Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

ТОВ «Коллект центр» через свою представницю за посадою [PERSON] звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 33\~916,50 грн. На обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 22.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 100784040. Відповідно до п. 1.2 - п. 1.4 договору сума кредиту становить 2\~900,00 грн, строк кредитування - 30 днів, дата повернення кредиту і сплати комісії та процентів - 21.09.2021. Відповідно до п. 1.5.2 договору процентна ставка визначена у розмірі 0,01 %, яка нараховується за кожен день користування кредитом. Пунктом 1.6. договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредиту. 30.11.2021 був укладений договір № 30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 100784040. 10.01.2023 був укладений договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 100784040. Загальний розмір заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами за користування кредитом за договором № 100784040 від 22.08.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 24 078,70 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) складає 2\~900,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги становить 21 178,70 грн. Також 21.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір про надання позики № 75639922. Відповідно до п. 2 договору сума позики становить 2\~950,00 грн, процентна ставка (базова, фіксована) визначена у розмірі 1,99 % яка нараховується за кожен день користування позикою. 27.01.2022 був укладений договір № 27/01/2022 відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 75639922. 10.01.2023 був укладений договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 75639922. Загальний розмір заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами за користування кредитом за договором № 75639922 від 21.07.2021, що підлягає стягненню з позичальника, станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 9 837,80 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) складає 2\~9500,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги становить 6833 грн, нараховані 3 % річних в сумі 6,78 грн та інфляційні збитки в сумі 47,20 грн. Наведене стало підставою для звернення до суду, тому просить суд стягнути із відповідача наявну заборгованість та відшкодувати понесені позивачем судові витрати. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.06.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. Під час підготовки справи до судового розгляду судом установлено, що відповідач [PERSON] не скористався правом подання відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою про відкриття провадження строк. Жодних заяв або клопотань суду не надав. У свою чергу представниця позивача проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст.\~626\~ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами\~1 та 2 статті 639\~ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно із п. 5 ч. 1ст. 3 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі\~\~205, 207 ЦК України), такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19, від 16.12.2020 у справі № 561/77/19. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти\~\~(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як визначено у ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 22.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит № 100784040 (а.с. 13-21). Відповідно до п. 1.2 - п. 1.4 договору сума кредиту становить 2\~900,00 грн, строк кредитування - 30 днів, дата повернення кредиту і сплати комісії та процентів - 21.09.2021. Відповідно до п. 1.5.2 договору процентна ставка визначена у розмірі 0,01 %, яка нараховується за кожен день користування кредитом. Пунктом 1.6. договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредиту за умови пролонгації строку кредитування. Порядок пролонгації строку кредитування обумовлений сторонами в п. 2.3 договору. Відповідно до п. 6.1. цей договір укладений сторонами у електронній формі в особистому кабінеті позичальника.\~\~ Згідно з п. 6.3. договору позичальник, приймаючи пропозицію товариства, погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами та підтверджує, що він ознайомився із умовами договору та зобов`язується їх неухильно дотримуватись. Відповідач [PERSON] був ідентифікований ТОВ "Мілоан", що підтверджується відповідною довідкою про ідентифікацію (а.с. 49). Як установлено із квитанції\~\~№ 1741784991 згідно з договором № 100784040 від 22.08.2021 на номер карти [NUMBER] перераховані грошові кошти в сумі 2 900,00 грн (а.с. 50). Згідно розрахунку заборгованості\~\~ТОВ «Мілоан»станом на 10.01.2023 загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 100784040 становить 24 078,70 грн, яка включає заборгованість за тілом кредиту в сумі 2\~900,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги в сумі 8\~708,70 грн, додатково нараховані відсотки за кредитом в сумі 12 470,00 грн (а.с. 58-61). 30.11.2021 був укладений договір факторингу № 30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за договорами кредиту та позики до позичальників, в тому числі за договором № 100784040 (а.с. 69-74). Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 30-11-65 від 30.11.2021 до фактора - ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право вимоги за договором № 100784040 відносно [PERSON] на загальну суму 24 078,70 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 2\~900,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги в сумі 8\~708,70 грн, додатково нараховані відсотки за кредитом в сумі 12 470,00 грн (а.с. 75-78). 10.01.2023 був укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за договорами кредиту та позики до позичальників, в тому числі за договором № 100784040 (а.с. 90-97). Згідно реєстру боржників до договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №\~10-01/2023 від 10.01.2023 до фактора ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги за договором № 100784040\~відносно [PERSON] в загальній сумі 24 078,70 грн, з яких тіло кредиту становить 2\~900,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги в сумі 8\~708,70 грн, додатково нараховані відсотки за кредитом в сумі 12 470,00 грн (а.с. 98-106). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект центр» за договором № 100784040\~\~ [PERSON] станом на 10.06.2025 заборгував 24 078,70 грн, з яких тіло кредиту становить 2\~900,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги - 8\~708,70 грн, додатково нараховані відсотки за кредитом - 12 470,00 грн (а.с. 68). Оскільки відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за договором перед первісними кредиторами та факторами не виконав,\~\~у нього утворилась заборгованість перед позивачем. Отже, загальний розмір заборгованості з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом за договором № 100784040 від 22.08.2021, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 24 078,70 грн. Разом з тим, перевіряючи розмір заявлених вимог про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 100784040\~від 22.08.2021, укладеного між ТОВ «Мілоан» та відповідачем, суд не може погодитися з розміром нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, що обґрунтовується таким. При укладенні кредитного договору сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263\~ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Під час укладення договору про споживчий кредит № 100784040\~від 22.08.2021 сторони узгодили, що строк кредитування становить 30 днів з 22.08.2021 (п. 1.3. договору), датою повернення кредиту п. 1.4. договору визначено 21.09.2021. Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять. Під час аналізу матеріалів справи судом установлено, що належні та допустимі докази пролонгації договору про споживчий кредит № 100784040\~від 22.08.2021 матеріали справи не містять, оскільки така пролонгація, за умовами договору, могла мати місце шляхом здійснення платежів на користь позивача, в тому числі у виді сплати комісії за управління та обслуговування кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості, що наданий позивачем, позичальник у період з дати укладення договору від 22.08.2021 і до 20.11.2021 не здійснив жодної оплати в рахунок погашення заборгованості за нарахованими процентами (а.с. 59-61). Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність факту продовження строку кредитування понад 30 днів, який був визначений у пункті 1.2 договору про споживчий кредит № 100784040\~від 22.08.2021. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування відсутні. Ураховуючи наведене під час розгляду справи судом встановлені підстави для проведення власних розрахунків процентів за користування кредитними коштами протягом визначеного умовами договору строку кредитування, розмір яких становить 8,70 грн (2\~900,00 грн х 0,01%/дн х 30дн) та підлягає стягненню з відповідача. Суд зауважує, що згідно з 1.5. договору проценти за користування кредитом саме у розмірі 8,70 грн або 0,01 % погоджені сторонами. Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі. Відтак, подані позивачем розрахунок заборгованості ТОВ «Коллект центр» за договором № 100784040 та витяг з реєстру боржників до договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №\~10-01/2023 від 10.01.2023 не можуть вважатися належними доказами наявності такої заборгованості. За таких обставин суд дійшов висновку, що після укладення кредитного договору первісний кредитом належним чином та у повному обсязі виконав його умови та перерахував кредитні кошти у визначеному умовами договору розмірі на картковий рахунок відповідача. Після заміни фактора та кредитора у зобов`язанні право вимоги погашення боргу перейшло до позивача у справі. Допущені відповідачем порушення умов договору у частині своєчасності та повноти перерахування сплати коштів у рахунок погашення кредиту та процентів за користування ним порушує права позивача, як нового кредитора відносно нього. І таке порушене право підлягає судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає положенням статті 16 ЦК України, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у цій частині заявлених вимог зі стягненням на користь позивача заборгованості за договором про споживчий кредит № 100784040\~від 22.08.2021 у визначеному судом розмірі, а саме заборгованості зі сплати тіла кредиту в розмірі 2\~900,00 грн та заборгованості зі сплати процентів у визначеному судом та умовами договору розмірі в сумі 8,70 грн, а всього 2 908,70 грн. Також 21.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики № 75639922, за яким відповідач отримав у позику 2\~950,00 грн зі сплатою процентів у розмірі 1,99 %, які нараховуються\~за кожен день користування позикою. Договір укладений сторонами у електронному вигляді за допомогою електронного ідентифікатора. Дата надання позики - 21.07.2021, знижена процентна ставка 1,00 % застосовується у відповідності до умов програми лояльності, процентна ставка понадстрокове користування позикою 2,70 % за день (не застосовується в період карантину) (а.с. 36).\~\~ Згідно з п. 5.2. договору позики № 75639922, позичальник до моменту підписання договору ознайомився із умовами договору та правилами надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documentslicense/ (а.с. 36). Як устанорвлено з довідки\~\~№ КД-000013612/ТНПП від 26.02.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», адресованої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції від «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» згідно договору\~\~між сторонами про переказ коштів №\~23-01-18/5 від 23.01.2018 та завершення\~\~наступної платіжної операції: дата 21.07.2021, номер платежу 7372754d-ef01-4276-8235-a9276f9е3f14, сума 2\~950,00 грн, отримувач на ЕПЗ номер карти [NUMBER] (а.с. 51). Згідно листа\~\~№ 26/02/25-25 від 26.02.2025 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», адресованого фактору ТОВ «Вердикт капітал»,\~\~ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»надає інформацію, що підтверджує видачу на банківські картки клієнтів онлайн-позик, зокрема на банківську картку [PERSON] , договір позики № 75639922, номер транзакції\~\~7372754d-ef01-4276-8235-a9276f9е3f14 (а.с. 54). Згідно розрахунку заборгованості\~\~ТОВ «1\~Безпечне агентство\~необхідних кредитів»станом на 10.01.2023 загальна заборгованість [PERSON] за договором позики № 75639922\~\~становить 9\~837,82 грн, з яких тіло - 2\~950,00 грн, проценти - 6 833,82 грн (а.с. 57, 62-65). 27.01.2022 був укладений договір факторингу № 27/01/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за договорами кредиту та позики до позичальників, в тому числі за договором № 75639922 (а.с. 79-85). Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 27/01/2022 від 27.01.2022 до фактора - ТОВ «Вердикт капітал» перейшло право вимоги за договором № 75639922 відносно [PERSON] на загальну суму 9\~837,82 грн, з яких тіло\~кредиту становить 2\~950,00 грн, проценти - 6 833,82 грн (а.с. 86-89). 10.01.2023 був укладений договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за договорами кредиту та позики до позичальників, в тому числі за договором № 75639922 (а.с. 90-97). Згідно реєстру боржників до договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги №\~10-01/2023 від 10.01.2023 до фактора ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги за договором № 75639922\~\~відносно [PERSON] в загальній сумі 9\~837,80 грн, з яких тіло кредиту становить 2\~950,00 грн, проценти 6 833,82 грн, 53,98 грн відповідальність за порушення грошового зобов`язання за ст.\~625\~ЦК України (а.с. 98-105, 107). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект центр» за договором № 75639922\~ [PERSON] станом на 10.06.2025 заборгував 9\~837,80 грн, з яких: тіло кредиту становить 2\~950,00 грн, проценти 6 833,82 грн, 3% річних - 6,78 грн, інфляційні збитки - 47,20 грн (а.с. 67). Оскільки відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за договором перед первісними кредиторами та факторами не виконав,\~\~у нього утворилась заборгованість перед позивачем. Разом з тим, перевіряючи розмір заявлених вимог про стягнення заборгованості за договором позики № 75639922, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем, судом встановлено таке. При укладенні кредитного договору сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263\~ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Під час укладення договору позики № 75639922\~від 21.07.2021 сторони узгодили, що строк кредитування становить 30 днів з 21.07.2021 (п. 2.3. договору), датою повернення кредиту визначено 20.08.2021. Пунктом 5.2. договору сторони погодили, що до підписання договору позичальник ознайомився на сайті позикодавця з правилами і умовами надання позики, з процедурою і наслідками оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгацією), які йому зрозумілі. Пролонгація, за умовами договору, могла мати місце шляхом здійснення платежів на користь позикодавця. Під час аналізу розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», встановлено, що нарахування відсотків за договором позики відбувалося за зниженою процентною ставкою 1,00 % за кожен день користування позикою у період перших 30 днів кредитування з 21.07.2021 до 20.08.2021. З цього ж розрахунку встановлено, що відповідачем 20.08.2021 здійснено платіж у сумі 763,64 грн в рахунок погашення заборгованості за процентами. Окрім того, 16.09.2021 відповідач [PERSON] здійснив платіж у рахунок погашення заборгованості за процентами в сумі 93,04 грн. Здійснивши платіж позикодавцю поза межами обумовленого договором строку позики, [PERSON] таким чином ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми позики. Водночас, як передбачено п. 6.5. Правил надання грошових коштів у позику у разі неповернення/повернення не в повному обсязі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на неповернуту позику /або її частину/ товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором, за кожний день понадстрокового користування позикою /або її частиною/, починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики / або її частини/ та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 днів. Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність факту продовження строку кредитування понад 30 днів, який був визначений у пункті 2.2 договору позики. З розрахунку заборгованості (а.с. 62-65) встановлено, що після здійснення відповідачем платежу 16.09.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» протягом 90 календарних днів, а саме до 14.12.2021, здійснювало нарахування процентів за позикою за ставкою 1,99 % за кожен день користування позикою. Всього нараховано\~процентів 7\~690,50\~грн,\~сплачено відповідачем\~у добровільному\~порядку -\~856,68\~грн,\~відтак сума\~боргу за\~процентами складає\~6\~833,82\~грн,\~з якою\~суд погоджується,\~оскільки вище\~наведенідокази містять інформацію щодо предмета доказування та одержані в порядку, встановленому законом. За таких обставин суд дійшов висновку, що після укладення договору позики первісний кредитор належним чином та у повному обсязі виконав його умови та перерахував кредитні кошти у визначеному умовами договору розмірі на картковий рахунок відповідача. Після заміни фактора та кредитора у зобов`язанні право вимоги погашення боргу перейшло до позивача у справі. Допущені відповідачем порушення умов договору у частині своєчасності та повноти перерахування сплати коштів у рахунок погашення кредиту та процентів за користування ним порушує права позивача, як нового кредитора відносно нього. І таке порушене право підлягає судовому захисту. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає положенням статті 16 ЦК України, тому суд дійшов висновку про задоволення позову у цій частині заявлених вимог зі стягненням на користь позивача заборгованості за договором позики № 75639922 від 21.07.2021 у визначеному позивачем розмірі, а саме заборгованості зі сплати тіла кредиту в розмірі 2\~950,00 грн та заборгованості зі сплати процентів у визначеному умовами договору розмірі в сумі 6 833,82 грн. Згідно із частиною 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Частиною 2 ст.\~625\~ЦК України встановлено,\~\~що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, боржник може нести відповідальність за порушення умов зобов`язання, яка передбачена в самому зобов`язанні, оскільки в ст.\~549\~ЦК України як один із видів забезпечення виконання зобов`язання передбачена неустойка (штраф, пеня). Неустойкою є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання і які обчислюються у відсотках від суми невиконаного або від несвоєчасно виконаного зобов`язання. Поряд з цим до нього може застосуватися і така міра відповідальності, яка знаходиться поза межами зобов`язання, встановлена в ч. 2 ст. 625 ЦК України. Одночасно стягнення 3 % в річних згідно із ч. 2 ст.\~625\~ЦК України не є неустойкою, адже є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст.\~625\~ЦК України фактично три відсотки річних є пенею, яка може застосовуватися в разі прострочення грошового зобов`язання, якщо в його умовах не був передбачений такий вид санкції за його порушення. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд неодноразово тлумачив сферу застосування цієї статті, а саме: що охоплює собою поняття «грошове зобов`язання», зокрема у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 № 758/1303/15-ц та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19). Крім того у Постанові Великої Палати від 04.02.2020 № 912/1120/16 Верховний Суд знову висловив правовий висновок про те, що проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625\~ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625\~ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання, тобто застосування вимог ст.\~625\~ЦК України виступає у даному випадку як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання». Окрім цього Верховний Суд зауважив, що стаття 625\~ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. У постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного Верховним Судом України 23 вересня 2015 року в постанові у справі № 6-1206цс15. Зазначеною постановою усталену судову практику в цивільних справах цієї категорії фактично було змінено та розтлумачено положення Цивільного кодексу\~України таким чином, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору. Також не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій і процентів, передбачених умовами договору та ЦК України. Наслідки порушення договору позичальником передбачені у ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі. Як визначено\~\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як визначено ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Усупереч умов укладених договорів кредиту та позики, зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, відповідач [PERSON] належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. Відповідно до ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Матеріалами справи встановлено, що відповідач, підписавши електронний договір\~\~ознайомився з його текстом та змістом та в цілому погодилася з запропонованими йому умовами користування кредитними коштами, в тому числі розміром та порядком нарахування процентів та штрафних санкцій. Одночасно суд ураховує, що спірний договір кредиту та його умови в судовому порядку не оскаржувалися, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін та відповідно до статей 628, 629\~ЦК України обов`язковими до урахування. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про сплату ним заборгованості чи про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України. Згідно з п.1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, дотримуючись принципу змагальності сторін, з урахуванням того, що відповідач [PERSON] не надав\~\~доказів на спростування заявлених позовних вимог (відзиву на позов), проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором\~позики № 75639922 від 21.07.2021\~в повному розмірі (тіло - 2 950,00 грн, відсотки передбачені договором кредиту, - 6 833,82 грн) та нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України\~3 % річних\~(6,78 грн) з урахуванням інфляційних втрат (47,20 грн). За таких обставин, позов підлягає задоволенню частково, де за договором про споживчий кредит № 100784040 від 22.08.2021 стягненню з відповідача підлягає заборгованість в загальному розмірі 2 908,70 грн (тіло кредиту - 2\~900,00 грн, заборгованість зі сплати процентів - 8,70 грн); за договором\~позики № 75639922 від 21.07.2021 стягненню з відповідача підлягає заборгованість в загальному розмірі 9 837,80 грн (тіло - 2 950,00 грн, відсотки - 6 833,82 грн, 3 % річних\~- 6,78 грн, інфляційні втрати - 47,20 грн). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог (37,58 %), стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають понесені позивачем витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам у сумі 910,34 грн. Щодо витрат на професійну правову допомогу суд ураховує таке. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). При зверненні до суду із даної позовної заявою позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, відповідно до якого витрати на професійну правничу допомогу адвоката визначені у загальному розмірі 13 000 грн. На підтвердження реальності вказаних витрат до матеріалів справи долучено копію договору про надання правової допомоги № 012-07/2024 від 01.07.2024, укладеного між ТОВ "Коллект центр" та Адвокатським об`єднанням "Лігал ассістанс"; копію тарифів на послуги; копію заявки на надання юридичної допомоги № 27 від 01.05.2025, копію витягу з акту № 10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 (а.с. 115-122). Вказані докази у сукупності доводять наявність та реальність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що вони також підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ "Коллект центр" пропорційно задоволеним вимогам (37,58%) у сумі 4 885,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial