Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

ТОВ "Споживчий\~Центр"\~звернулося в\~суд з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~№ 14.06.2024-100002282\~від 14.06.2024\~у розмірі\~29600\~грн,\~а також\~понесених судових\~витрат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] 14.06.2024 уклали кредитний договір (оферти) № 14.06.2024-100002282. Відповідно до умов договору, позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання кредиту - 14.06.2024; сума кредиту - 10000 грн; строк, на який надається кредит - 98 днів з дати його надання; дата повернення кредиту - 19.09.2024; процентна ставка "Стандарт" - 1,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 4 чергових періодів; процентна ставка "Економ" - 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт"; денна процентна ставка - 1,49 %. Комісія за надання кредиту - 500 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 500 грн у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Неустойка 100 грн за кожен день неналежного виконання зобов`язання. ТОВ "Споживчий Центр" виконало свої зобов`язання за договором належним чином та в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову у нього перед позивачем утворилася заборгованість у розмірі 29600 грн, з яких: тіло кредиту - 10000 грн; проценти - 12600 грн; комісія - 500 грн; додаткові комісії - 1500 грн; неустойка - 5000 грн. Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 10.06.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача до суду не з`явився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. У прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач до суду не з`явився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. 23 липня 2025 року від нього до суду надійшла заява, згідно з якою він визнає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10000 грн. Решту позовних вимог не визнає, посилаючись на Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану". Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 14 червня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" та [PERSON] уклали кредитний договір № 14.06.2024-100002282 (кредитної лінії) (а.с. 24 - 30), згідно з умовами якого позичальнику надається кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту - 14.06.2024; сума Кредиту - 10000 грн; строк, на який надається Кредит - 98 днів з дати його надання; Дата повернення (виплати) кредиту - 19.09.2024; період користування Кредитом - кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (надалі "черговий період"); продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування/строку договору не передбачена; процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 4 чергових періодів; Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт"; денна процентна ставка - 1,49 %; комісія, пов`язана з наданням Кредиту - 500 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 500 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Неустойка - 100 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Договір укладений в електронній формі та підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором Е242. Також у матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту (а.с. 30 зворот - 32), у якому містяться основні умови кредитування. Як вбачається із квитанції від 14.06.2024 (а.с. 23), платник "Швидкий кредит" перерахував на картку № [NUMBER] грошові кошти у розмірі 10000 грн. Призначення платіжної операції - Видача за договором кредиту №14.06.2024-100002282. Згідно з довідкою-розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором №14.06.2024-100002282 від 14.06.2024 (а.с. 18), заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором становить 29600 грн, з яких: 10000 грн - основний борг; 12600 грн - проценти; 2000 грн - комісії; 5000 грн - неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 14 червня 2024 року по 19 вересня 2024 року. Аналізуючи встановлені обставини справи, суд враховує наступні положення чинного законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" N 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 12 ст. 11 Закону України "Про електронні довірчі послуги", встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ "Споживчий Центр" та [PERSON] підписано одноразовим ідентифікатором. Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит у визначений договором строк. Встановлено, що ТОВ "Споживчий Центр" прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало належним чином, надававши відповідачу кредитні кошти у розмірі 10000 грн. Однак, відповідач не виконав умови кредитного договору в частині повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, яка не спростовна відповідачем. З огляду на встановлене та враховуючи письмову заяву відповідача про визнання позову в цій частині (а.с. 54), борг в частині тіла кредиту в розмірі 10000 грн є обґрунтованим, останній не повернутий відповідачем для позивча, а відтак в цій частині позов підлягає задоволенню. Згідно зі статтею 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно, проценти є платою за користування кредитними коштами, при цьому розмір останніх відповідачем не оспорювався та альтернативних розрахунків не надавав. Разом з тим, відповідач вказав, що заперечує нараховані інші суми з посиланням на Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану". З огляду на встановене суд зазначає, що згідно Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" внесено зміни у розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003, № 40-44, ст.356) доповнити пунктами 18 і 19 такого змісту: "18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії"; а у розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2 із наступними змінами) доповнити пунктом 6-1 такого змісту: "6-1. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем". З огляду на вказане, для оцінки відповідності нарахування відсотків, зважаючи, що це не є відповідальністю за прострочення виконання грошового зобов`язання, необхідно враховувати вимоги Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України "Про споживче кредитування", якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом №3498-IX від 22 листопада 2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 24 грудня 2023 року. Згідно з ч. 5 ст. 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення закону застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Як вбачається із кредитного договору № 14.06.2024-100002282, останній укладено 14.06.2024. При цьому, строк дії даного договору 98 днів, який розпочинається із 14.06.2025. Згідно умов договору, за перші 56 днів, що відповідає чотирьом періодам по 14 днів, користування кредитними коштами боржник сплачує 1,5 %, а за наступні 42 дні - 1 %. При цьому, вказані розміри відсотків за користування кредитом повністю відповідають вимогам Закону України "Про споживче кредитування". А саме, 120 днів із 2,5% розпочинаються із набранням чинності законом - з 24.12.2023 і закінчуються - 22.04.2024, а наступний період із 1,5% розпочинаться із 23.04.2024 і триває 120 днів, тобто по 19.08.2024, а строки в спірному кредитному довгорі розпочинаються із 14.06.2024 і 1,5% обраховуються по 08.08.2024, тобто в межах строку Закону України "Про споживче кредитування" із зазначенням 1,5 %, а наступний строк починається із 09.08.2024 і триває по 19.09.2024 і становить 42 дні, де нараховується 1%, а відтак 10000/100*1,5*56=8400 грн, а наступний період 10000/100*1*42=4200 грн, а в загальному 8400+4200=12600 грн, це нараховані позивачем відсотки за коритсування кредитом, що повністю відповідають вимогам Закону України "Про споживче кредитування", а відтак підлягають стягненню. Щодо стягнення комісії у розмірі 2000 грн, суд зазначає, що кредитним договором № 14.06.2024-100002282 від 14.06.2024, передбачено стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 500 грн на початку першого чергового періоду кожних трьох чергових періодів, що вбачається із п. 12 кредитного договору - заявки кредитного договору № 14.06.2024-100002282 (кредитної лінії) від 14.06.2024 та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) договору № 14.06.2024-100002282 (кредитної лінії) від 14.06.2024 (а.с. 27-28) та, враховуючи, що один період рівний 14 днів, три період рівні 42 дні, а в 98 днів - строк кредитування є таких три початки періодів, тобто перший період це перший день і по 42-й день, другий період з 43-го дня і по 84-й день і на 85-й день початок третього, тому за три періоди стягується три комісії по 500 грн, що становить 1500 грн і комісії у 500 грн за перерахування коштів кредитодавцем позичальнику, що передбачено п. 11 цього кредитного договору - заявки кредитного договору № 14.06.2024-100002282 (кредитної лінії) від 14.06.2024 та відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) договору № 14.06.2024-100002282 (кредитної лінії) від 14.06.2024 (а.с. 27-28), при цьому вказаний кредитний договір відповідачем не оспорюється, а тому останні несе витрати по вказних платах, а відтак позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за комісією підлягають задоволенню в повному обсязі, при цьому суд зазначає, що така комісія не є відповідальністю у розумінні цивільного законодавства України. Вирішуючи питання про стягнення неустойки за кредитним договором, суд враховує, що відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено і триває на даний час. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31 січня 2024 року №183/7850/22 зазначив тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. За встановлених обставин стягнення неустойки, що є відповідальністю за неналежне виконання грошового зобов`язання, у розмірі 5000 грн за кредитним договором у період дії воєнного стану не відповідає вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Отже, загальна сума заборгованості за кредитним договором № 14.06.2024-100002282 від 14.06.2024, яка підлягає стягенню з відповідача становить 24600 грн, з яких: 10000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12600 грн - заборгованість за відсотками; 2000 грн - комісії. Позовні вимоги в частині стягнення неустойки за даним договором задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем заявлені позовні вимоги на загальну суму 29600 грн. Судом стягнуто 24600 грн, тобто позовні вимоги задоволені на 83,10810810810811 % (24600 х 100 : 29600). За таких підстав, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2013,21 грн (2422,40 х 83,10810810810811 : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial