Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до Чернівецького районного суду міста Чернівців із позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою перебуває у шлюбі, який між ними зареєстровано 15.09.2002 року у якому у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Вказував, що подружнє життя у них не склалося. Сім`я розпалася через втрату взаєморозуміння та неможливість дійти згоди у побутових питанням. Шлюб існує формально, сімейне життя фактично припинено. Також зазначив, що спору стосовно місця проживання дитини у них немає. Вони дійшли згоди, що донька залишається проживати разом із батьком та перебуватиме на його самостійному утриманні та вихованні. На підставі викладеного просив розірвати шлюб між ними, встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину та визначити місце проживання дитини за місцем проживання батька. У судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява у якій просила розглянути справу без її участі. Позов визнала в повному обсязі та не заперечувала, щодо позовних вимог. Представник третьої особи не прибув. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 15.09.2002 року міським відділом реєстрації актів громадського стану Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис №1282. У шлюбі у сторін народилась дочка [PERSON] , [INFO] , відповідно до копії свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . Як було встановлено в ході розгляду справи, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя та інтереси та постійні конфлікти внаслідок цього. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо вирішення питання про залишення дитини проживати разом із батьком та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини суд зазначає наступне. Так Верховний Суд у складі колегії суддів третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно із вимогою про розірвання шлюбу. Між сторонами укладено нотаріально посвідчений, приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Суружіу Н.Д. договір згідно якого батьки досягли згоди щодо місця проживання їх дитини, а саме разом із батьком, який буде її самостійно утримувати та виховувати. Відповідно до ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Письмовими поясненнями [PERSON] та [PERSON] підтверджується, що дитина проживає з батьком, який самостійно її виховує та утримує. Зазначене свідчить, що дійсно неповнолітня дитина проживає разом із батьком та перебуває на його утриманні та вихованні. Також суд приймає до уваги, що відповідачкою визнано позовні вимоги у повному обсязі, що свідчить про відсутність спору між батьками щодо місця проживання дитини. Встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини необхідне позивачу для забезпечення можливості пересуватися з дитиною без згоди матері, зняття дитини з реєстрації, можливості забезпечити дитині відпочинок та оздоровлення, а також оформлення належних соціальних виплат. Виходячи з того, що із змісту заяв по суті наданих як позивачем так і відповідачкою жодного сумніву щодо відсутності спору з приводу того з ким із батьків буде проживати дитина, у суду не виникає, обидві сторони справи згідні з тим, що [PERSON] , після розірвання шлюбу залишається й надалі проживати разом із батьком та перебуватиме на його утриманні та вихованні, а також необхідність позивача у встановленні даного факту, суд вважає, що дане питання можливо вирішити одночасно із вимогою про розірвання шлюбу.

Outcome: approved