Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент - Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просили стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101724916168832 від 29.08.2024 у розмірі 19820,53 грн, судові витрати у справі. У позовній заяві позивач зазначив, що 29.08.2024 між АТ «А-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № АВН0СТ155101724916168832, згідно з яким надано кредит у розмірі 15000,00 грн строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 85.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. Посилався на те, що АТ «А- Банк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, водночас, відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 25.04.2025 утворилась заборгованість у розмірі 19820,53 грн, яка складається з: 14551.16 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 5038, 41 грн загальний залишок заборгованості за процентами ; 0.0грн загальний залишок заборгованості за комісією; 230,96 грн загальний залишок заборгованості за пенею. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19.06.2025 відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 80). В судове засідання представник позивача не з`явився. В клопотанні просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника АТ «А-Банк», позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи та ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про день та час судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, заяв про відкладення розгляду справи чи відзиву на позов не надала. Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Ухвалою суду від 28.07.2025 вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». Відповідно до змісту цієї анкети-заяви відповідачка погодилася з тим, що вказана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складають між нею і банком договір про надання банківських послуг (а.с. 55). 29.08.2024 між відповідачкою у справі [PERSON] та АТ «Акцент банк» укладений кредитний договір № АВН0СТ155101724916168832 шляхом підписання заявки про надання послуги «Швидка готівка», підписанням заявки відповідачка погодидась, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять договір. Заявкою встановлено умови кредитного договору № АВН0СТ155101724916168832 від 29.08.2024, згідно з якими розмір кредиту становить 15000,00 грн, строк надання кредиту 36 місяців з 29.08.2024 по 28.08.2027, а також визначено розмір процентної ставки 85% на рік; загальна сума до повернення з урахуванням суми кредиту, відсотків та комісій (загальна вартість кредиту) становить 42187,36 грн. У заяві вказано номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту № 4323347324138236. Вказану заявку 29.08.2024 підписано [PERSON] за допомогою накладення нею електронного підпису (а.с. 56-зворот 57 зворот). Згідно з меморіальним ордером № TR.39080434.34189.65455 від 29.08.2024, АТ «А-банк» здійснив платіж у розмірі 15000,00 грн на рахунок [PERSON] відповідно до кредитного договору № АВН0СТ155101724916168832 від 29.08.2024 (а.с. 60 зворот). До кредитного договору банк додав паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», в якому відповідачці повідомлено про основні умови кредитування, а саме: інформація та контактні дані кредитодавця; основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача; інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту; додаткова інформація; інші важливі правові аспекти (а.с. 55-зворот - 56). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 25.04.2025 заборгованість відповідачки за кредитним договором перед банком становить 19820,53 грн, яка складається із: - загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 14551,16 грн; - загального залишку заборгованості за процентами 5038.41 грн.; - заборгованістю за пенею 230,96 грн. Надавши оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами та наявним у справі доказам, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону\~№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12\~статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між АТ «Акцент банк» та [PERSON] , у т.ч. заявку разом з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, було підписано шляхом накладення електронного підпису [PERSON] . Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачці, а у відповідачки виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів, проценти та повернути кредит. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у вигляді зарахування кредитних коштів на вказаний у заявці рахунок відповідачки. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису. Згідно з нормою\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором АТ «Акцент банк» виконало своєчасно і повністю, надавши кредиті кошти в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за договором від 29 серпня 2024 року. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що зібраними у справі доказами підтверджено укладення 29.08.2024 між АТ «Акцент - Банк» та [PERSON] кредитного договору. Оскільки позичальник належним чином не виконав умови кредитного договору, утворилася заборгованість перед банком, яка і підлягає стягненню на користь кредитора. При цьому відповідачка у судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позовної заяви щодо укладення між сторонами кредитного договору, отримання відповідачкою кредитних коштів та розміру заборгованості. Разом з тим, вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачки нарахованого позивачем розміру неустойки, суд дійшов до такого висновку. Цивільним кодексом України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Кодексу). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 Кодексу). Разом з тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, вимога про стягнення неустойки у розмірі 230,96 грн не підлягає задоволенню. Враховуючи викладене, оскільки відповідачка не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача частково, а саме: стягнути заборгованість за кредитним договором, яка складається з наступного: - 14551,16 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); - 5038,41 грн загальний залишок заборгованості за процентами. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, на 98,8% (19589,57 грн х 100/ 19820,53 грн.), то з відповідачки у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 2 393,30грн (2422,40 грн х 98,8% / 100).

Outcome: partial