Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

19 вересня 2024 року представник позивача Какун А.С. звернулася до Бориспільського міськрайонного\~суду Київської\~області з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Договором позики № 76852752 в розмірі 33\~368,75 грн. та за Договором позики № 4666744 в розмірі 10\~712,50 грн., а всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 44\~981,25 грн., а також понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 06 жовтня 2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №76852752, підписаний електронним підписом. Крім того, 23 вересня 2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №4666744, підписаний електронним підписом. 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказані у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №18 від 27 лютого 2024 року, та реєстру боржників № 19 від 27 лютого 2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] . У зв`язку з цим та через неналежне виконанням відповідачем кредитних зобов`язань в позасудовому порядку, ТОВ «ФК «ЄАПБ» змушений звернутися до суду із вказаним позовом з метою захисту власних майнових прав. Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом та повідомленням. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для вчинення процесуальних дій. 26 листопада 2024 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник позивача просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с. 54-66). 02 грудня 2024 року від представника позивача Летун Т.В. до суду надійшла відповідь на відзив, у якому представник просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.76-91). Ухвалою суду від 31 січня 2025 року клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. 10 березня 2025 року від представника відповідача адвоката Усенко А.В. до суду надійшли додаткові пояснення по справі (а.с. 149-154). В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Натомість представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Натомість представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судом встановлено, що 06 жовтня 2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №76852752, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало [PERSON] позику в розмірі 9500,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 04 листопада 2023 року зі сплатою процентів за користування позикою. Визначена договором базова процентна ставка становить 2,50 % в день, знижена процентна ставка 0,875 % в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - у 2,70% в день, орієнтована річна процентна ставка 1779,83 % річних, орієнтовна загальна вартість позики 11993,75 грн. Даний договір був підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 484G1uusa (а.с. 6-8). 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №18 від 27 лютого 2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним договором, сума заборгованості за основною сумою боргу - 9500,00 грн., сума заборгованості за відсотками - 23868,75 грн., сума заборгованості разом 33368,75 грн. (а.с. 15). Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора. 23 вересня 2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №4666744, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало [PERSON] позику в розмірі 3000,00 грн. строком на 30 днів, тобто до 23 жовтня 2023 року зі сплатою процентів за користування позикою. Визначена договором базова процентна ставка становить 2,50 % в день, знижена процентна ставка 0,01 % в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - у 2,70% в день, орієнтована річна процентна ставка 2393,94 % річних, орієнтовна загальна вартість позики 4012,50 грн. Даний договір був підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором pVMJzCRyV3 (а.с. 17-19). 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №19 від 27 лютого 2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним договором, сума заборгованості за основною сумою боргу - 3000,00 грн., сума заборгованості за відсотками 7712,50 грн., сума заборгованості разом 10712,50 грн. (а.с. 22). Всупереч умов кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора. Відповідно ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1\~ст. 1055 ЦК України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилан-ня комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електрон-ній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електрон-ними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ч. 1\~ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбаче-ний договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно положень ст. 12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встанов-лює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1\~ст. 77 ЦПК України\~визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підтвердження законності своїх позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надало суду: копію договору позики №76852752 від 06 жовтня 2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , копію договору позики №4666744 від 23 вересня 2023 року між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , копію договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року між ТОВ «Фінансова Компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та додаткових угод до них, Витягу з реєстру боржників №18 від 27 лютого 2024 року до договору факторингу, а також розрахунок заборгованості за період з 27 лютого 2024 року по 31 липня 2024 року, Витягу з реєстру боржників №19 від 27 лютого 2024 року до договору факторингу, а також розрахунок заборгованості за період з 27 лютого 2024 року по 31 липня 2024 року. [PERSON] у відзиві не спростовував факту укладення ним вказаного договору, а також отримання позики. Відповідач не надав також до суду доказів на підтвердження виконан-ня ним своїх зобов`язань за договором позики в повному обсязі. Також, представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказав, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем ЗС України, однак на підтвердження цього суду не надав Довідки №5. Згідно ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичаль-ника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Як вбачається зі змісту договору позики № 76852752, вона надана строком на 30 днів до 04 листопада 2023 року (пункт 2 Договору) (а.с. 5). Базова процентна ставка базова/день - 2,50 % (п. 2 договору). Отже, розмір відсотків, що були передбачені умовами договору та погоджені сторонами становить 7125 грн. 00 коп. (9500*2,5%/100*30). Крім того, зі змісту договору позики № 4666744 встановлено, що вона надана строком на 30 днів до 23 жовтня 2023 року (пункт 2 Договору) (а.с. 5). Базова процентна ставка базова/день - 2,50 % (п. 2 договору). Отже, розмір відсотків, що були передбачені умовами договору та погоджені сторонами становить 2250 грн. 00 коп. (3000*2,5%/100*30). Пунктом 18 вказаних договорів передбачено, що у випадку перевищення суми позики розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк, нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою, її частиною, у розмірі 2,70% за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Проте, як вбачається з матеріалів справи, додаткових договорів щодо продовження строку дії договору позики між сторонами не укладалось. Також, договором не визначені чіткі\~\~підстави, з настанням яких, строк дії договору позики вважається продовженим на умовах визначених пунктом 18 договору. Як передбачено ч. 1\~ст. 637 ЦК України, тлумачення умов договору здійснюється відповідно ст. 213 ЦК України. Якщо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч. 3 та 4\~ст. 213 ЦК України, неможливо встановити порядок проведення розрахунків між сторонами, необхідно застосовувати тлумачення contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (висновки Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 753/8945/19). Позивач, як юридична особа, діяльність якою пов`язана з наданням фінансових послуг і яка підготувала проект договору позики - є сильнішою стороною у цих правовідносинах, а тому тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь відповідача. Відповідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредито-давця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2\~ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно п.6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно вимог ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті\~\~6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використову-ватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Згідно пункту 20\~\~Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно ч. 2\~ст. 625 ЦК\~кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК. Разом з тим, за умовами укладених між сторонами Договорів, позивач відповідно до\~ст. 1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування (30 днів), а після закінчення строку кредитування, у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати відсотки, та у разі прострочення позичальником грошового зобов`язання позикодавець має право на стягнення грошових коштів згідно ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Однак, у цій справі, таких позовних вимог не заявлено, а тому суд дійшов висновку про відсутності у позивача права вимоги на стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками поза межами дії строку кредитного договору. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками поза межами дії кредитних договорів, є безпідставними. Таким чином, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] суми основного боргу в розмірі 9500,00 грн. та відсотків визначених у Договорі позики №76852752 року у розмірі\~\~7125,00 грн. обґрунтованими та такими, що обумовлені та погоджені сторонами і визнаються відповідачем. Крім того,\~слід стягнути\~з [PERSON] \~суми основного\~боргу в\~розмірі 3000,00\~грн.\~та відсотків\~визначених у\~Договорі позики\~№4666744\~року у\~розмірі\~2250,00\~грн. В свою чергу, доводи відповідача та представника відповідача не впливають на висновки суду та не спростовують їх. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з даним позовом ТОВ ФК «ЄАПБ»\~сплачено\~судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Наведене підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів за № 79202 від 16 серпня 2025 року. Разом з тим, позовні вимоги задоволено частково, а саме на 49,60 % (21875,00/ (44081,25/100)), у зв`язку з чим з відповідача на користь ТОВ ФК «ЄАПБ» слід стягнути судові витрати у розмірі 1501 грн. 89 коп. ((3028/ 100) х 49,60 %). Відтак, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1501 грн. 89 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: partial