини та способів участі у її вихованні від 12.02.2025 року,посвідченим приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Васіловкою В.О. 12.02.2025. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно з якою позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який позов визнав, що дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 605,60 грн. судового збору (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) та стягнути з відповідача на користь позивача 605,60 грн. судового збору за вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: approved