Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до до [PERSON] з позовом про відшкодування коштів в порядку регресу. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 16.03.2023 року о 17:25 год. в м. Запоріжжя по вул. Парамонова, буд. 20 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів: «DAEWOO» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «SKODA» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] ( Потерпілий). Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2023 року у справі №333/2383/23 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП, у вигляді штрафу. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий (власник автомобіля «SKODA» державний номерний знак [NUMBER] ) звернувся до МТСБУ із заявою про виплату майнового відшкодування, та отримав регламентну виплату в розмірі 14 207 (чотирнадцять тисяч двісті сім) грн. 79 коп. Крім того, позивач поніс витрати на встановлення розміру збитків та збір документів в сумі 1450 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп. В добровільному порядку відповідач кошти не повернув, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматичний розподіл справи. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2025 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. Разом з тим в позовній заяві просив розгляд справи провести без його участі. Позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, проте в судове засідання неодноразово не з`явився. Причина неявки в судові засідання не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності, а також відзив на позов не подавав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.03.2023 року о 17:25 год. в м. Запоріжжя по вул. Парамонова, буд. 20 сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів: «DAEWOO» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та «SKODA» державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] ( Потерпілий). Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24 квітня 2023 року у справі №333/2383/23 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого 124 КУпАП, у вигляді штрафу. У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Судом достовірно встановлено, що момент скоєння ДТП відповідач не мав Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в зв`язку з чим . власник пошкодженого автомобіля «SKODA» державний номерний знак [NUMBER] , звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомлення про ДТП, заявою про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту №1258 про оцінку автомобіля SKODA FABIA реєстраційний номер [NUMBER], станом 16.03.2023 року без урахуванням ПДВ складає 14 207 (чотирнадцять тисяч двісті сім) грн. 79 коп. На підставі наказу власнику пошкодженого автомобіля «SKODA» державний номерний знак [NUMBER] було здійснено виплату в розмірі 14 207 (чотирнадцять тисяч двісті сім) грн. 79 коп. Вказані кошти були перераховані згідно платіжної інструкції № 971967 від 09.06.2023 року За складання звіту позивачем було сплачено 1450 (одна тисяча чотириста п`ятдесят) грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 921830 від 08.05.2023 року. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Положеннями ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, серед іншого, транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положенням ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (станом на час виникнення спірних правовідносин), Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно з п. 41.1. а) Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Отже, до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого страхового відшкодування у розмірі 14 207 (чотирнадцять тисяч двісті сім) грн. 79 коп. Відповідно до ст. 137, 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати, пов`язані зі складанням звіту сумі 1450,00 грн, та судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved