Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

У травні 2025 року позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 93508,81 грн. та судового збору у розмірі 2422,20грн. (документ сформований в системі «Електронний суд»). В обґрунтування позову зазначив, що між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] укладено кредитні договори: 22.03.2019 кредитний договір №2001273816601, за яким позичальнику видано кредит у сумі 44700 грн.; 17.02.2021 кредитний договір №1001817501001, за яким позичальнику видано кредит у сумі 20000 грн. Позивач вказав, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином протягом тривалого строку, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.03.2025 склала: по кредитному договору від 22.03.2019 № 2001273816601 67722, 99 грн., з яких: 43985.57 грн. заборгованість за кредитом; 23737.42 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією; по кредитному договору від 17.02.2021 № 1001817501001- 25785.82 грн., з яких: 16611.24 грн. заборгованість за кредитом, 5.28 грн. заборгованість за процентами; 9169.3 грн. заборгованість за комісією. Тобто загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 03.03.2025 склала 93508.81 гривень. Позивач зазначав, що ним були направлені на адресу відповідача письмові вимоги, проте, заборгованість не була погашена відповідачем у встановлений строк. Ухвалою Салтівського районного суду м. Харкова від 03.06.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 22.03.2019 [PERSON] підписав заяву №2001273816601 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.19), згідно з якою підписанням цієї заяви [PERSON] беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ\~ПУМБ\~- pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (враховуючи всі зміни). Також, за умовами кредитного договору №2001273816601 від 22.03.2019 АТ «ПУМБ» надав [PERSON] кредит у розмірі 5500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, процента ставка 47, 88% річних. Крім того, 22.03.2019 [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту, відповідно до якого сума ліміту 5500грн., строк кредитування на 12 місяців, зі спливом якого продовжується кожного разу на таким самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін, процента ставка 47, 88% річних. Факт отримання та використання кредитними коштами за договором №2001273816601 від 22.03.2019 підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] , відповідно до якої протягом 2019-2021 років [PERSON] використовував кредитні кошти (а.с.37 зворотній бік 44). Відповідач не виконав зобов`язання за кредитним договором №2001273816601 від 22.03.2019, внаслідок чого за розрахунком заборгованості, станом на 03.03.2025 виникла заборгованість у розмірі 67\~722,99 грн., з яких: 42\~985,57 грн. заборгованість за кредитом; 23\~737,42 грн. заборгованість за процентами; 0 грн. заборгованість за комісією (а.с.33 зворотній бік-36). Крім того, 17.02.2021 між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] складена та підписана Заява №1001817501001 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.18). Згідно інформації, викладеної у вказаній заяві, її підписання є беззастережним підтвердженням, що відповідач приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» - pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності можливості Банку). Зі змісту заяви №1001817501001 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вбачається, що відповідач просить надати споживчий кредит у розмірі 20000, 00грн., строком на 24 місяці, тобто до 17.02.2023 року, та сторонами досягнуто згоди про розмір процентної ставки у розмірі 0,01 % річних та розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%. З платіжної інструкції від 17.02.2021 вбачається, що на картковий рахунок [PERSON] банк перерахував 20 000, 00грн. (а.с.31 зворотній бік). З виписки по особовому рахунку вбачається, що [PERSON] користувався кредитними коштами (а.с.36 зворотній бік - 37). З наданого позивачем суду розрахунку заборгованості за кредитним договором №1001817501001 від 17.02.2021 слідує, що заборгованість відповідача перед позивачем станом на 03.03.2025, становить 25\~785, 82 гривень, а саме: 16 611,24грн - заборгованість за кредитом; 5,28 грн. - заборгованість по процентах; 9\~169,30 грн - заборгованість за комісією (а.с.32-33). 03.03.2025 АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» висунув [PERSON] письмову вимогу про повернення кредиту та сплати процентів і комісії за користування кредитами у загальному розмірі 93 508,81грн. (а.с.28 зворотній бік -29). Щодо \~стягнення заборгованості\~за \~договором №2001273816601 від 22.03.2019, суд зазначає наступне. Як вже зазначалось судом вище, факт отримання та використання кредитними коштами за договором №2001273816601 від 22.03.2019 підтверджується випискою з особового рахунку [PERSON] , відповідно до якої останній використовував кредитні кошти. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» не повернуті, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості по кредитному договору № 2001273816601 від 22.03.2019 у розмірі 67722, 99 грн., з яких: 43985.57 грн. заборгованість за кредитом; 23737.42 грн. заборгованість за процентами. Щодо стягнення заборгованості за договором №1001817501001 від 17.02.2021, суд зазначає наступне. Так, суд вважає, що відсутні правові підстави для нарахування, а й відповідно до стягнення відсотків за користування кредитними коштами за \~договором №1001817501001\~від 17.02.2021 нарахованими банком за період з 18.02.2023 року по 03.03.2025 року, тобто після закінчення строку дії договору 17.02.2023 в загальному розмірі 3 грн. 49коп. Оскільки за умовами укладеного договору не передбачено нарахування відсотків, після закінчення строку дії кредитного договору. Висновок про обмеження права нарахування кредитором відсотків за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування сформований Великою Палатою у постанові від 28.03.2018 р. по справі № 444/9519/12. В п. 54 Постанови Верховний Суд вказує, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України. З огляду на передбачений умовами кредитного договору, строк кредитування за договором №1001817501001 від 17.02.2021 становить 24 місяці, тобто до 17.02.2023, банк не мав правових підстав для нарахування відсотків в сумі 3 грн. 49 коп. за період з 118.02.2023 року по 03.03.2025 року, а тому у задоволенні вимог про стягнення відсотків за договором №1001817501001 від 17.02.2021 у розмірі 3грн. 49коп. суд відмовляє. Крім того, пунктом 4 умов заяви №1001817501001 від 17.02.2021 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також паспортом споживчого кредиту, які підписані сторонами, передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%. Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України\~Про захист прав споживачів\~(у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності\~Законом України\~Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10.06.2017 року набрав чинності Закон України\~Про споживче кредитування\~від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України\~Про захист прав споживачів\~текст статті 11 викладено в такій редакції:\~Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України\~Про споживче кредитування. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України\~Про споживче кредитування, після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України\~«Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно частини другої\~статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче кредитування»\~(10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України\~«Про споживче кредитування». Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21. В пункті 4 умов заяви №1001817501001 від 17.02.2021 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаної [PERSON] встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України\~«Про споживче кредитування». За вищенаведених обставин, оскільки [PERSON] було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за Законом повинні надаватись безоплатно, суд дійшов висновку, що положення пункту 4 кредитного договору №1001817501001, укладеного 17.02.2021 між [PERSON] та АТ\~ПУМБ\~щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі по 598грн. 00 коп., є нікчемними. За даних обставин, позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором №1001817501001 від 17.02.2021 за комісією у розмірі 9169,30 грн., задоволенню не підлягає. Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що фактично отримані відповідачем надані йому позивачем грошові кошти за договором №1001817501001 від 17.02.2021 в добровільному порядку [PERSON] банку не повернуті, а також приймаючи до уваги приписи\~статті 530 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 16 611,24грн. та процентів у розмірі 1 грн.79 коп. за договором №1001817501001 від 17.02.2021, є обґрунтованими, та підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2180,16 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial