Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося і з травня 2013 року вони з сином почали проживати окремо. Заочним рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 06.02.2014 року шлюб між ними було розірвано. Після припинення шлюбних відносин відповідач ніяким чином не піклується про свою дитину, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. На сьогодні вона створила нову родину з [PERSON] , який любить її сина та планує його усиновити. Під час шлюбу з [PERSON] у них народився син, [PERSON] , [INFO] , саме [PERSON] разом з нею несе матеріальні витрати на їжу, одяг, відпочинок, лікування та створює дітям всі умови для всебічного розвитку особистостей. При цьому відповідач не шукає жодних можливостей та способів, щоб поспілкуватися та підтримати стосунки зі своїм сином, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками по вихованню, піклуванню, розвитку своєї дитини. Саме така безвідповідальна та байдужа поведінка відповідача і спонукали її звернутися до суду. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 24.04.2024 року суддею Павловською Г.В. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 09.01.2025 року суддею Павловською Г.В. підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Норик М.В. не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивачки. Позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явився. Неодноразово повідомлявся про час, день і місце розгляду справи. Судові повістки повернулИсь на адресу суду із довідкою «Укрпошти» та відміткою листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому суд вважає відповідача належно сповіщеним про час і місце розгляду справи. Представник служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника. У зв`язку з відсутністю у судовому засіданні сторін, з урахуванням закінчення передбачених ст.275 ЦПК України строків розгляду цієї справи останню розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі в повному обсязі, суд приходить до наступних висновків. Встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був укладений 27.04.2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №187, після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.11.2010 року [PERSON] народився [INFO] в м.Києві, актовий запис № 4116, в графі «батько» вказаний [PERSON] , в графі «мати» вказана « [PERSON] ». Згідно копії заочного рішення Дарницького районного суду м.Києва від 06.02.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.04.2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №187 розірвано. Згідно копії довідки директора школи І-ІІІ ступенів №03-01/50 від 13.02.2024 року, [PERSON] , [INFO] дійсно навчається в 6-І класі школи І-ІІІ ступенів №309 Дарницького району м.Києва. Батько [PERSON] не цікавиться вихованням сина в школі, участі у вихованні не бере, батьківські збори не відвідує. Згідно характеристики класного керівника від 14.02.2024 року на [PERSON] , учня 6- І класу школи І-ІІІ ступенів 309 Дарницького району м.Києва , мати приділяє увагу вихованню [PERSON] , спілкується з учителями, класним керівником, однокласниками, товаришами. [PERSON] допомагає мамі у господарських справа та бере участь у вихованні молодшого братика. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.08.2021 року, 04.08.2021 року в Дарницькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) було укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , прізвище дружини після укладання шлюбу « [PERSON] ». Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.05.2022 року сторони мають спільну дитину, [PERSON] , [INFO] . Висновком служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації №101-6577 від 22.07.2024 року зроблено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Також, як вбачається із вищезазначеного висновку, з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] у присутності [PERSON] , спеціалістами служби було проведено бесіду, під час якої дитина зазначила, що останній раз спілкувалася з батьком через відеозвязок у 2022 році, крім того, дитина періодично з батьком через месенджери, останній має номер телефону, який належить оператору Республіки Молдова. Павло зазначив, що було б справедливо позбавити його батька батьківських прав, оскільки він з ним мало спілкується, не приділяє йому достатньої уваги, а своїм батьком він вважає чоловіка матері. Крім того, піД час засідання комісії [PERSON] розповів, що погано пам`ятає батька, телефонував останній йому дуже давно. Також вказав, що підтримує ініціативу матері щодо позбавлення його батька батьківських прав та вважає це рішення справедливим, оскільки повноцінно займається його вихованням та фінансовим забезпеченням «папа [PERSON] » (вітчим). Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Норми статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Стаття 150 СК України встановлює обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до положень статті 155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом другим частини першої статті 164 СК України передбачено, що батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року роз`ясняється, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч. 1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, батько вихованням дитини не займається, матеріально не підтримує, станом здоров`я дитини не цікавиться, не виявляє до сина будь-якої уваги та турботи, що у сукупності свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків свідомо. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Судом не встановлено, що [PERSON] будь-хто та/або яким-небудь чином чинив перешкоди у належному виконанні його батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved