Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (далі - ТОВ «ВІН ФІНАНС») через систему «Електронний суд» звернулося до суду просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №L5509143 від 14.03.2019 у розмірі 31968,64 грн, що складається з: суми заборгованості по тілу кредиту 8900 грн, заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом\~3471 грн, штрафів 4449,99 грн, комісії 4450 грн, суми інфляційних витрат 8785,01 грн, суми 3% річних 1912,64 грн, а також просило стягнути судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Позов мотивований тим, що 14.03.2019 ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії №L5509143, в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» надало відповідачці кредит в сумі 8900 грн. В інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» присвоєно номер договору - №L5509143, паралельно з номером договору №AG5203046, який зазначено в документах (на сайті кредитора). Дані щодо кредитного договору зазначені у «довідці про ідентифікацію» особи позичальника, яка передана разом з іншими документами до ТОВ «ВІН ФІНАНС» на підставі договору про відступлення права вимоги. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти, позичальник, не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. 01.07.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладений договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L5509143 за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача. 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» згідно протоколу № 1706 змінено найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Всупереч вимогам договору відповідач належним чином не виконала умови договору про надання фінансового кредиту щодо повернення наданих коштів, сплати пені та комісії, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 31968,64 грн, що складається з: суми заборгованості по тілу кредиту 8900 грн, заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом\~3471 грн, штрафів - 4449,99 грн, комісії 4450 грн, суми інфляційних витрат 8785,01 грн, суми 3% річних 1912,64 грн. Представник позивача ТОВ «ВІН ФІНАНС» у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений в установленому порядку, надав до суду заяву про розгляду справи у відсутності представника ТОВ «ВІН ФІНАНС», позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Доводи та\~заперечення відповідача. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». На адресу суду повернуто поштове відправлення з довідкою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач в\~судове засідання\~не з`явилася,\~не повідомила\~про причини\~неявки,\~своїм процесуальним\~правом не\~скористалася,\~відзив на\~позов не\~подала. Заяви,\~клопотання та\~інші процесуальні\~дії у\~справі. 22.05.2025\~позивач через\~систему «Електронний\~суд» звернувся\~до суду\~з цим\~позовом,\~до якого\~долучив докази\~направлення позовної\~заяви з\~додатками відповідачу. 22.05.2024 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачки, відкрив спрощене провадження та призначив справу до судового розгляду на 26.05.24. Розгляд справи відкладався на 26.05.2025, 22.07.2025, 05.08.2025 у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачкою судової повістки. 05.08.2025\~суд постановив\~ухвалу про\~заочний розгляд\~справи у\~зв`язку\~з тим,\~що відповідачка\~повідомлена про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання,\~у судове\~засідання не з`явилася,\~не повідомила\~про причини\~неявки,\~відзив не\~подала,\~представник позивача\~не заперечував\~проти такого\~вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи\~здійснюється судом\~за відсутності\~учасників справи,\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Виклад встановлених\~судом обставин\~та зміст\~спірних правовідносин Між сторонами\~виникли зобов`язальні\~правовідносини на\~підставі кредитного\~договору,\~які регулюються\~нормами Цивільного\~кодексу України\~(далі\~ЦК України). Суд встановив, що 14.03.2019 ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № L5509143. Первісний кредитор виконав умови кредитного договору та надав відповідачці короткостроковий кредит в сумі 8900 грн з терміном оплати від 7 (семи) днів до 30 (тридцяти) днів на споживчі цілі, перерахувавши на рахунок відповідачки безготівковим шляхом кошти. Відповідачка, не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до довідки про ідентифікацію відповідачка [PERSON] 13.03.2019 о 11:45:15 подала заявку на кредит, дата банківського переказу 14.03.2019, сума отриманих коштів 8900 грн, процентна ставка річна 468%. 06.11.2018 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладений договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії №L5509143 за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно [PERSON] за договором №L5509143 від 14.03.2019 року. 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» згідно протоколу № 1706 змінило найменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами: Спеціальними умовами для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії AG5203046, додатковою угодою №АМ9787016 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії AG5203046, загальними умовами договору кредитної лінії, паспорто споживчого кредиту, копією наказу про перейменування ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» від 25.07.2024, випискою з рахунку відповідачки [PERSON] станом на 30.10.2019 року, копією договору про відступлення права вимоги №01072019 від 01.07.2019, довідкою про ідентифікацію [PERSON] , розрахунком заборгованості за договором AG5203046 за період 14.03.2019 30.10.2019 року, та іншими доказами. Застосовані норми права. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Із положень ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено\~ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті\~205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 3 вказаного Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1\~ст. 1048 цього ж Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України\~визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Мотиви та висновки суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. 14.03.2019 ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії №L5509143, в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», згідно якого відповідачка [PERSON] отримала кредит в сумі 8900 грн. В інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» присвоєно номер договору - №L5509143, паралельно з номером договору №AG5203046, який зазначено в документах (на сайті кредитора), про що зазначено у «довідці про ідентифікацію» особи позичальника, яка передана разом з іншими документами до ТОВ «ВІН ФІНАНС» на підставі договору про відступлення права вимоги. У договорі сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов, а саме: домовилися щодо розміру кредитних коштів отриманих відповідачкою у позику, щодо строку повернення кредитних коштів, щодо розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, щодо штрафу за невиконання умов договору та щодо розміру комісії. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у відповідачки виникло зобов`язання по поверненню суми отриманого кредиту та сплати відповідної плати за користування кредитом. Як слідує з досліджених доказів, умови договору відповідачкою не виконані, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8900 грн, заборгованості по відсотках за користування кредитом в розмірі 3471 грн, суми штрафів в розмірі 4449,99 та суми комісії в розмірі 4450 грн, а всього у розмірі 21270,99 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки інфляційних втрат в розмірі 8785,01 грн та 3 % річних в розмірі 1912,64 грн, то суд зважає на таке. Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивач не врахував вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснив нарахування інфляційних втрат та 3% річних за кредитним договором №L5509143 від 14.03.2019. Розподіл судових витрат. Згідно ч.ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн, позов задоволено частково на 66,54% (21270,99:31968,64х100%), а тому з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1611,86 грн судового збору (2422,40грн:100%х66,54%). Суд зауважує,\~що попередній\~розрахунок розміру\~судовихвитрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частиною 2\~ст. 137 ЦПК\~встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.4\~ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як встановлено ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За приписами\~ст. 134 ЦПК України\~разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Щодо заявленої вимоги про стягнення з відповідачки витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5000,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Так, для підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача надано: акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 24.04.2025 на суму 5000,00 грн, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних АБ «Анастасії Міньковської", договір № 36 про надання правової допомоги від 25.04.2024, додаткову угоду від 25.04.2024. Згідно з положеннями статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial