Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 15 червня 2021 року [PERSON] уклала Кредитний договір №ПКК/107840 із АТ «Кредобанк», відповідно до якого банк надав особі фінансовий кредит із зобов`язанням повернути його разом з відсотками згідно умов Договору. АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених Договором умовах; [PERSON] не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором. Надалі на підставі Договору факторингу від 08.11.2023р., укладеного між АТ «Кредобанк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Марин-Фінанс», останній набув право вимоги за вказаним кредитним договором; 12.12.2024р. рішенням №12/12/24-1 учасника ТзОВ «ФК «Марин-Фінанс» змінено найменування товариства на ТзОВ «ФК «Аксіліум-Фінанс». Враховуючи порушення зобов`язання за кредитним договором [PERSON] станом на 31.01.2025 року має заборгованість в сумі 54237,27грн., в тому числі прострочене тіло кредиту, строкові відсотки та прострочені відсотки; відтак просять присудити стягнути вказану суму в користь товариства та понесені судові витрати, в тому числі на правову допомогу. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача і у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. У зв`язку з наведеним і, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Судом установлено, що 15 червня 2021 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №ПКК/107840, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Згідно Договору факторингу від 8 листопада 2023 року, укладеного між АТ «Кредобанк»» та «ФК «Марин-Фінанс», останній набув право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором. Згідно рішення №12/12/24-1 учасника ТзОВ «ФК «Марин-Фінанс» змінено найменування товариства на Товариство з обмеженою відповідальність «ФК «Аксіліум-Фінанс». Згідно розрахунку заборгованості за Договором №ПКК/107840 від 15.06.21р. вбачається, що [PERSON] станом на 31.01.25 року має заборгованість 54237,27грн, з яких прострочене тіло кредиту 26499,46грн., прострочені відсотки 12969,75грн, строкові відсотки 14768,06грн. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом відповідач [PERSON] порушила умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору суду не представлено. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором та заборгованості за простроченими відсотками, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором становить 54237,27грн, відтак з відповідача слід стягнути таку суму боргу; а у зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору в розмірі 2422,4грн. Також позивач просить стягнути з відповідача, понесені ним витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 60000грн. На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору №24/01/25 від 24 січня 2025 року про надання правничої допомоги; свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю, Акт наданих послуг від 27.01.25р. на суму 6000грн. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі №826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц. Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також враховуючи виконання роботи адвокатом, задоволення позову, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, який суд вважає достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи.

Outcome: approved