Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 06.05.2006 року у якому у них народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказував, що більше року їхні шлюбні стосунки фактично припинені, вони не проживають разом, а тому вважає збереження шлюбу недоцільним та таким, що буде суперечити їх інтересам. Вважає, що за таких обставин шлюб існує формально, їх сім`я розпалась остаточно та примирення є неможливим. Також зазначав, що після фактичного припинення шлюбних відносин, дочка [PERSON] залишилась проживати разом з ним натомість відповідачка участі у вихованні та утриманні дитини не приймає. Спору щодо місця проживання дитини у них немає, вони дійшли згоди, що дочка [PERSON] після розірвання шлюбу залишається й надалі проживати із батьком. Вказував, що у нього виникла необхідність у встановленні факту самостійного утримання та виховання дитини з метою набуття статусу «одинокий батько», що надасть йому можливість отримати допомогу на дитину в розмірі 150% від соціальної пільги, а також право на додаткову відпустку. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Після розірвання шлюбу дитину залишити проживати з ним та встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними. Дочку залишити проживати разом із батьком на його самостійному вихованні та утриманні. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Через канцелярію суду надала заяву у якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо їх задоволення. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 06.05.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Заставнівського районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис №31, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до копій свідоцтв про народження. Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення дитини проживати разом з батьком, а також встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини батьком, суд зазначає наступне. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Відповідно до нотаріально посвідченого договору приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В., від 26.06.2025 року, батьки досягли згоди, що дочка [PERSON] проживатиме з батьком який самостійно її виховуватиме та утримуватиме. Зазначене свідчить, що дійсно неповнолітня дитина проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні та вихованні. Наведене також підтверджується письмовими заявами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Також суд приймає до уваги, що відповідачкою визнано позовні вимоги у повному обсязі, що свідчить про відсутність спору між батьками щодо місця проживання дитини. Крім того відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись із даною вимого позивач посилався на те, що встановлення факту самостійного виховання дитини надасть йому можливість набуття статусу «одинокий батько», що надасть йому можливість отримати допомогу на дитину в розмірі 150% від соціальної пільги, а також право на додаткову відпустку. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків буде проживати спільна дитина, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що [PERSON] , після розірвання шлюбу залишається й надалі проживати разом із батьком та перебуватиме на його утриманні та вихованні, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved