Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів за участі третіх осіб з позовом про захист прав споживача житлово комунальних послуг, визнання договору управління будинком не чинним. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що порушено її право на участь в управлінні будинку. Нікчемний протокол №205 від 22.07.2019 року складено невідомими особами без участі осіб, зазначених в протоколі. Внаслідок протоколу №205 від 22.07.2019 року було делеговано право підпису договору з Управителем, від імені власників будинку, [PERSON] , який 01.09.2019 року уклав договір з ЛКП «Навколо базару». Просить позовні вимоги задоволити та визнати нечинним договір управління будинком за адресою: [ADDRESS] , що підписаний з перевищення повноважень [PERSON] з ЛКП «Навколо базару» 01.09.2019 року. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 02.01.2025 року відкрито у справі спрощене позовне провадження без виклику сторін. 05.02.2025 року від [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позовні вимоги підтримує. 27.03.2025 року на адресу суду надійшов відзив представника ЛКП «Навколо базару» в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та застосувати строки позовної давності. Зазначає, що з 2020 року ЛКП «Навколо базару» не надає житлово комунальних послуг мешканцям багатоквартирного будинку [ADDRESS] . Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України до суду не надійшло. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно із протоколом № 205 зборів співвласників багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , шляхом голосування прийнято рішення про визначення управителя багатоквартирного будинку та затверджено умови договору з управителем, вирішено питання передачі протоколу зборів співвласників на зберігання до виконавчого комітету ЛМР, обрано уповноважену особу співвласників під час укладення, внесення змін та розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням. 01.09.2019 року між ЛКП «Навколо Базару», в особі директора Пеха А.В., та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , в особі [PERSON] , укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до протоколу зустрічі представників ЛМР з мешканцями будинку [ADDRESS] від 17.06.2020 року співвласники квартир і нежитлових приміщень, які були присутні на зустрічі, підтвердили свої підписи у протоколі № 205 від 22.07.2019 року. Відповідачем долучено до матеріалів справи довідки [PERSON] , та [PERSON] які зазначають, що їм ЛКП «Львівський ліхтар» незаконно виставляє повідомлення про необхідність оплати житлово-комунальних послуг. Крім того, відповідачем долучено пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо укладення спірного договору з управління будинком. У відповідності до\~ст. 2 ЦПК України\~завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 6 ст.\~81\~ЦПК\~України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~із ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до\~ст.\~81\~ЦПК\~України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч.1ст.4\~ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 2\~ст. 4 ЦПК України\~у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. 3\~ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів»\~захист прав споживачів здійснюють центральний орган виконавчої влади, що формує та забезпечує реалізацію державної політики у сфері захисту прав споживачів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, місцеві державні адміністрації, інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування згідно із законом, а також суди. Згідно з ч. 1\~ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»\~захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. У відповідності до ст.4\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обов`язків співвласниками квартири або нежитлового приміщення, включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності. Відповідно до ст.6\~Закону України\~«Про особливості\~здійснення права\~власності у\~багатоквартирному будинку» співвласники\~мають право вільно\~користуватися спільним\~майном багатоквартирного\~будинку з\~урахуванням умов\~та обмежень,\~встановлених законом\~або рішенням\~співвласників; брати\~участь в\~управлінні багатоквартирним\~будинком особисто\~або через\~представника; одержувати\~інформацію про\~технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, умови його\~утримання та\~експлуатації,\~витрати на\~утримання спільного\~майна багатоквартирного\~будинку та\~надходження,\~отримані від\~його використання; безоплатно\~одержувати інформацію\~про суб`єктів\~права власності\~на всі\~квартири та\~нежитлові приміщення\~у багатоквартирному\~будинку і\~площу таких\~квартир та\~приміщень у\~порядку і\~межах,\~визначених законом; ознайомлюватися з рішеннями (протоколами) зборів співвласників, листками опитування,\~робити з\~них копії; на\~відшкодування винною\~особою збитків,\~завданих спільному\~майну багатоквартирного\~будинку,\~у розмірі,\~що відповідає частці кожного співвласника; інші права,\~визначені законом. Реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників. Згідно\~з ч.4\~ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~колективний договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем такої послуги особою, уповноваженою на це співвласниками, від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку. Такою уповноваженою особою може бути: співвласник багатоквартирного будинку; управитель багатоквартирного будинку; уповноважений орган управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку; правління житлово-будівельного кооперативу; інша фізична чи юридична особа, уповноважена рішенням співвласників (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку). У разі укладення колективного договору до відносин між співвласниками багатоквартирного будинку та уповноваженою співвласниками особою застосовуються положення Цивільного кодексу\~України про доручення, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Позивач просить, враховуючи нікчемність протоколу співвласників будинку на [ADDRESS] визнати нечинним договір управління будинком від 01.09.2019 року, що підписаний з перевищення повноважень [PERSON] з ЛКП «Навколо базару». Як зазначається у постанові ВП ВС від 20.06.2023 року у справі № 554/10517/16-ц (п.7.47) Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Про існування будь-яких інших доказів, які мають важливе значення і які не були долучені до справи сторони суду не повідомляли, при тому що в силу ч. 2, 3 та 4 ст. 83 ЦПК України, вони повинні були подати всі свої докази разом з позовом та відзивом та в цей же строк повідомити про існування доказів, які не можуть бути подані разом з першою заявою по суті справи. Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа була вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлювалися таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Так, позивачем на підтвердження позовних вимог не надано суду доказів нікчемності протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку №205 від 22.07.2019 року. Судом також беруться до уваги доводи представника відповідача про те, що з 2020 року ЛКП «Навколо базару» не надає житлового комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] , що також стверджується доданими третьою особою на стороні позивача без самостійних вимог [PERSON] довідками [PERSON] , та [PERSON] , які зазначають, що їм саме ЛКП «Львівський ліхтар» незаконно виставляє повідомлення про необхідність оплати житлово-комунальних послуг. Таким чином, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних у справі доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що доводи позивача про зазначені порушення ґрунтуються на довільному розумінні та трактуванні положень діючого законодавства, що регулює вищезазначені правовідносини, а обставини викладені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Щодо вимоги відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Аналогічна позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 128/1534/14-ц. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Виходячи з вимогстатті 261 ЦК Українипозовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Саме такої позиції дотримуються суд і при розгляді в спорів (зокрема, постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо). Враховуючи те, що судом встановлено необґрунтованість позовних вимог, тому у даному випадку позовна давність не застосовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed