Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Позивач звернулась із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Сіті Актив Груп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість Трейд Інвест» про визнання припиненим зобов`язання за кредитним та іпотечним договорами, визнання недійсним договору відступлення права вимоги за іпотечним договором та витребування майна. В обгрунутвання позову зазначила, що 03 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11400937060, відповідного до якого сума наданого кредиту складала 38 000, 00 доларів США. 03 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 11400937000/11400955000/1 на загальну суму 38 000.00 доларів США із зобов`язанням про повернення втермін до 03.10.2029 року. Окрім того, 03 жовтня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 232560 від 03.10.2008 року, відповідно до якого Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, шо і Боржник, за всіма зобов`язаннями встановленими основним договором, включаючи повернення основної суми боргуд сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору (п.1.3 Договору поруки). Цього ж дня, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 232559 з аналогічною порукою. Так, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-365/11 від 13.12.2011 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в розмірі 422466,2 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 424286,20 грн. Ухвалою Красногвардійського\~районного суду\~м.Дніпропетровська\~по справі\~№ 2-365/11\~від 30.03.2018 року заяву акціонерного товариства «УкрСиббанк» про видасу дублікату виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2/365/11, виданого 27 листопада 2012 року Красногвардійським районним судом міта Дніпропетровська по цивільній справі за позовом акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитим договором задоволено та поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-365/2011, виданого 27 листопада 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-365/11 від 01.07.202 року заяву Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Акціонерне товариство «Укрсиббанк» про видачу дублікату виконавчого документу - задоволено та видано Соборному відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) дублікат виконавчого листа виданого по рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2011 року у цивільній справі № 2-365/11 за позовом Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, про стягнення солідарно (втому числі) з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором №11400937000 від 03.10.2008 року в розмірі 422466,2 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 424286,2 (чотириста двадцять чотири тисячі двісті вісімдесят шість гривень 20 копійок) - для подальшого виконання. За результами видачі дубліката було відкрито виконавче провадження № 56973332 з примусового виконання виконавчого листа № 2/365/11 виданого 13.03.2018 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь АТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором № 11400937000 від 03.10.2008 року у розмірі 424286, 20 грн. Стягувачем за виконавчим провадженням було Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» до 12.02.2024 р. З 12.02.2024 р. стягувачем (кредитором) стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» на підставі ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 2-365/11 від 12.11.2023 року, відповідно до змісту якої заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження к задоволено та замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувана - Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» у виконавчому провадженні, відкритому за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська 13.12.2011 року у цивільній справі №2-365/11 про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] В рамках виконавчого провадження позивачем було добровільно сплачено залишок заборгованості у розмірі 381 436, 76 грн., що сталою підставою для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження. Після повної оплати заборгованості за кредитним договором та з повним розумінням, що іпотека припинена внаслідок виконання зобов`язань за кредитним договором позивачка поїхала до квартири. Квартира була зачинена, позивачка викликала полицю по мобільному телефону за вказаною адресою надала всі підтверджуючі документи (договір купівлі-продажу, витяг з реєстру нерухомого майна). Після перевірки реєстрів щодо нерухомого майна поліцією на місці, було з`ясовано, що квартира [PERSON] більше не належить їй на праві власності, та відповідно відмовлено у супроводі стосовно фізично доступу до квартири. На наступний день, позивач самостійно зробила запити до відповідних реєстрів нерухомого майна через застосунок «Дія», згідно наданих параметрів запиту стало відомо, що новим власником квартири [ADDRESS] є Товариство з обмеженою відповідальністю «Нерухомість Трейд Інвест» на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2024 р. За вказаним договором продавцем є ТОВ "Інвест Сіті Актив Груп". З`ясувалося, що 10.06.2024 р. ТОВ "Фінансова компанія ""УкрФінСтандарт" переуступило свої права вимоги за договором іпотеки Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Сіті Актив Груп». Договір про відступлення прав вимоги від 10.06.2024 р. вчинений з порушенням закону, що є підставою для визнання такого договору недійним. Враховуючи викладене позивачка просить суд: - Визнати припиненими зобов`язання [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 11400937000 від 03.10.2008 р., укладеного Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] від 03.10.2008 р. та за договором іпотеки від Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 11400937000/11400955000/1 від 03.10.2008 р. - Визнати недійсним договір відступлення прав вимоги, серія та номер: 148, виданий 10 06 2024 р за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Сіті Актив Груп» прийняло право вимоги за іпотечним договором № 11400937000/11400955000/1 від 03.10.2008 року; - Витребувати з Товариства обмеженою відповідальністю «Нерухомість Трейд Інвест» на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 07.11.2024 року прийняти до розгляду та відкрити провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 20.03.2025 року задоволено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 03.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 06.11.2024 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Усенко А.О. щодо забезпечення позову по цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Сіті Актив Груп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість Трейд Інвест» про визнання припиненим зобов`язання за кредитним та іпотечним договорами, визнання недійсним договору відступлення права вимоги за іпотечним договором та витребування майна, задоволено частково. Забезпечено позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвест Сіті Актив Груп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нерухомість Трейд Інвест» про визнання припиненим зобов`язання за кредитним та іпотечним договорами, визнання недійсним договору відступлення права вимоги за іпотечним договором та витребування майна. Забезпечено Товариству з обмеженою відповідальністю «Нерухомість Трейд Інвест» вчиняти будь-які дії по відчуженню, реалізації, передачі іншим особам та переоформленню документів на нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 2952060212020. Забезпечено державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (в тому числі реєстрацію та перереєстрацію права власності, внесення записів про накладення арештів, заборон на відчуження, записів про іпотеку інші дії передбачені чинним законодавством), окрім дій по виконанню ухвали суду про забезпечення даного позову по цій справі щодо нерухомого майна, а саме: однокімнатної квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 2952060212020. Відповідач ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» у наданому суду відзиві просили відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначили, що позивачем не доведено та не обґрунтовано порушення її прав та законних інтересів. Відповідач ТОВ «Нерухомість трейд інвест» у наданому суду відзиві просили відмовити у задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що 27 вересня 2023 року між АКЦІОНЕРНИМ БАНКОМ «УКРСИББАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «УКРФІНСТАНДАРТ» укладено Договір факторингу №27/09/2023 та Договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки №11400937000/11400955000/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Андрейків , \~ \~ \~ \~І.В., за р. 1428. відповідно до яких право вимоги за Кредитним договором № 11400937000 від 03.10.2008. укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «У крСиббанк») та [PERSON] та право вимоги за Договором іпотеки №11400937000/11400955000/1 від 03.10.2008, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за р. №14689, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК» «УКРФНСТАНДАРТ». 12 лютого 2024 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у справі №2-365/11 (провадження №6/204/87/24) задоволено заяву ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» та замінено сторону виконавчого провадження, а саме стягувана АТ «УКРССИББАНК» на його правонаступника ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» у виконавчому провадженні, відкритому за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.2011 у цивільній справі №2-365/11. В подальшому державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокадському районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було замінено стягувана з АТ «УКРСИББАНК» на ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» у виконавчому провадженні №56973332 по стягненню з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №№11400937000 від 03.10.2008 у розмірі 434 286, 20 гривень. 10 червня 2024 року між ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ІНВЕСТ СІТІ АКТИВ ГРУП» (далі -ТОВ «Інвест Сіті Актив Г рун»/ Відповідач -2) укладено Договір відступлення права вимоги №10-06/ФК- 24 та Договір відступлення прав вимоги за Договором іпотеки №11400937000/11400955000/1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куліковою Я.В., за р. 148, відповідно до яких право вимоги за Кредитним договором № 11400937000 від 03.10.2008, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] та право вимоги за Договором іпотеки №11400937000/11400955000/1 від 03.10.2008, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за р. №14689, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] , перейшло до ТОВ «Інвест Сіті Актив Груп». Відповідно до положень ч.1\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 15 ЦК України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Загальні підстави недійсності правочину визначені\~ст. 215 ЦК України. Так, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6\~ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Таким чином, у\~ст. 215 ЦК України\~проводиться розмежування видів недійсності правочинів на нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ст.ст.\~219,\~220,\~224 ЦК України\~тощо), та на оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ст.ст.\~222,\~223,\~225 ЦК України\~тощо). Згідно статей\~526,\~527,\~530 Цивільного кодексу України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до положень статей ч. 1 ст.\~626, ст.\~627, ч.1 ст.\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У ч.1\~ст. 638 ЦК України\~зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається в письмовій формі. У порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим банк скористався своїм правом та звернув стягнення на Предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом: переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет Іпотеки. Відповідно\~ст. 36 ЗУ "Про іпотеку", сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавдем і іпотекодержатедем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього\~Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке порівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: -передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому\~статтею 37 цього Закону; -право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь якій особі на підставі договору купівлі продажу у порядку, встановленому\~статтею 38 цього Закону. Відповідно до п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~судам необхідно враховувати, що згідно зі статтями\~4,\~10\~та\~203 Цивільного кодексу України\~зміст правочину не може суперечити\~ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до\~Конституції України\~та\~ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених\~Конституцією України\~та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до\~Конституції України(статті\~1,\~8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладання договору, підлягають виконанню. Статтею 626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно зі\~ст. 627 ЦК України\~та відповідно до\~ст.6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1\~ст. 628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З аналізу ст.ст.\~1048-1052,\~1054 ЦК України\~випливає, що істотними умовами кредитного договору є: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, ціпи забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Згідно з ч.1, 2\~ст. 228 ЦК України\~правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Тлумачення ч.1\~ст. 228 ЦК України\~свідчить, що при вчиненні правочину, що порушує публічний порядок, відбувається, перш за все, порушення вимог актів, що закріплюють окремі елементи публічного порядку, такі як, зокрема,\~Конституція України,\~Кримінальний кодекс України,\~Кодекс України про адміністративні правопорушення. Термін «публічний порядок» необхідно розуміти як оціночний критерій, елементи якого закріплені в публічно-правових нормативних актах держави, що визначають основи державного ладу, політичної системи та економічної безпеки держави. Тому правовий захист не надається жодним правам чи інтересам, які могли б виникнути з дії, що порушує публічний порядок. У постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-1528цс15 зроблено висновок, що: «статтею 228\~ЦК України\~визначено правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок. Відповідно до цієї статті, по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів,\~ЦК України\~виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину. При цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку. З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави. Отже, положеннями\~статті 228 ЦК України\~визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок. Такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об`єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (стаття 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об`єктів цивільного права тощо. Усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об`єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок. При кваліфікації правочину за\~ст. 228 ЦК\~потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо». Відповідно до ч.4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) зазначено: «стаття 204\~ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору (у справі, що переглядається, - у зв`язку зі скасуванням судового рішення) всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у\~статті 629 ЦК України\~закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в\~главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)». У відповідності до\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є недоведені та необґрунтовані, фактично позовні вимоги гуртуються на припущеннях позивача, тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю. З цих підстав,

Outcome: dismissed