Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «Факторингова компанія\~«Укрглобал-фінанс»звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення 99000 грн заборгованості за кредитним договором №1182241 від 18 грудня 2023 року. Позов обґрунтований тим, що 18 грудня 2023 року між ТОВ «Селфі кредит» та [PERSON] укладений електронний договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1182241,\~предметом якого є 15000 грн,\~строк кредиту\~360 днів, стандартна процентна ставка становить 2,5% в день. 29 липня 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» був укладений Договір факторингу №29/07/2024, згідно якого ТОВ «Селфі кредит» відступило право грошової вимоги, зокрема, і по вищезазначеному договору із відповідачем [PERSON] .. Умови кредитного договору відповідачем не виконуються, внаслідок чого станом на час відступлення права вимоги заборгованість склала 99000 грн, яка складається з 15000 грн заборгованість за кредитом, 84000 грн заборгованість за нарахованими процентами. Представник позивача Руденко К.В. просить позов задовольнити та стягнути судові витрати, які складаються із 2422,40 грн судового збору та 10000 грн витрат на правничу допомогу, проти заочного розгляду справи не заперечує. Згідно з ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, про що їх заперечення відсутні. Станом на час розгляду справи зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] , на вказану адресу судом надіслано рекомендоване повідомлення про судовий розгляд з матеріалами позову. Відповідачем не подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, заяву щодо розгляду справи із повідомленням сторін, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Також судом враховується правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, відповідно до якої направлення листа\~ рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі\~\~№800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження\~\~№11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі\~\~№10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні, у зв`язку з чим суд вважає можливим розгляд справи за наявними матеріалами, також останнім надана достатня можливість представити свою позицію по справі в умовах, які не ставлять їх в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з іншою стороною, що відповідає розумному балансу інтересів сторін. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247\~ЦПК\~України не здійснюється. Фактичні обставини та мотиви, з яких виходить суд, із застосованими нормами права. Положеннями ст.627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст.ст.526, 599, 629, 1046, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, договір є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). Абзац 2 ч.2 ст.639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до ч.3 ст.11 якого електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що 18 грудня 2023 року між ТОВ «Селфі кредит» та відповідачем [PERSON] , як фізичною особою, було укладено електронний договір про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» №1182241,\~предметом якого є 15000 грн,\~строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка становить 2,5% в день, 29 липня 2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» укладено Договір факторингу №29/07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Селфі кредит» відступило право грошової вимоги, зокрема і по кредитному договору №1182241 від 18 грудня 2023 року, позичальником по якому є відповідач [PERSON] , що підтверджується також і витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу №29/07/2024 від 29 липня 2024 року. Положеннями ст.ст.1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Частинами 1, 2 ст.1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Докази на підтвердження недійсності кредитного договору від 18 грудня 2023 року та договору факторингу до нього від 29 липня 2024 року,- станом на час розгляду справи відсутні. За таких обставин позивач відповідно до ст.514\~ЦК\~України набув прав кредитора по вищезазначеному договору від 18 грудня 2023 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку відповідач [PERSON] має заборгованість за даним кредитним договором станом на 29 липня 2024 року,-99000 грн, з яких 15000 грн- заборгованість за тілом кредиту; 84000 грн - заборгованість за відсотками. Під час судового розгляду відповідач не надав\~суду у \~встановленому порядку\~заяву із\~запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення,\~ зокрема щодо розрахунку заборгованості та заявлених позивачем процентів, у зв`язку\~з чим\~ несе ризик\~настання наслідків,\~пов`язаних із\~невчиненням даних\~процесуальних дій,\~в даному\~випадку,- ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Докази на спростування розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по кредитному договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049\~ЦК\~України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов кредитного договору. За приписами ст.610\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За таких\~обставин\~позов\~підлягає задоволенню повністю, на користь позивача підлягають стягненню із відповідача 99000 грн заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 2422 грн 40 коп судового збору відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом\~\~за умовами договору про надання правничої допомоги\~\~при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,\~\~як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена)\~\~відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи\~\~незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах №923/560/17, №329/766/18, № 178/1522/18. ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41\~Конвенції\~про\~захист\~прав\~людини і\~основоположних свобод.\~Зокрема,\~у рішеннях\~від 23\~січня 2014\~року у\~справі "East/West\~Alliance\~Limited"\~проти України",\~від 26\~лютого 2015\~року у\~справі "Баришевський\~проти України"\~зазначено,\~що заявник\~має право\~на компенсацію\~судових та\~інших витрат,\~лише якщо\~буде доведено,\~що такі\~витрати були\~фактичними і\~неминучими,\~а їхній розмір-обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Представництво ТОВ\~«Факторингова компанія\~«Укрглобал-фінанс»\~здійснюється адвокатомРуденко К.В. на підставі договору про надання юридичних послуг від 02 серпня 2024 року, довіреності та ордеру, що відповідає приписам ч.4 ст.62 ЦПК України, відповідно до якої повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Згідно акту приймання-передачі наданих послуг №45 від 04 лютого 2025 року ФОП [PERSON] надані послуги щодо підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості та клопотання про витребування доказів (вартість 10000 грн). Виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи малозначність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про неспівмірність розміру заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу у сумі 10000 грн, який є завищеним, в даному випадку розумним та співмірним розміром є 5000 грн витрат на правничу допомогу. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: approved