Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

28 вересня 2023 року [PERSON] звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 червня 2022 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося, сторони разом не проживають, стосунки, як подружжя, не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер, збереження сім`ї неможливе. Враховуючи викладене, позивачка просить суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу відновити їй прізвище « [PERSON] », вирішити питання про розподіл судових витрат. Згідно з ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Боярського О.О. від 28 вересня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Відповідно до ухвали судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 лютого 2024 року цивільну справу прийнято до провадження суддею Савицьким С.І. Згідно з ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Топалової А.Л. від 18 березня 2025 року, справу передано за підсудністю на розгляд Татарбунарському районному суду Одеської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2025 року справу передано у провадження судді Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюка В.О. Згідно з ухвалою судді Татарбунарського районного суду Одеської області Луцюка В.О. від 05 травня 2025 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання з викликом учасників справи. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивачка [PERSON] попередньо подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю, проти ухвалення заочного рішення заперечень не мала (а.с. 8, 30). Відповідач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив не надав, клопотань про відкладення розгляду справи від останнього не надходило. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи. Враховуючи письмову згоду позивачки на заочний розгляд справи, з урахуванням положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 18 червня 2022 року Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис № 717); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с. 7). Від даного шлюбу подружжя дітей не має. Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач у судове засідання не з`явився та відзиву на позовну заяву не подав, з часу подання позову до суду сторони не примирилися, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, та порушуватиме інтереси сторін, суд доходить висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України позивач має право надалі йменуватися дошлюбним прізвищем « [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved