Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Представник позивача ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» - Литвинюк Я.В. звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 4/3081891\~від 22.07.2019\~року в\~розмірі 26597,04\~грн.,\~ з\~яких:\~15531,42\~грн.\~ заборгованість\~за тілом\~кредиту;\~917,38\~грн.\~-\~заборгованість за\~відсотками,\~2063,15\~грн.\~ заборгованість\~за комісією,\~1279,58\~грн.\~ нарахована\~пеня,\~6805,51\~грн.\~ інфляційне\~збільшеннята сплачену суму судового збору у розмірі 2481,00 грн. Позов мотивований тим, що 22.07.2019 року між АТ «Креді Агріколь банк», [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» укладено комплексний договір №4/3081891, за умовами якого відповідачу надано кредит у сумі 17\~940,55 грн. на споживчі потреби до 21.07.2024 року, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя. 06.07.2020 року між АТ «Креді Агріколь банк» ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №І-2020, предметом якого є відступлення Права вимоги до Боржників за кредитними договорами зазначених у відповідних реєстрах. 11.11.2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та позивачем укладено Реєстр прав вимог до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №І-2020, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором, укладеним між відповідачем та ПАТ «Креді Агріколь банк», перейшло до позивача. Відповідно до розрахунку строкової заборгованості від 22.07.2019 року, перераховано кошти в сумі 2062,55 грн., отримувач СК УНІКА ЖИТТЯ, ПРАТ та 15\~878,00 грн., отримувач [PERSON] . Загальна сума 17940,55 грн. Відповідно до п.1.1. Комплексного договору встановлено, що кредит в сумі 17940,55 грн. надається позичальникові з 22.07.2019 року до 21.07.2024 року. Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту як День повернення кредиту. Повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту. Відсотки за користування кредитом відповідно до п.1.3.1 Комплексного договору підлягають сплаті позичальником щомісячно в розмірі 15,00% (фіксована процентна ставка) починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за Договором. Фактично до дня відступлення права вимоги від банку до позивача, оскільки позивачем відсотки не нараховано. Комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості відповідно до п.1.3.2 щомісячно в розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту зазначеної в п.1.1 Договору. Позивач не нараховує комісію з дати набуття права вимоги. Посилається на те, що станом на 15.12.2022 року відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних внесків за кредитом та наявної заборгованості за кредитом. Згідно з реєстром прав вимог від 11.11.2020 року до Договору №І-2020 від 06.07.2020 року, сума заборгованості станом на 11.11.2020 року складає 18511 грн. 95 коп., з яких: 15531 грн. 42 коп. заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за відсотками - 917 грн. 38 коп.; заборгованість за комісією - 2063 грн. 15 коп.; заборгованість за пенею 0,00 грн. Також посилається на пункт 3.1. Комплексного договору, яким передбачено обмеження зі сплати пені, саме: у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов Договору на суму простроченого платежу нараховуєтеся пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня але не більше ніж 15% від суми простроченого платежу, та вважає за необхідне стягнути з відповідачки також інфляційне збільшення: 6805,51 грн. та пеню (не більше ніж 15% від суми простроченого платежу) в сумі 1279,58 грн. 09.03.2023 року Покровським районним судом Дніпропетровської області ухвалене заочне рішення по даній справі, яке ухвалою суду від 12.05.2025 року скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачка [PERSON] \~в особі\~представника -\~адвоката Єланського\~О.Г.\~подала до\~суду відзив\~на позовну\~заяву,\~у якому\~просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з необґрунтованістю. Також зазначив, що до матеріалів позовної заяви не додано доказів надання (перерахування) відповідачці коштів та отримання нею цих коштів за комплексним договором №4/3081891 від 22.07.2019 року. Крім того, положення Комплексного договору №4/3081891 від 22.07.2019 року щодо нарахування комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості вважає нікчемним. Також адвокат Єланський О.Г. зазначив, що ТОВ «ФК «Укрфінстандарт» не може виступати як належний позивач (новий кредитор), оскільки Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №1-2020 від 06.07.2020 року вичерпав свою дію 31 липня 2021 року. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача Нижник В.В. через систему «Електронний суд» надіслала клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідачки [PERSON] адвокат Єланський О.Г. надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов не визнає, заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позову про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~ Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Так, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15.07.2019 року відповідачка підписала заяву-анкету № 0100197-15072019-001 від 15.07.2019 року на отримання готівкового кредиту «Свобода» в банку АТ «Креді Агріколь Банк», відповідно до якої сума кредиту становить 17940,55 грн., строк кредиту 60 місяців, відсоткова ставка 15 % річних, комісійна винагорода 2,30 % (а.с. 6). 22.07.2019 року між ПАТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладений комплексний договір № 4/3081891, відповідно до п. 1.1 якого банк надає позичальнику кредит у сумі 17940,55 грн. строком на 60 місяців - з 22.07.2019 року до 21.07.2024 (включно). Позичальник сплачує платежі за кредитом щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток № 1 до договору, що є невід`ємною частиною) як день повернення кредиту. Повернення кредиту здійснюється у валюті кредиту. Відповідно до п. 1.2 комплексного договору кредит надається позичальнику на споживчі потреби, в тому числі на сплату страхового платежу за договором страхування життя, згідно договору та Правил надання споживчого кредиту в ПАТ «Креді Агріколь Банк». \~ \~ \~ \~ Відповідно до підпунктів 1.3.1, 1.3.2 пункту 1.3 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує: процентну винагороду (проценти) щомісячно в розмірі 15,00 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості (комісія) щомісячно - комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,30 % у місяць від суми кредиту, зазначеної у п. 1.1 договору. \~ \~ \~ \~ Пунктом 3.1 комплексного договору передбачено, що у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно з умовами договору на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше ніж 15 % від суми простроченого платежу (а.с. 4). Додатком № 1 до комплексного договору № 4/3081891 від 22.07.2017 є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет) (а.с.5). \~ \~ \~ \~ Відповідачка отримала інформацію, яка була надана їй до укладення договору про споживчий кредит та ознайомилася з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що підтверджується її підписом у паспорті споживчого кредиту та Додатку 1 до нього від 22.07.2019 року (а.с 5). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Також [PERSON] підписала пам`ятку клієнту за комплексним договором №4/3081891 від 22.07.2019 року (а.с. 8). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Судом достовірно встановлено, що [PERSON] отримала від АТ «Креді Агріколь Банк» грошові кошти згідно Комплексного договору № 4/3081891 в сумі 15878, 00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №27542142-1 від 22.07.2019 року (а.с.9). Крім того, 22.09.2019 року АТ «Креді Агріколь Банк» перераховано на рахунок ПАТ «Страхова компанія «УНІКА Життя» страховий внесок [PERSON] в сумі 2062,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням №27542142-5 (а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що АТ «Креді Агріколь Банк» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачці кредит відповідно до умов укладеного договору. Відповідачка підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання АТ «Креді Агріколь Банк», а саме отримавши кредитні кошти. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У частині першій\~статті 510 ЦК України\~передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто, відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. З матеріалів справи вбачається, що 06.07.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ "Фінансова компанія "Укрфінстандарт» укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № І-2020, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах (а.с.15-19). Відповідно до Договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № І-2020 від 06.07.2020 року, АТ «Креді Агріколь Банк» відступило право вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Укрфінстандарт» в тому числі до боржника [PERSON] за договором 4/3081891 від 22.07.2019 року на загальну суму заборгованості 18 511 грн. 95 коп., з яких: 15531 грн. 42 коп. заборгованість за тілом кредиту; заборгованість за відсотками - 917 грн. 38 коп.; заборгованість за комісією - 2063 грн. 15 коп.; заборгованість за пенею 0,00 грн. (а.с.20). \~ \~ \~ \~У\~статті 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За частиною першою\~статті 513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18. Згідно з частиною першою\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Відповідно до\~статті 519 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Частиною першою\~статті 1078 ЦК України\~встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за договорами, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. З урахуванням приписів\~статті 517 ЦК України, доказами прав нового кредитора у зобов`язанні є документи, які засвідчують права, що передаються, та інформація, яка є важливою для їх здійснення. Передача таких документів має на меті перевірку існування у кредитора права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків, а також змісту та обсягу таких обов`язків (п. 41 постанови Верховного Суду від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012). Згідно частини третьої статті\~12\~та частини першої статті\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої\~статті 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті\~79,\~80 ЦПК України). Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Разом з тим, відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Так, в пункті 1.3.2 комплексного договору №4/3081891 від 22.07.2019 року встановлена комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,30% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 Договору. Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, передбачена в Додатку №1 до Комплексного договору №4/3081891 від 22.07.2019 року, «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет)» (колонка 7 графіку). Загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості з 22.07.2019 року до 21.07.2024 року сукупно складає 24757,80 грн. (а.с.5). Встановивши у Комплексному договорі №4/3081891 сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що у загальному розмірі складає 24757,80 грн., банк не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, докази надання таких послуг позичальнику у матеріалах справи відсутні. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими. Таким чином, встановивши, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто положення пункту 1.3.2 Комплексного договору №4/3081891 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 216/7637/21, від 09 лютого 2024 року в справі № 337/3703/22, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада2023 року в справі № 204/224/21. Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що стягнення заборгованості по комісії за Комплексним договором №4/3081891 від 22.07.2019 року є необґрунтованим. Щодо нарахування позивачем інфляційного збільшення: 6805,51 грн. та пені в сумі 1279,58 грн. судом встановлено наступне. У пунктах 15, 18\~Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України\~передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину, виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Крім того, згідно із п. 6\~розділу IV Закону України «Про споживче кредитування»\~у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою\~статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби (COVID-19) (втому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою\~статті 3 цього Закону. Як вбачається з розрахунку заборгованості, пеня та інфляційні нарахування за прострочення виконання зобов`язання за Комплексним договором №4/3081891 від 22.07.2019 року нараховувалися за період з 11.11.2020 року до 15.12.2022 року, тобто як під час дії карантину, так і під час дії воєнного стану, суд дійшов висновку, що відповідачка звільнена від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за даним договором, а відтак відсутні підстави для стягнення заявленого в позовних вимогах інфляційного збільшення в розмірі 6805,51 грн. та пені в розмірі 1279,58 грн. Також з\~матеріалів справи\~вбачається,\~що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадима Вікторовича знаходилось виконавче провадження №71679276 з примусового виконання виконавчого листа №189/80/23 від 11.04.2023, виданого Покровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Укфінстандарт» заборгованості у розмірі 29078,04 грн. В ході виконавчого провадження №71679276 з [PERSON] було стягнуто 2158,56 грн., з яких: 1199,22 грн. - зараховані в рахунок витрат виконавчого провадження; 87,22 грн. зараховані в рахунок основної винагороди приватного виконавця; 872,12 грн. - перераховано стягувачу в рахунок погашення заборгованості згідно виконавчого листа №189/80/23 від 11.04.2023, виданого Покровським районним судом Дніпропетровської області. Таким чином, приватним виконавцем було стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Укфінстандарт» в рахунок погашення заборгованості 872,12 грн. Враховуючи вищевикладене,\~суд дійшов\~висновку,\~що розмір\~заборгованості за Комплексним договором №4/3081891 від 22.07.2019 року, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 15576,68\~грн.\~(з\~яких 14659,30\~грн.\~ заборгованість\~за тілом\~кредиту;\~917\~грн.\~38\~коп.\~-\~заборгованість за\~відсотками)і розрахований судом наступним чином: 26597,04 грн. (сума позову, яка заявлена позивачем до стягнення) 872,12 грн. (сума, стягнута за виконавчим провадженням в рахунок погашення кредитної заборгованості) 2063,15 грн. (нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості, яка в силу нікчемності даного пункту договору не підлягає до стягнення) 1279,58 грн. пеня та 6805,51 грн. інфляційне збільшення (які не підлягають до стягнення, оскільки нараховані під час дії карантину, та воєнного стану). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В матеріалах справи містяться платіжна інструкція №1806 від 14.12.2022 року, яка засвідчує той факт, що позивачем при подачі позовної заяви сплачено 2481,00 грн. судового збору. Так, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1453,00 грн. сплаченого позивачем судового збору, який у зв`язку з частковим задоволенням позову розраховується наступним чином: 15576,68*2481/26597,04 = 1453,00 грн.

Outcome: partial