Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

02.06.2025 року до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» про відшкодування збитків, в якому просить стягнути з ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» суму боргу в розмірі 18\~730,00 гривень. В обґрунтування позову зазначає, що між [PERSON] та ТОВ «Інкам Фінанс» укладено Угоду, яка є публічним Договором купівлі-продажу, в розумінні ст. 633 Цивільного Кодексу України. Відповідно до п. 4.1 Угоди, за Договором продавець зобов`язується передати у власність покупця товар (нафтопродукти), визначений у замовленні покупця, розміщеному за допомогою Мобільного додатку та/або Веб-сайту, з використанням віртуальної та/або фізичної (пластикової) паливної картки, на якій воно враховується, а покупець зобов`язується оплатити і прийняти товар, відповідно до умов цього Договору. Згідно з п. 4.2 Угоди, покупець самостійно та на власний розсуд обирає розміщений у Мобільному додатку та/або Веб-сайті Товар: вид, кількість нафтопродукту, адресу АЗС, паливо-роздавальну колонку. Відповідальність за дані зазначені у замовлені покладається на покупця. Фізична передача товару покупцеві проводиться через АЗС, що зазначені у розділі «Карта» мобільного додатку, шляхом заправки автотранспортного засобу. Кількість товару, що відпускається на АЗС, вибирається покупцем самостійно, в межах попередньо оплаченої кількості. Право власності у покупця виникає з моменту передачі Товару на АЗС (п. 5.4 Угоди). Позивач у повному обсязі виконав свої зобов`язання, сплативши за товар грошові кошти у сумі 18\~730,00 грн, що підтверджується квитанціями, чеками. У той самий час, з кінця 2024 року у мережах АЗС, які мають здійснювати постачання товару, вказаний товар відсутній, а зі слів працівників охорони АЗС, відпуск товару неможливий, з огляду на його відсутність на АЗС. Таким чином, при спробі позивача отримати товар на підставі віртуальної картки, працівниками мережі АЗС у відпуску товару позивачеві фактично відмовлено, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з вказаним позовом про відшкодування збитків. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.06.2025 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено суддю Коломаренко К.А. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 04.06.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, визначено сторонам строки для подання заяв по суті спору. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, будучи належним чином та завчасно повідомленим про дату, час та місце підготовчого засідання. 20.06.2025 року [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. В судове засідання ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» явку свого представника не забезпечило, хоча були належним чином та завчасно повідомленими про дату, час та місце судового засідання, про що свідчить довідка про доставку електронного документа до електронного кабінету підсистеми «Електронний суд». Відзиву на позовну заяву не надали, будь-яких заяв/клопотань від відповідача не надходило. Причини неявки суду не відомі. Відповідно ч.4 ст.223\~ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно ч.1 ст.280\~ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Тому суд на підставі ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211\~ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить наступних висновків. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Між [PERSON] та ТОВ «Інкам Фінанс» укладено Угоду, яка є публічним Договором купівлі-продажу. Відповідно п.4.1 Угоди за Договором Продавець зобов`язується передати у власність Покупця Товар (нафтопродукти), визначений у замовленні Покупця, розміщеному за допомогою Мобільного додатку та/або Веб-сайту, з використанням віртуальної та/або фізичної (пластикової) Паливної картки, на якій воно враховується, а Покупець зобов`язується оплатити і прийняти Товар, відповідно до умов цього Договору. Згідно п.4.2 Угоди Покупець самостійно та на власний розсуд обирає розміщений у Мобільному додатку та/або Веб-сайті Товар: вид, кількість нафтопродукту, адресу АЗС, паливо-роздавальну колонку. Відповідальність за дані зазначені у замовлені покладається на Покупця. Згідно п.4.4 Угоди Договір вважається укладеним, а пропозиція Продавця щодо його укладення повністю прийнятою (акцептованою) Покупцем, з моменту підтвердження Покупцем замовлення. Позивачем [PERSON] здійснювалось замовлення палива та сплачувалось за нього. Таким чином, з огляду на положення п. 4.2, 4.4 Угоди, між позивачем та ТОВ «Інкам Фінанс» укладено Угоду у формі публічного договору. Пунктом 5.1 Угоди визначено, що ціна Товару зазначена у Мобільному додатку та/або Веб-сайті на момент розміщення замовлення і дійсна тільки в день оплати Товару з використанням віртуальної та/або фізичної (пластикової) Паливної картки, або при заправці через Мобільний додаток. Продавець має право в односторонньому порядку змінювати (встановлювати) ціну на Товар. Ціни, що у розділі «Карти» Мобільного додатку - є інформативними. Згідно п.5.2 Угоди оплата Товару проводиться Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Продавця. Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок Продавця. Продавець звільняється від своїх обов`язків щодо Товару, оплата за який проведена на інші платіжні реквізити. Відповідно п.5.3 Угоди Покупець самостійно оформляє замовлення і оплачує (100% передоплати) в безготівковій формі на розрахунковий рахунок Продавця. При оплаті платіжною карткою, Покупець підтверджує, що є власником платіжної картки. Згідно п.5.4 Угоди фізична передача Товару Покупцеві проводиться через АЗС, що зазначені у розділі «Карта» мобільного додатку, шляхом заправки автотранспортного засобу. Кількість Товару, що відпускається на АЗС, вибирається Покупцем самостійно, в межах попередньо оплаченої кількості. Право власності у Покупця виникає з моменту передачі Товару на АЗС. 03.12.2023 року позивач переказав відповідачу кошти в сумі 1\~980,00 грн., 12.04.2024 року позивач переказав відповідачу кошти в сумі 2\~550,00 грн., 08.03.2024 року позивач переказав відповідачу кошти в сумі 4\~992,00 грн., 06.07.2023 року позивач переказав відповідачу кошти в сумі 440,00 грн., 29.08.2023 року позивач переказав відповідачу кошти в сумі 980,00 грн., 26.10.2023 року позивач переказав відповідачу кошти в сумі 2\~600,00 грн., 19.12.2022 року позивач переказав відповідачу кошти в сумі 1\~188,00 грн., 07.09.2023 року позивач переказав відповідачу кошти в сумі 1\~960,00 грн., 12.04.2024 року позивач переказав відповідачу кошти в сумі 2\~040,00 грн., 03.12.2023 року позивач переказав відповідачу кошти в сумі 5\~940,00 грн., що підтверджується підтверджується копіями квитанції. Всього за весь період позивачем було придбано палива на суму 24\~670,00 гривень. Станом на дату звернення до суду позивачем не витрачено та не отримано сплаченого товару (палива) на суму 18\~730,00 гривень. Суд, задовольняючи позов в повному обсязі, виходить з наступного. В ст.15\~ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1, ч.2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що непередбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. За змістом статей 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ст.634\~ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 638ЦК\~України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 639ЦК\~України встановлено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Пунктами 5,6 ч.1 ст.3\~Закону України\~"Про\~електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.1 ст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно ст.530ЦК\~України якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін)його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. У ст.599\~ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно ст.610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст.611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно ч.2ст.651ЦК\~України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін уразі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно ст.655\~ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ч.1 ст.656\~ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Згідно ч.1 ст.662\~ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно ст.663\~ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.665ЦК\~України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Згідно ч.1 ст.670\~ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Судом встановлено, що між сторонами за допомогою інформаційно-комунікаційних систем укладено публічний договір приєднання, який за своїм змістом є договором купівлі-продажу товару, у електронній формі, яка прирівнюється до письмової. На виконання умов договору позивач передав відповідачу кошти в рахунок оплати предмета договору пального, яке обліковується на паливній картці. Відповідач частково виконав свої зобов`язання за договором, однак починаючи з кінця 2024 року не забезпечив наявність пального на заправних станціях мережі «Авіас», що унеможливило отримання позивачем придбаного товару. Кошти за недоотриманий позивачем товар відповідач також не повернув, залишок неотриманого позивачем палива - на суму 18\~730,00 грн. Відповідач, незважаючи на відсутність придбаного позивачем товару, що є предметом договору купівлі-продажу, сплачені позивачем кошти за товар не повернув, що дає підстави позивачу вимагати повернення коштів, що були сплачені за фактично неотриманий товар. За таких обставин, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти, що були ним фактично сплачені за недоотриманий товар. Крім того, відповідно ч.1,8 ст.178\~ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Так як відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень суду не надав, то суд вирішив справу за наявними матеріалами. Відповідно ч.1 ст.2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В свою чергу, однією з засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13\~ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 та ст.80\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За приписами частин 1, 5 та 6 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно ст.264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141\~ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позов задоволено в повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору згідно ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», то суд покладає на відповідача сплату судового збору в сумі 1211,20 грн. та стягує його з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved