Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

21.03.2024 року позивачка звернулася до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше п`яти років до часу відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Померлий доводився позивачці чоловіком. Шлюб між ними було розірвано 17.11.2011 року, але вони продовжували проживати разом однією сім`єю, вести спільне господарство. Останні роки свого життя [PERSON] дуже хворів, йому було поставлено важкий діагноз - злоякісне новоутворення бронхів або легень, також він мав супутні захворювання - цукровий діабет типу 2, анемія ІІІ ступеня, тромбоцитопенія. Позивачка піклувалась про чоловіка, надавала належний догляд, отримувала наркотичні засоби для нього для виконання призначень лікаря. Вона також самостійно організувала та оплатила його поховання. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та автомобіля марки «BMW», модель 525 TDS, реєстраційний номер: [NUMBER] , 1997 року випуску. З метою отримання належної позивачці частки спадкового майна, вона звернувся з відповідною заявою до державного нотаріуса Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, де відкрито спадкову справу №182/2022. Син подружжя - [PERSON] від своєї частки спадщини після смерті батька у встановлений законом строк відмовився на користь матері, тобто позивачки. Але державний нотаріус Балашова В.М. відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, оскільки останньою не надані документи, які підтверджують\~факт проживання\~однією сім`єю\~протягом п`яти\~років до\~дня відкриття\~спадщини. Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцької-Шаховал І.О. від 26.03.2024 року задоволено самовідвід (а.с.54-55). Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчевої О.В. позов прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.60-61). Ухвалою судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Рунчевої О.В. від 31.07.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду (а.с.125-126). В судовому засіданні позивачка та її представник, кожен окремо, підтримали позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не прибув, але подав заяву, в якій\~зазначив,\~що з позовними вимогами згоден, визнає у повному обсязі, у зв`язку з чим позовну заяву просив задовольнити (а.с.127). 02.07.2025 року державний нотаріус Віра Балашова направила на адресу суду заяву про розгляд справи без представника Другої Нікопольської державної нотаріальної контори (а.с.151). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, враховує наступне. Частиною 1ст. 4 ЦПК України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст. 12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Як встановлення судом, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 21.09.2022 року за № [NUMBER] (а.с.8). Померлий доводився [PERSON] чоловіком. Шлюб між ними було розірвано 17.11.2011 року на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.11.2011 року (справа № 2-4939) (а.с.115). Але після розірвання шлюбу подружжя не припинило шлюбні стосунки та продовжували мешкати разом однією сім`єю, вести спільне господарство за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з: житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому на підставі спадкового договору від 23.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Маєвською О.Ю. (а.с.101), та автомобіля марки «BMW», модель 525 TDS, реєстраційний номер: [NUMBER] , 1997 року випуску (а.с.100 зворот). [PERSON] звернулась до державного нотаріусу Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Балашової В.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка. Нотаріусом було відкрито спадкову справу за №182/2022, копія якої міститься в матеріалах даної справи (а.с.72-117). Згідно матеріалів спадкової справи, спадкоємцем першої черги є син померлого [PERSON] , який у встановлений законом строк відмовився від своєї частки спадщини на користь матері [PERSON] (а.с.105). Окрім позивачки, до нотаріальної контори із заявою при прийняття спадщини ніхто не звернувся. Спадкоємців, які б фактично прийняли спадщину, або які б мали право на обов`язкову частку спадщини, судом не встановлено. Разом з тим, державний нотаріус Балашова В.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки останньою не надані документи, які підтверджують\~факт проживання\~однією сім`єю\~зі спадкодавцем\~протягом п`яти\~років до\~дня відкриття\~спадщини (а.с.116). Частина 2\~ст.\~1223\~ЦК України передбачає, що у\~ разі\~ відсутності\~ заповіту,\~ визнання\~ його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями\~ за заповітом,\~ а\~ також\~ у\~ разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування\~ за\~ законом\~ одержують\~ особи,\~ визначені\~ у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у\~ першу\~ чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ст.\~1258\~ЦК України кожна наступна черга\~спадкоємців\~за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу Згідно ст.1264\~ЦК України до четвертої черги спадкування належать\~особи, які не є родичами, але проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до його смерті Як зазначалось раніше, [PERSON] офіційно розірвала шлюб з померлим, але продовжувала проживати разом з ним однією сім`єю та вести спільне господарство, а тому вона є спадкоємицею четвертої черги. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293\~ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.2 ст.315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, заміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» N 5 від 31.03.1995 року «суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.» Предметом розгляду даної справи є встановлення факту проживання позивачки разом з [PERSON] не менше, ніж п`ять років до настання смерті останнього. Згідно з ч.2 ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Як вбачається з роз`яснень, які містяться в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю. Так, позивачкою надані докази, що підтверджують факт її спільного проживання з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме: акт, складений головою квартального комітету №18 (а.с.36), квитанції про сплату комунальних послуг за цією адресою (а.с.136-146). В матеріалах справи також містяться спільні фотокартки [PERSON] та [PERSON] , що свідчать про їх спільний побут та відпочинок. Згідно наданих медичних документів, у [PERSON] було онкологічне захворювання. Позивачка здійснювала догляд за хворим чоловіком, отримувала наркотичні засоби для виконання призначень лікаря, що призначались онкохворому [PERSON] (а.с.14). Крім того, позивачка взяла на себе обов`язок щодо його поховання (а.с.15-16). Факт спільного проживання [PERSON] також підтверджується показами свідків. Так, свідок [PERSON] засвідчила, що вона є сестрою [PERSON] . Підтвердила, що позивачка прожила разом з її братом майже 30 років. Свідок не знала, що офіційно вони шлюб розірвали. Свідок [PERSON] суду пояснила, що разом з [PERSON] працювала на заводі, його родину знає з 1995 року. Підтверджує, що [PERSON] жили однією сім`ю, після смерті [PERSON] займалась організацією похорон. Таким чином, суд приходить до висновку, що доказами дослідженими в судовому засіданні, підтверджується факт спільного проживання померлого [PERSON] та позивачки [PERSON] однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , не менше ніж 5 років до часу відкриття спадщини, вони були пов`язані спільним побутом і мали взаємні права та обов`язки. Щодо визнання права власності на житло в порядку спадкування за законом суд прийшов до наступного висновку. Згідно ч.\~1,\~3\~ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, статтями 1268\~та 1269\~ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України "Про нотаріат" при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, враховуючи що позивачка на момент смерті [PERSON] постійно проживала разом з ним, та, як спадкоємець за законом, у встановлений статтею 1270\~ЦК України строк подала заяву про прийняття спадщини, а інший спадкоємець подав заяву про відмову від спадщини на користь позивачки, а отже [PERSON] є такою, що прийняла спадщину, але не має можливості отримати документ на підтвердження права власності на спадщину, суд приходить до висновку, що її право є порушеним і підлягає захисту. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що факт проживання позивачки зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини, тобто, по день його смерті, знайшов своє підтвердження і такий факт слід встановити. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також враховуючи той факт, що в іншому порядку позивачка позбавлена можливості встановити факт спільного проживання та отримати право власності на спадкове майно, а даний факт для неї породжує юридичні наслідки, оскільки від його встановлення залежить можливість реалізації права на оформлення спадщини, суд вважає, що вимоги є обґрунтованими, обставини доведеними, вказаний факт не оспорюється заінтересованою особою, інших спадкоємців судом не встановлено, тому заяву слід задовольнити, оскільки вимоги не суперечать вимогам та законним інтересам сторін, а також не порушують прав та інтересів інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved