Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26 жовтня 2020 року, між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, про що виконкомом Тереблянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області Україна складено відповідний актовий запис № 16. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . В даний час дитина знаходиться на її повному утриманні та вихованні. З відповідачем по справі вони відносини припинили, однак проживають в одному будинку. З моменту припинення спільного проживання відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Всім необхідним вона змушена дитину забезпечувати самостійно, але її коштів на всі потреби не вистачає. Відповідач є молодий за віком та працездатний, постійного місця роботи не має, працює по найму та його доходи мають мінливий характер, стан його здоров`я задовільний, а тому, вважає, що він спроможний щомісячно сплачувати аліменти на утримання дитини, а саме в розмірі по 3000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Нею вживалися заходи для досудового врегулювання спору, однак про добровільну сплату аліментів домовитися не вдалося, а також у зв`язку з погіршенням її матеріального стану, вона змушена звертатися до суду із даним позовом. Враховуючи викладене, просить стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі\~3000\~гривень,\~але не\~менше 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~щомісячно до\~досягнення ним\~повноліття. 21 березня 2025 року ухвалою Тячівського \~районного суду\~Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач своїм правом щодо подачі відзиву на позовну заяву не скористався. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, згідно позовної заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, за таких обставин суд визнав можливим провести розгляд справи у його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 жовтня 2020 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 26 жовтня 2020 року виконкомом Тереблянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим\~записом №\~16\~ (а.с.3). Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] та згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 11 квітня 2024 року виконавчим комітетом Буштинської селищної ради Тячівського району Закарпатської області відповідач [PERSON] значиться батьком (а.с.4). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов в [PERSON] жительки [ADDRESS] , складеного депутатом Буштинської селищної ради Груля Н.В. від 25 лютого 2025 №3-14 року встановлено, що позивачка проживає разом із сином [PERSON] , 2024 року народження та чоловіком [PERSON] , 1990 року народження. [PERSON] та [PERSON] перебувають в офіційному шлюбі. Зі слів [PERSON] за останній рік відносини з чоловіком погіршилися, він почав періодично не виходити на зв`язок та не приходити додому. За останній період часто був помічений в стані алкогольного сп`яніння. Продовжувати сімейні відносити та підтримувати спільний побут [PERSON] немає намірів. Станом на сьогодні дитина проживає з матір`ю, та з її слів перебуває на її повному утриманні. Батько періодично з`являється вдома (а.с.6). Відповідно до довідки №3-71 від 25 лютого 2025 року виданої виконкомом Буштинської селищної ради (село Теребля) Тячівського району Закарпатської, вбачається, що позивачка [PERSON] проживає разом із своїм сином [PERSON] , 2024 року народження, в [ADDRESS] (а.с.7). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ч. 2\~ст. 150\~СК України,\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Статтею 180 СК України,\~встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України,\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~ Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1\~ст. 184 СК України. У відповідності до ч. ч. 1, 2\~ст. 182 СК України,\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;\~2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;\~3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;\~3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;\~4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст. 8 ч. 1 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 2\~ст.\~182\~СК України,\~встановлено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом\~ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Як роз`яснено в п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Також, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно до ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем. При визначенні розміру аліментів, суд враховує майновий стан відповідача, який є молодим та працездатним за віком, а тому відповідно може виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дитини, однак при цьому зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів про рівень його доходів, стану здоров`я, наявність на його утриманні інших осіб, непрацездатність, тощо. Разом з тим, суд зазначає, що позивачкою не доведено належними доказами розмір фактичних витрат, які вона несе на утримання дитини та відповідно, обґрунтованість заявленого нею до стягнення розміру аліментів. Таким чином, враховуючи всі наведені обставини, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання сина, в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, щомісячно, починаючи з 19 березня 2025 року, і до його повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: partial