Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

представник позивача [PERSON] 19.05.2025 за допомогою підсистеми "Електронний суд", діючи в інтересах свого довірителя, звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивує тим, що влітку 2010 року за адресою [ADDRESS] він збудував капітальний гараж на належній йому на праві власності земельній ділянці. З метою оформлення права власності на вказаний гараж позивач на початку березня 2025 року звернувся до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно, який йому відмовив у вчиненні реєстраційний дій та роз`яснив право на звернення до суду з відповідним позовом. Оскільки питання щодо реєстрації права власності у встановленому законодавством порядку залишається невирішеним, позивач звернувся до суду для захисту свого права у судовому порядку шляхом визнання за ним права приватної власності на нерухоме майно - збудований капітальний гараж № [NUMBER] , що розташований за адресою: [ADDRESS] загальною площею приміщення 21,7 метрів квадратних. Ухвалою судді від 12.06.2025 відкрито провадження у справі, призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. У строк, встановлений судом, 18.06.2025 представник відповідача Волошин С.М. надіслав до суду відзив на позов, з якого вбачається, що Хорольська міська рада Лубенського району Полтавської області при вирішенні питання про задоволення позовних вимог покладється на розсуд суду, розгляд справи прохає провести за його відсутності. Ухвалою суду від 08.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 21.07.2025 сторони не з`явилися, в матеріалах справи маються заяви про розгляд справи без їхньої участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, суд доходить висновку, що за результатами судового розгляду має бути ухвалене рішення, яким вимоги позивача підлягають задоволенню з таких підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Рішенням 4 сесії 7 скликання Хорольської міської ради Хорольського району Полтавської області від 23.12.2015 № 84 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] " затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. [PERSON] загальною площею 0,0030 га (кадастровий номер 5324810100:50:002:0586) для будівництва індивідуальних гаражів в [ADDRESS] та передано дану земельну ділянку у власність. Зобов`язано гр. [PERSON] провести державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, вказану у п. 1 даного рішення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до копії Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 77847196 від 09.01.2017, за позивачем 03.01.2017 зареєстровано право приватної власності на вищевказану земельну ділянку. Згідно з копією рішенням виконавчого комітету Хорольської міської ради Полтавської області від 18.06.2010 № 238 дозволоне переоформлення недобудованого гаража по [ADDRESS] , з гр. [PERSON] на [PERSON] та [PERSON] за спільною згодою. Зобов`язано заявників вчинити дії, пов`язані із переоформленням гаража. Відповідно до копії висновку про забудову земельної ділянки по [ADDRESS] від 29.07.2010, наданого відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Хорольської РДА за заявою [PERSON] зазначено, що технічний стан існуючих на земельній ділянці будівель та споруд, державні стандарти та правила дозволяють проведення будівництва гаража (бокс №1). Згідно з копією рішення виконавчого комітету Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області від 18.12.2015 № 338, присвоєно окрему адресу земельній ділянці та гаражу по [ADDRESS] , який збудований гр. [PERSON] на підставі рішення № 238 виконавчого комітету Хорольської міської ради від 18.06.2010 - [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] . Відповідно до копії технічного паспорту від 10.04.2025, виготовленого ФОП [PERSON] , гараж [ADDRESS] загальною площею забудови 27 м2, має загальну площу будівлі та приміщень 21,7 м2, кількість поверхів - 1, об`єм - 78 м3, висота 2,6 м, кількість приміщень - 1. Згідно із копією звіту про оцінку вказаного гаража, виготовленого ТОВ "Альбатрос", ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 10.06.2025 вкаладає 98000,00 грн. У зв`язку із відмовою державного реєстратора речових прав на нерухоме майно зареєструвати право власності позивача на вищезазначений гараж, останній звернувся до суду із цим позовом. Норми права, застосовані судом. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12\~ЦПК\~України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997, кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції Україниправа і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.ст.316, 317, 318, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженими. Законом може бути встановлено обмеження розміру земельної ділянки, яка може бути у власності фізичної та юридичної особи. Статтею 328 цього Кодексу визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з положеннями ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Пункт 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних і цивільних справ від 30.03.2012 року № 6 зазначає, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до ст. 26 Закону № 2780-ІІ спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями ДБАК у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. У зв`язку з цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Якщо позивач не звертався до компетентного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону; п. 12 „у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК ) Разом з тим, власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (ч. 2 ст. 375), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб ( ч.5 ст. 376 ЦК ). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки, чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними; п. 14 на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалась у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною, проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (ч. 3 ст. 375 ЦК)". Мотивована оцінка аргументів сторін. Як встановлено судом, позивач у 2010 році на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці по [ADDRESS] збудував капітальний гараж загальною площею 21,7 м2. Наявні в матеріалах справи письмові докази свідчать про зареєстроване право власності позивача за земельну ділянку, на якій збудований зазначений об`єкт, надання відповідно дозволу виконавчим комітетом Хорольської міської ради Лубенського району на його будівництво саме на цій ділянці та те, що гараж відповідає архітектурним, санітарним та протипожежним нормам і правилам, розташований у межах цієї земельної ділянки, не перебуває на суміжніх земельних ділянках. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача та визнання за останнім права власності на гараж, розташований по [ADDRESS] загальною площею 21,7 м2. Беручи до уваги неможливість оформлення права власності на це нерухоме майно позивачем у позасудовий спосіб у встановленому законом порядку, беручи до уваги те, що його визнання не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд доходить висновку, що позов [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно - гараж - підлягає до задоволення. Питання розподілу судових витрат не вирішувалося судом, оскільки позивачем не було заявлено про їх стягнення із відповідача, відповідач при вирішенні вказаного позову поклався на розсуд суду. На підставі наведеного,

Outcome: approved