Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

У листопаді 2024 року [PERSON] в особі представника адвоката Ковальчука С.М. звернувся до Подільського районного суду міста Києва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача зазначає, що 12.07.2011 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Войстрік О.В. та зареєстровано в реєстрі під № 7-923. Відповідно до п. 1 Договору довічного утримання від 12.07.2011 за № 7-923 відчужувач передав у власність, а набувач отримав у власність квартиру [ADDRESS] , а в замін чого набувач зобов`язувався забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах цього договору. Однак починаючи з лютого місяця 2022 року відповідач перестав виконувати свої обов`язки за вище вказаним договором. Таким чином, оскільки відповідач не виконав своїх обов`язків, передбачених договором довічного утримання позивач просить суд розірвати такий договір. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 19.03.2025 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Ковальчука Степана Миколайовича про витребування доказів у цивільній справі № 758/14702/24 за позовом [PERSON] в особі представника адвоката Ковальчука Степана Миколайовича до [PERSON] , третя особа: П`ята київська державна нотаріальна контора про розірвання договору довічного утримання. Витребувано у П`ятої київської державної нотаріальної контори належним чином завірені копії: договору довічного утримання, укладеного 20 липня 2011 року між [PERSON] (відчужувачем) та [PERSON] (набувачем), посвідченого державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори Войстрік О.В., та зареєстрований в реєстрі під № 7-923 та всіх документів, що були підставою для посвідчення такого правочину. 08.04.2025 від П`ятої київської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшли витребувані матеріали. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30.04.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, в заяві на адресу суду просив розгляд справи проводити без участі третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник позивача не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманнямта (або) доглядомдовічно (стаття 744 ЦК України) Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини (пункт 1 частини першої статті 755 ЦК України). Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Положення частини першої статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому, вирішуючи зазначене питання, суд має враховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року в справі № 759/501/17 (провадження № 61-14554св18) зроблено висновок, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Частина друга статті 651 ЦК України визначає, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, для розірвання вказаного договору з вказаних підстав достатньо встановлення факту неналежного виконання набувачем умов договору. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Належним виконанням зобов`язання слід вважати тоді, коли відповідач виконує всі взяті на себе обов`язки за договором. Судом встановлено, що 12.07.2011 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом П`ятої київської державної нотаріальної контори, Войстрік О.В. та зареєстрований в реєстрі під № 7-923. Відповідно до п. 1 Договору довічного утримання від 12.07.2011 за № 7-923 відчужувач передав у власність, а набувач отримав у власність квартиру [ADDRESS] , а в замін чого набувач зобов`язувався забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах цього договору. Предметом цього договору є квартира, загальною площею 45,2 кв. м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира належить відчужувачу на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого 28 травня 2004 року відділом приватизації житла Подільської районної державної адміністрації міста Києва згідно із розпорядженням від 28 травня 2004 року №? 74 та зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в електронному реєстрі права власності на нерухоме майно 16 червня 2011 року, реєстраційний номер майна 33918718, номер запису 1668. На підставі п. 7 Договору довічного утримання від 20 липня 2011 року за N? 7-923, набувач зобов?язався довічно утримувати відчужувача, тобто забезпечувати грошовими ресурсами для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності на якій відчуджувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, лікарськими засобами, необхідними послугами та всім необхідним для повноцінного життя. Сторони домовилися що утримання у тому числі забезпечення харчуванням та всією необхідною допомогою, включаючи і медичну, має грошовий еквівалент, який за спільною згодою становить у розмірі 550 грн. на місяць, які будуть щомісячно надаватися відчужувачу шляхом банківського або поштового переказу або готівкою під розписку. Абзацом 2 цього вказаного пункту Договору сторони врегулювали також умову щодо забезпечення відчужувача утриманням, а саме набувач зобов?язаний щомісячно сплачувати комунальні послуги за квартиру у терміни встановлені відповідними договорами про надання таких послуг незалежно від того ким вони укладені, набувачем чи відчужувачем. До оплачуваних щомісячних витрат на комунальні послуги належить послуги ЖЕК про утримання будинку, плата за користування природним газом теплопостачанням водопостачанням (гарячу та холодну воду) та електроенергія в обсязі до 150 кВт годин, абонентська плата за телефоном (крім міжнародних і міжміських розмов), за послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата домофону. Набувач має право передати гроші за вказані вище комунальні послуги безпосередньо відчужувачу для їх оплати останнім. У випадку отримання відповідних коштів, відчужувач несе відповідальність за сплату вказаних послуг у розмірі отриманих ним коштів, якщо на момент укладання цього договору відчужувач не користувався якимось видом вищевказаних послуг, а згодом почав ними користуватися він зобов?язаний протягом п?яти календарних днів письмово повідомити про це набувача. Згідно із вимогами п. 8 Договору довічного утримання від 20 липня 2011 року за N? 7-923, грошове утримання буде щомісячно виплачуватись починаючи з моменту укладання цього договору до 10 числа поточного місяця поштовим переказом за адресою: [ADDRESS] або готівкою на руки під розписку або на розрахунковий рахунок банківської установ. Сума грошового утримання підлягає індексації в порядку встановленим чинним законодавством у країни. Не проведення індексації у випадку якщо про це не було заявлено відчужувачем, не вважається істотним порушенням умов договору. Таким чином, за договором довічного утримання, взамін переданої у власність квартири, набувач взяв на себе зобов`язання з надання відчужувачу таких видів матеріального забезпечення та догляду як грошові ресурси для задоволення потреб та створення умов для нормальної життєдіяльності у вигляді щомісячної сплати грошових коштів у розмірі 550 грн, які мають сплачуватися набувачем банківським чи поштовим переказом або готівкою під розписку до 10 числа кожного місяця на увесь час дії Договору, а також щомісячна сплата комунальних послуг за квартиру у терміни та в розмірі встановлені відповідним договорами про надання таких послуг. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року в справі № 759/501/17 (провадження № 61-14554св18) зроблено висновок, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Як вбачається із матеріалів справи, починаючи з лютого місяця 2022 року відповідач взагалі не виконував своїх зобов?язань за Договору довічного утримання від 20 липня 2011 року за № 7-923, не сплачував щомісячне грошове забезпечення у розмірі 550 грн. та комунальних послуг за квартиру у терміни та в розмірі встановлені відповідним договорами про надання таких послуг, що позбавило можливість позивача на довічне утримання та догляд за вказаним договором. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення до справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Врахувавши зміст договору довічного утримання, визначені договором обов`язки набувача, суть спору між сторонами, суд дійшов висновку про наявність встановлених законом підстав для розірвання договору довічного утримання. З огляду на зазначене, суд дійшов до висновків, що позовна заява [PERSON] в особі представника адвоката Ковальчука Степана Миколайовича до [PERSON] , третя особа: П`ята київська державна нотаріальна контора, про розірвання договору довічного утримання підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією № 71330345 від 14.11.2024 про сплату судового збору у розмірі 2 423 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved