Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

31 березня 2025 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі - ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС»), в особі директора Сердійчук Я.Я., через систему «Електронний суд», звернулося до Згурівського районного суду Київської області з вказаним вище позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за кредитним договором № 84442 від 19.09.2021 у розмірі 21179,65 гривень, а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДІПЛЮС» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС») та відповідачем [PERSON] укладено договір № 84442, відповідно до умов якого вона отримала кредит у вигляді кредитної лінії. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 28 січня 2025 року було укладено договір № 28012025, відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 84442. Таким чином, позивач наділений правом вимоги до відповідача за вказаним договором. Станом на день подання позовної заяви заборгованість за договором № 84442 відповідачем не погашається, проценти за користування коштами не сплачуються, у зв`язку з цим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 84442 від 19.09.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 21179,65гривень, з яких: 12094,91 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 8282,74 гривень - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 802,00 гривень - заборгованість за комісією. Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 04.04.2025 прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановила сторонам відповідні строки для подання заяв по суті справи та призначила справу до розгляду. У відповідності до ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Разом з тим, як зазначено у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17 відсутність відзиву на позов не є визнанням позовних вимог та не означає доведеність позовних вимог. Будь-яких письмових заяв від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмета спору. У судове засідання позивач не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку. У позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити у відсутність представника позивача, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток за адресою її реєстрації та публікації оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не направляла. Відповідачем копію ухвали про відкриття провадження від 04.04.2025 та судову повістку про виклик в суд на 06.05.2025 не було отримано, конверт із вкладенням повернувся до суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», судову повістку про виклик в суд на 24.06.2025 відповідачем отримано особисто, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, судову повістку про виклик в суд на 21.07.2025 вручено за довіреністю. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що 19.09.2021 відповідач [PERSON] звернулася до ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» із Заявою на видачу кредиту № 100311434, у якій просила ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» на підставі кредитного договору встановити ліміт кредитної лінії в сумі 68890,00 грн та видати їй перший транш кредиту в розмірі 13334,00 грн в момент його підписання на умовах, вказаних у п. 5 цієї Заяви та кредитного договору (а.с. 42). 19 вересня 2021 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит (індивідуальна частина) № 84442, за умовами якого типом кредит є кредитна лінія, ліміт якої не може перевищувати 68890,00 грн. Перший транш в сумі 13334,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: 10000,50 грн на рахунок/картку позичальника № [NUMBER] , що відкрито в банку код 305299 - ПАТ КБ ПРИВАТБАНК в національній валюті; у розмірі 3333,50 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. Загальний строк кредитування за цим договором складає 1098 днів. Строк, на який надається перший транш складає 168 днів. [PERSON] своїм власноручним підписом у договорі підтвердила, що примірник підписаних сторонами індивідуальної частини Договору та Графіку платежів за першим траншем отримала особисто в паперовій формі, а публічну частину Договору в електронному повідомленні на номер мобільного телефону вказаний нею в заяві на видачу кредиту та Договорі до підписання цієї індивідуальної частини (а.с. 24-25). Підписання відповідачем договору про споживчий кредит (індивідуальна частина) № 84442 від 19.09.2021, свідчить про те, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, що відповідає положенням статті 638 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною першою ст. 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження виконання первісним кредитором ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» умов договору про споживчий кредит (індивідуальна частина) № 84442 від 19.09.2021 позивач ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» надає копію платіжного доручення № CRD_336442 від 19 вересня 2021 року, з якого вбачається, що відповідачу [PERSON] було здійснено надання фінансового кредиту (перерахунок кредитних коштів) у сумі 10000,50 гривень згідно кредитного договору № 84442 від 19.09.2021 на картковий рахунок № [NUMBER] (а.с. 63). Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Судом встановлено, що ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» у період з 19.09.2021 по 23.02.2022 включно (протягом 160 днів) здійснювало щоденне нарахування процентів за користування кредитними коштами та комісії у відповідності до умов договору. В свою чергу відповідачем було здійснене часткове погашення тіла кредиту на загальну суму 1239,09 гривень та відсотків за користування кредитними коштами на загальну суму 2868,91 гривень. Заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» станом на 23.02.2022 становить 21179,65 гривень, з яких: 12094,91 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 8282,74 гривень - заборгованість за нарахованими процентами; 802,00 гривень - заборгованість за комісією (а.с. 5-7). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Судом встановлено, що 28 січня 2025 року між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» (клієнт) та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (фактор) було укладено договір факторингу № 28012025, за умовами якого клієнт передає (відступає) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між клієнтом та боржниками. До фактора переходять права клієнта як первісного кредитора за кредитними договорами (договорами про надання споживчого кредиту) в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. За придбання (відступлення) прав вимоги фактор протягом 3 (трьох) робочих днів від дати підписання цього договору сплачує клієнту плату в розмірі, що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 2047654,81 гривень. Права вимоги переходять фактору у день здійснення фінансування (оплати) на користь клієнта у повному обсязі в сумі, вказаній у п. 7.1. цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення права вимоги здійснюється шляхом підписання Акту приймання-передачі Реєстру боржників (а.с. 9-17). На виконання умов договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025 ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» 28.01.2025 здійснив оплату ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» у сумі, вказаній у договорі (а.с. 18). 28 січня 2025 року між сторонами договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025 був підписаний Акт прийому-передачі Реєстру боржників та Реєстр боржників до договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025, з якого вбачається, що до позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 84442 від 19.09.2021 в загальній сумі заборгованості 21179,65 гривень, з яких: 12094,91 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 8282,74 гривень - заборгованість за нарахованими процентами; 802,00 гривень - заборгованість за комісією (а.с. 19-23, 26). Із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 84442 від 19.09.2021, сформованого за період 28.01.2025-24.03.2025 за відповідачем рахується непогашена заборгованість у загальному розмірі 21179,65 гривень, з яких: 12094,91 гривень - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 8282,74 гривень - заборгованість за нарахованими процентами; 802,00 гривень - заборгованість за комісією (а.с. 8). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов`язання згідно з умовами договору про споживчий кредит (індивідуальна частина) № 84442 від 19.09.2021, що призвело до виникнення кредитної заборгованості. Право вимоги до [PERSON] у позивача ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за договором про споживчий кредит (індивідуальна частина) № 84442 від 19.09.2021 виникло на підставі договору факторингу № 28012025 від 28.01.2025.Відповідач [PERSON] своїх заперечень щодо позовних вимог, а також належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог, не надала. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). У позовній заяві позивач вказав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з судового збору у сумі 2422,40 гривень та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень, які він поніс у зв`язку з розглядом справи. Сплата позивачем судового збору в сумі 2422,40 гривень при поданні позову підтверджується платіжною інструкцією № 0508800040 від 28.03.2025 (а.с. 75). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За приписами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надає: копію договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладеного між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АСІСТАНС» (а.с. 33-36); копію заявки на надання юридичної допомоги № 667 від 01.02.2025 (а.с. 37); копія витягу з Акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 від 01.02.2025 на суму 9000,00 гривень (а.с. 39). Суд враховує постанову Верховного Суду від 13.03.2025 по справі № 275/150/22 згідно з якою, суд,

Outcome: approved