Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 18 грудня 2010 року у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №735, та стягнути судові витрати з відповідача. На обґрунтування позову зазначила, що 18 грудня 2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №735. Після одруження змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №221 від 15.04.2011 року), сина [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №512 від 14.08.2013 року), доньку [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №81 від 27.05.2020 року). З початку травня 2025 року сторони остаточно припинили подружні стосунки. Вони тривалий час не розуміють один одного, не знаходять спільної мови у вирішенні багатьох питань, кожен з них по різному розуміє виконання подружніх прав та обов`язків, що призвело до розірвання стосунків. Позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно і відновити подружні стосунки неможливо, тому вимушена звернутися до суду. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2025 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Корнєєвій І.В. Ухвалою від 17 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися. 04 липня 2025 року позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. 04 липня 2025 року відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі. Відзиву на позовну заяву не подав. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, встановив, що шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 18 грудня 2010 року у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №735, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №221 від 15.04.2011 року), що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.7), сина [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №512 від 14.08.2013 року), що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.8), доньку [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження №81 від 27.05.2020 року), що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] (а.с.9) Подружнє життя між сторонами не склалось, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, спільного господарства не ведуть. Статтею 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя, як визначено ч.1 ст.36 СК. Статтею 55 СК України передбачений обов`язок подружжя турбуватись про сім`ю, в т.ч.: дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони повинні бути відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в сім`ї, та зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України). Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що сім`я розпалася повністю, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому позовна вимога про розірвання шлюбу є підставною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне, матеріали справи підтверджують факт отримання позивачем послуг адвоката. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Пунктами 1,2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи в суді, суд враховує те, що справа про розірвання шлюбу є малозначною справою, всі обставини по цій справі були встановленні в судовому порядку. На підтвердження понесених витрат у справі до суду надано Договір від 20.05.2025 року, додаткову угоду №1 Акт прийому-передачі виконаних послуг за договором від 20.05.2025 року про надання правової допомоги, копію свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю Ярош І.В., відповідно до якого позивач понесла судові витрати на правничу допомогу в сумі 2800,00 грн. Суд приходить до висновку, що витрати понесені позивачем на правничу допомогу у розмірі 2800,00 грн., підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача по справі на користь позивача. На підставі ст.ст. 3,55, 56,104 Сімейного Кодексу України, ст.29 ЦК України, ст.ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved