Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення з заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та гарячої водопостачання посилаючись на те, що відповідачі є користувачами та мешканцями кв. [ADDRESS] . Відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідачі своєчасно з січня 2016 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення та з серпня 2017 року за отримані послуги гарячого водопостачання в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01 лютого 2024 року у розмірі 57 524,08 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 17 423,93 грн., 3% річних у розмірі 5 420,04 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду суду від 14 березня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу [PERSON] , [PERSON] ухвалу про відкриття провадження від 14 березня 2024 року та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками було отримано відповідачем 25 березня 2024 року. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] ухвалу про відкриття провадження від 14 березня 2024 року та копію позовної заяви разом із доданими до неї додатками направлялася на зазначену в позові адресу відповідачів, однак конверти повернувся на адресу суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 09.04.2024 року відповідачем - [PERSON] подано до суду відзив на позовну заяву, яким заперечує проти позовних вимог обґрунтовуючи це наступним, що з січня 2020 року споживачі вчасно й повному обсязі сплачували за отримані послуги та надає до суду квитанції про сплату заборгованості. Відносно стягнення з відповідачів інфляційної складової боргу та 3% річних відповідач зазначає, що у зв`язку з введенням з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року на території України карантину, позивачем неправомірно нараховано штрафні санкції з березня 2020 року по серпень 2023 року. Крім того відповідач подав до суду заяву про застосування строків позовної давності та просить застосувати їх до вимог щодо стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з січня 2016 року по січень 2020 року, а за послуги з гарячого водопостачання з серпні 2017 по серпень 2020 року. 17.04.2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» подала до суду відповідь на відзив щодо стягнення заборгованості, в якому зазначив, що застосування строків позовної давності може бути застосована лише до заявлених вимог за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води в межах строку з 01 січня 2016 по 12 березня 2017 року з підстав встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення короновірусної хвороби (COVID-19), на підставі чого Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро - Реконструкція» надає новий розрахунок заборгованості з урахуванням заяви про застосування строків позовної давності тапросить позов задовольнити повністю. 25.04.2024 року відповідач - [PERSON] подав до суду заперечення на відповідь на відзив та просить відмовити в задоволенні позову застосувавши строки позовної давності з підстав викладених у письмових запереченнях. 07.04.2024 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про долучення доказів часткової оплати заборгованості. 30.04.2024 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про долучення доказів часткової оплати заборгованості. Розпорядженням керівника апарату суду від 25.03.2025 року №325 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з неможливістю судді Арапіної Н.Є. продовжувати розгляд справи відповідно до п. 2.3.50 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О. від 28 березня 2025 року прийнято до свого провадження матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. 08.05.2025 року ТОВ «Євро-Реконструкція» подало до суду письмові пояснення, яким повторно звертає увагу суду, що у зв`язку з встановленням на території України карантину, строк позовної давності з 12 березня 2020 року був продовжений. Крім того позивач зазначає, що платежі, які відповідно до наданих відповідачем платіжних інструкцій враховані при здійсненні розрахунків заборгованості. 28.05.2025 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про долучення доказів часткової оплати заборгованості. 25.06.2025 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про долучення доказів часткової оплати заборгованості. 09.07.2025 року від ТОВ «Євро-Реконструкція» подало до суду письмові пояснення по справі та надано оновлений розрахунок заборгованості. 23.07.2025 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про долучення доказів часткової оплати заборгованості. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Як убачається з матеріалів справи, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку [ADDRESS] , здійснюється Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг, на час виникнення спірних правовідносин, регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630, регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги). Централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання; Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання; Відповідно до п. 11 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Відповідно до п. 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил. Відповідно до положень ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: - [PERSON] , [INFO] в період з 09.02.2006 року по теперішній час відповідно до довідки №108832835 від 12.03.2024 року; - [PERSON] , [INFO] в період з 20.04.2000 року по теперішній час відповідно до довідки №108832849 від 12.03.2024 року; - [PERSON] , [INFO] в період з 17.12.2021 року по теперішній час відповідно до довідки №108832862 від 12.03.2024 року; - [PERSON] , [INFO] в період з 08.05.2008 року по теперішній час відповідно до довідки №108832876 від 12.03.2024 року. Виходячи з цього, відповідачі є споживачем послуг в період виникнення боргу з постачання централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послуги водопостачання, що здійснюються Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» за адресою: [ADDRESS] . За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Як з`ясовано судом, підтверджується наявними у справі доказами, відповідачі належним чином свої зобов`язання за договором про надання послуг не виконували, внаслідок чого у відповідності до оновленого розрахунку наданого позивачем та платіжних інструкцій на оплату заборгованості наданих стороною відповідача станом на 07 липня 2025 року утворилась заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та за послугу з гарячого водопостачання у розмірі 13 781,93 грн., з яких заборгованість з постачання теплової енергії становить 0 грн. та гаряча вода становить 13 781,93 грн. Щодо заяви відповідачів про застосування строку позовної давності необхідно зазначити наступне. Відповідно до статті 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. Статтею 258 ЦК України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим. У пункті 139 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16-ц (провадження № 14-208цс18) зроблено висновок, що у спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи заявити про застосування до цих вимог позовної давності. Тобто при солідарному обов`язку будь-який з відповідачів може заявити про застосування позовної давності. При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який продовжено до 30 квітня 2023 року. Згідно з перехідними положеннями ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Як вбачається з розрахунку заборгованості за надання послуг з центрального опалення/постачання теплової енергії, борг нараховується з січня 2016 року, тому позовна давність поширюється на вимоги про стягнення заборгованості за період з 01 січня 2016 року по 12 березня 2017 року. Враховуючи те, що до суми основної заборгованості зі сплати коштів за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії судом позовна давність застосовується за період з січня 2016 року по 12.03.2017 року, аналогічна формула щодо позовної давності застосовується судом і до вимог про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, відтак заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Таким чином, з урахуванням наданого позивачем оновленого розрахунку заборгованості, враховуючи докази оплати заборгованості надані стороною відповідача, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за період з 12.03.2017 року по 07.07.2025 року з централізованого опалення в сумі 0 грн., заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання в розмірі 13 781,93 грн. Відносно стягнення інфляційної складової боргу та 3% річних, суд здійснив перерахунок з врахуванням строків позовної давності та вирішив, що з відповідачів підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 16 648,22 грн. та 3% річних в сумі 5 249,25 грн. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судові витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 3 028,00 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial