Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

04.05.2025р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому, з урахуванням заяви поданої до суду 25.06.2025р., просить: - розірвати шлюб зареєстрований між сторонами 10.12.2016р. виконкомом Нападівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, актовий запис № 05; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] . [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Стягнення аліментів розпочати з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позов обґрунтований тим, що подружні відносини між сторонами припинені у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуття любові, різні погляди на сімейні цінності, неприязнь один до одного та відсутність планів на майбутнє. Сторони проживають разом, але сімейні відносини, як подружжя, не підтримують, не ведуть спільного господарства. Між сторонами відсутній майновий спір. Позичка просить не надавати терміну для примирення. Також позивачка вказує, що у сторін є спільні неповнолітні діти: донька - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу, діти залишаться проживати з позивачкою, у зв`язку з чим просила стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Позивачка в судові засідання 30.06.2025р. та 23.07.2025р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила. Водночас 25.06.2025р. звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в якій підтримала позовні вимоги. Відповідач в судові засідання 30.06.2025р. та 23.07.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду, про причину неявки не повідомив. Водночас 21.07.2025р. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідив матеріали справи, судом встановлено таке. 10.12.2016р. виконкомом Нападівської сільської ради Калинівського району Вінницької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 05, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10.12.2026р. цим же відділом реєстрації актів цивільного стану. Прізвище після реєстрації шлюбу дружини з дошлюбного [PERSON] було змінено на [PERSON] . Сторони мають спільних неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 28.04.2017р., актовий запис 87, та свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) 28.02.2020р., актовий запис № 499). Фактично сторони припинили шлюбні відносини, кожен живе своїм особистим життям, не ведуть спільного господарства та не мають спільного побуту подальше примирення неможливе. Майнового спору та спору щодо місця проживання дітей між сторонами немає. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачкою. Згідно ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану (ст. 21 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За вимогами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Щодо вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей слід зазначити таке. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). За вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину ч. 5 ст. 183 СК України). Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в мінімальних розмірах, встановлених ст.ст. 182,183 СК України. Судом не встановлено наявності у відповідача інвалідності чи перебування на його утриманні непрацездатних членів сім`ї, інших неповнолітніх дітей. Вказані обставини вказують, що відповідач має можливість сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством. Отже, оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягає задоволенню, та з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти, починаючи від дня пред`явлення позову (04.05.2025р.) і до досягнення дітьми повноліття. Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За такого, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином з відповідача підлягають стягненню в дохід держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 грн. 20 коп. за вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved