Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача, відповідача та третіх осіб. 20.06.2025 через підсистему «Електронний суд» [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Дончак Д.М., звернувся до суду з позовом до ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», треті особи приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №23898, вчинений 02.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» суми заборгованості в розмірі 11600,50 грн. Позов обґрунтував тим, що позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню з наступних причин: виконавчий напис був вчинений нотаріусом за відсутності документів, які підтверджують безспірність заборгованості боржника та доказів направлення боржнику повідомлення про наявність заборгованості; кредитний договір, за яким можливе стягнення боргу на підставі виконавчого нотаріуса, позивач не підписував; сума боргу не є безспірною; кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. 07.07.2025 через підсистему «Електронний суд» відповідач ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» подало до суду відзив на позовну заяву, який мотивує тим, що між [PERSON] та ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ» було укладено кредитний договір №2566540 від 03.08.2019, на підставі якого [PERSON] були надані кредитні кошти у тимчасове, строкове, платне користування. Відповідачем було направлено позивачу претензію з вимогою про погашення заборгованості за договором про надання кредиту, яку позивач отримав, але не виконав, що і стало підставою звернення відповідача до приватного нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Вказує, що позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви будь яких доказів, які б свідчили про спірність суми заборгованості за кредитним договором, який він не оспорює. На момент вчинення виконавчого напису Постанова КМУ №662 від 26.11.2014 року формально залишалася чинною, змін чи скасування не було оприлюднено в офіційних джерелах, а докази виконання судового рішення про визнання її нечинною були відсутні, тому нотаріус, отримавши належні документи, правомірно вчинив виконавчий напис. Враховуючи вищевикладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Треті особи без самостійних вимог приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. письмових пояснень не надали. Заяви ( клопотання) учасників справи. Разом із позовною заявою позивачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору, у вказаному клопотанні позивач вказує, що звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», якою встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.06.2025 вказану справу передано на розгляд судді Голяни О.В. Ухвалою суду\~ від 24.06.2025 відкрито\~провадження у\~даній справі,\~постановлено розгляд\~справи здійснювати\~у порядку\~спрощеного позовного\~провадження. Позиції учасників справи. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подав заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були належним чином повідомлені. Судом на підставі частини другої\~статті 247\~ЦПК у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Як вбачається з долученого до матеріалів справи кредитного договору №2566540 від 03.08.2019, укладення цього правочину здійснено в електронній формі на офіційному веб-сайті кредитодавця ТОВ «Алекскредит» відповідно до вимог чинного законодавства, що прямо передбачено пунктом 7.10 договору. Договір підписано позичальником [PERSON] шляхом використання одноразового ідентифікатора. Згідно з умовами договору, кредитодавець надав [PERSON] кредит у сумі 4 950,00 грн на інші споживчі цілі у тимчасове, строкове, платне користування, з обов`язком позичальника повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування, а також інші передбачені договором платежі у національній валюті України гривні. Крім того, 23.08.2019 між тими самими сторонами також в електронній формі укладено додаткову угоду до вказаного кредитного договору, яка аналогічно була підписана позичальником з використанням одноразового ідентифікатора. 02.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм О.С вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за №23898, згідно з яким на підставі\~статей 87 Закону України «Про нотаріат»\~та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06 1999 № 1172, звернуто стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 2566540 від 03.08.2019, укладеним з ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ». Строк платежу за кредитним договором настав. Стягнення заборгованості проводиться за період 23.09.2019 по 31.01.2020. Сума заборгованості становить 9\~800,50 грн., що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 4950,00 грн.; простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 4850,60 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1800,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача, становить 11\~600,60 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. від 14.09.2020 відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису (ВП №63020629). Оцінка суду. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами пов`язані із стягненням з позивача на користь відповідача суми заборгованості, стягнення якої було здійснено на підставі виконавчого напису нотаріуса. В ситуації, що розглядається позивач не погодилася із існуванням такої заборгованості і відповідно обґрунтованістю вчинення виконавчого напису нотаріуса. \~Суд звертає увагу, що з однієї сторони за змістом статей\~15,\~16 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-12\~(далі Закон від 2 вересня 1993 року № 3425-12)). \~З іншої сторони, відповідно до\~статті 18 ЦК\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. \~Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом від 2 вересня 1993 року № 3425-12 та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 вказаного Закону). \~Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). В даній ситуації при вирішенні питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд враховує висновки Верховного Суду при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою\~статті 263 ЦПК. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. \~Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. \~З урахуванням приписів статей\~15,\~16,\~18 ЦК, статей 50, 87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. \~Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 30 вересня 2019 року по справі № 357/12818/17 (провадження № 61-44380св18). \~У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс 18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону від 2 вересня 1993 року № 3425-12 у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду в справі № 826/20084/14. Верховний Суд у своїй постанові від 15 квітня 2020 року по справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105 св 18) звернув увагу на те, що оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. \~В даній ситуації укладений кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 22.09.2020, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Щодо розподілу витрат, пов`язаних з розглядом справи Оскільки в силу частини третьої статті 22\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» позивач був звільнений від сплати судового збору, сума судового збору у розмірі 968,96 грн стягується в дохід держави з відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України). Згідно з ч.ч.1, 2\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилами ч. ч. 1,2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В матеріалах справи міститься договір, ордер від 17.04.2025, виданий на підставі договору про надання правової допомоги № 1-17/04/25 від 17.04.2025, укладеного між [PERSON] та адвокатом Дончаком Д.М., акт виконаних робіт № 5 від 17.04.2025 за надання послуг розмір яких складає 3\~000,00 грн, платіжна інструкція від 19.06.2025 на суму 3000,00 грн, попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат. Разом з тим, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу, з огляду на наступне. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі№922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений також і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін(додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18). ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року). При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. (ч. 1\~ст. 182 ЦПК України). Тобто, саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. Як вбачається з матеріалів справи, представник ТОВ «Алекскредит» надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти стягнення витрат на правничу допомогу. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: approved