Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Попівська сільська рада Конотопського р-ну, як органі опіки та піклування, звернулася до суду із вказаною позовною заявою та просить позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вимоги обгрунтовує тим, що 27.06.2017 р. між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, від якого народилися [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] 01.08.2021 р. зі слів [PERSON] , [PERSON] зібрала речі та покинула дітей самих у будинку, повідомивши бабусі дітей [PERSON] , що покидає їх. Батько дітей на той час перебував на військовій службі, тому їх забрала бабуся [PERSON] . З того часу мати дітей не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться здоров`ям, успіхами, не надає матеріальної допомоги, не підтримує жодних зв`язків з ними та залишила їх без догляду, виїхавши у невідомому напрямку. Намагання [PERSON] знайти дружину, результаті не принесло. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, місце проживання дітей визначено з батьком. Весь цей час вихованням дітей займається [PERSON] та [PERSON] . Чоловік виконує обов`язки як батька, так і матері, опікується дітьми та матеріально забезпечує, створює їм добробут, дає освіту. Між батьком та дітьми люблячі і довірливі стосунки. Діти забезпечені усім необхідним для повноцінного розвитку. В родині панує взаєморозуміння і теплі взаємини. Доньки мешкають разом з батьком в [ADDRESS] . [PERSON] , [PERSON] навчаються в 1-му кл. Мати протягом навчального року жодного разу не була в ліцеї та не цікавилась дітьми. Відповідно до листа КНМ КМР "Конотопська міська лікарня" діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають на території обслуговування за адресою [ADDRESS] разом з татком та бабусею. Протягом останніх 05 р. мати дітей [PERSON] не з`являлась жодного разу з дітьми до лікаря, станом здоров`я дітей не цікавилась, медичний догляд за дітьми не здійснювала. В разі хвороби дітей, на профілактичні огляди та щеплення, на прийом до лікаря з`являються батько та бабуся. Медичний догляд батько здійснює в повному обсязі. Незважаючи на військовий стан в України мати дітей жодного разу не поцікавилась станом своїм доньок, їх безпекою, фізичним та психологічним здоров`ям. [PERSON] своє поведінкою створює безпосередньо загрозу життю та здоров`ю малолітніх дітей. Користування нею своїми батьківськими правами може призвести до фатальних та невідворотних наслідків, що очевидно не може забезпечити розвиток дітей в безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Під час спілкування з [PERSON] , остання пояснила, що в неї відсутні почуття до дітей, вона не хоче з ними ні бачитись, ні говорити. З незрозумілих причин у неї пропав материнський потенціал. Зараз вона мешкає в чоловіком, і вони домовились, що будуть жити без дітей. Написала заяву, що не заперечує позбавленню її батьківських прав відносно малолітніх дітей. Члени комісії виконавчого комітету Попівської сільської ради одноголосно прийняли рішення про доцільність позбавлення позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що і змусило звернутися до суду. Представник Шеремет Я.О. позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує задоволенню позовних вимог. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа військова частина [NUMBER] в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі їх представника, просять вирішити спір в інтересах дітей. Встановлено судом, що [PERSON] є матір`ю малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані в [ADDRESS] , мешкають в [ADDRESS] , навчаються в 1 кл. Конотопського ліцею №14 (а.с.20, 27-33). 27.03.2023 р. рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. [PERSON] визнано безвісно відсутньою з 01.09.2021 р. (а.с.24-25). 03.10.2023 р. рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської обл. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.23). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] та [PERSON] по [ADDRESS] , вбачається, що наявні місця для сну, навчання. Одяг, взуття, канцтовари, книги в наявності (а.с.26). Згідно висновку органу опіки та піклування Попівської сільської ради Конотопського р-ну вважають за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків (а.с.8-11). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Виходячи з вимог ч.7 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч.1 ст.і 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України, на які послався позивач, визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення п. п.2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може з урахуванням характеру винної поведінки когось із батьків або їх обох, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. П.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Аналіз наведених норм права дає підстави стверджувати, що позбавлення батьківських прав можливе за наявності передбачених законом підстав, однак такий захід суд може застосувати у виняткових випадках, з урахуванням ряду обставин, в тому числі і винної поведінки батьків. Позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] є крайнім заходом впливу на відповідача, навіть при доведеності тих обставин, що вона не в повній мірі виконувала обов`язки по вихованню дітей, тому як обставини справи не свідчать про винне, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Суд зауважує, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанова КЦС ВС від 2 листопада 2020 року у справі № 552/2947/19). Натомість жодних доказів того, що відносно [PERSON] застосовувалися будь - які засоби попередження або впливу щодо виконання нею своїх батьківських обов`язків з боку органів внутрішніх справ (притягнення до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків), чи з боку органів опіки та піклування (надання доказів коли саме були проведені бесіди з відповідачкою з приводу необхідності належного виконання останньою батьківських обов`язків) позивачем не надано. Враховуючи викладене у сукупності, суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачку батьківських прав щодо малолітніх дітей та вважає його таким, що прийнятий без урахування якнайкращих інтересів дітей. Відтак, з урахуванням як найкращих інтересів дітей та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, як і гострої соціальної необхідності у цьому. Водночас, враховуючи конкретні обставини цієї справи, суд відмовляючи в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, вважає за доцільне попередити відповідачку про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Також, на переконання суду, враховуючи факт перебування батька [PERSON] у ЗСУ, у разі задоволення позовних вимог діти фактично залишаться сиротами.

Outcome: dismissed