Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовами до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Леськівська сільська рада про скасування державної реєстрації земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що після смерті його матері [PERSON] 06.01.2009р. залишилося спадкове майно земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області, площею 1,19 га. 06.08.2009 позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 47618322 від 06.08.2023 на 1/2 частку земельної ділянки та зареєстрував право власності на земельну ділянку площею 0,5966 га (кадастровий номер 7124984500:01:004:1576). Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 18.08.2023 за позивачем визнано право власності в поряду спадкування за законом право власності на іншу 1/2 частину земельної ділянки площею 1,19 га, що належала померлій [PERSON] . Маючи на меті реалізувати своє право на повне оформлення права власності на спадкову земельну ділянку, при зверненні до органів державної реєстрації позивач дізнався, що замість присвоєння кадастрового номеру на всю земельну ділянку, кадастровий номер було присвоєно лише на 1/2 частину. Позивач звертає увагу, що реєстрація другої половини спадкової земельної ділянки з карстовим номером 7124984500:01:004:1610 сформована у Державному земельному кадастрі 17.02.2024 на підставі технічної документації із землеустрою встановлення меж земельної ділянки в натурі розробленої ФОП [PERSON] також із порушенням законодавства, оскільки вказані дії призвели до двох незалежних кадастрових номерів, замість одного. Таку реєстрацію земельних ділянок позивач вважає неправомірною та такою, що порушує право позивача на належне оформлення спадкового майна, а тому просить суд: -скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,5966 га, кадастровий номер 7124984500:01:004:1576, шляхом скасування запису про земельну ділянку площею 0,5966 га, кадастровий номер 7124984500:01:004:1576 у Поземельну книзі з одночасним припиненням усіх речових прав щодо цієї земельної ділянки та закрити щодо неї Поземельну книгу; -скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,5966 га, кадастровий номер 7124984500:01:004:1610, шляхом скасування запису про земельну ділянку площею 0,5966 га, кадастровий номер 7124984500:01:004:1610 у Поземельну книзі з одночасним припиненням усіх речових прав щодо цієї земельної ділянки та закрити щодо неї Поземельну книгу. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 19.06.2025 відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. 07.07.2025р. від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на адресу суду надійшов відзив, в якому він у задоволенні позовних вимог просив відмовити, оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту, а Головне управління не здійснило жодних дій, які порушили б права позивача. Вказав, що у разі виявлення бажання зареєструвати іншу половину земельної ділянки в Національній кадастровій системі позивачу необхідно звернутися до відповідних органів та установ для проведення дій щодо реєстрації земельної ділянки. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.08.2009р. [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом №3-2085 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на спадкове майно, яке складається із 1/2 частини земельної ділянки площею 1,19 га, яка розташована на території Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Вказане також підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124984500:01:004:1576. Відповідно до рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 18.08.2023 за [PERSON] визнано в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 1,19 га, яка розташована на території Леськівської сільської ради Черкаського району Черкаської області. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-0500208032024 від 14.02.2024, право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7124984500:01:004:1610 не вказано. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 429540014 від 02.06.2025 відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 7124984500:01:004:1610 в реєстрі відсутні. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № Б-49/0-108/6-25 від 22.01.2025, у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 576 т був зареєстрований державний акт (серія ЧР 17-9-576т) на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] . Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № Б-263/0-368/6-25 від 03.03.2025, земельні ділянки з кадастровими номерами 7124984500:01:004:1576 та 7124984500:01:004:1610 відповідають земельній ділянці згідно державного акту серія ЧР 17-9-576т. Як вбачається із заяви [PERSON] від 23.01.2020 позивач звернувся до ПП «Геотоп-Сервіс» щодо виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,595 га, що становить 1/2 частки від земельної ділянки площею 1,19 га, що належала померлій [PERSON] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Згідно з ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Статтею 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно зі статтею 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Система кадастрової нумерації земельних ділянок є єдиною на всій території України. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Статтею 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що відомості Державного земельного кадастру є офіційними Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою: особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи; власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності (у разі поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок) або уповноваженої ними особи; органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування (у разі формування земельних ділянок відповідно державної чи комунальної власності); замовником технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель (у разі внесення до Державного земельного кадастру за результатами проведення інвентаризації земель масиву земель сільськогосподарського призначення відомостей про земельну ділянку, що входить до такого масиву); замовника документації із землеустрою, за якою здійснюється формування земельної ділянки державної, комунальної власності, у випадках, коли розроблення такої документації відбувається без дозволу органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування; власника земельної частки (паю) або його спадкоємця (у разі формування земельної ділянки в порядку виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв); особи, визначені частиною першою статті 118 Земельного кодексу України, у тому числі власника нерухомого майна (будівлі, споруди), розташованої на земельній ділянці, що надається (передається) із земель державної чи комунальної власності, або його спадкоємця. Згідно з ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. З викладеного\~вбачається,\~що уразі виявлення бажання позивача зареєструвати іншу частину земельної ділянки (відносно якої ухвалено рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 18.08.2023р.) в Національній кадастровій системі, позивачу необхідно звернутися до відповідних органів та установ для проведення дій щодо реєстрації земельної ділянки в загальному порядку. Доводи відповідача з даного приводу суд вважає обгрунтованими. Враховуючи, що позивач самостійно звернувся та виготовив технічну документацію, і в подальшому звернувся із заявою про державну реєстрацію 1/2 земельної ділянки в Національній кадастровій системі за окремим кадастровим номером, а також те, що ним не доведено, що його право будь-яким чином порушено і він позбавлений можливості реалізувати своє право на реєстрацію права власності на іншу частину спадкової земельної ділянки шляхом звернення до відповідних органів та установ із відповідною заявою, суд доходить висновку, що права позивача не порушені, позовні вимоги недоведені та необгрунтиовані, а тому в задоволенні позовної заяви слід відмовити у повному обсязі. На підставі ст.ст. 116, 152, 79-1 ЗК України, ст. 16, 317, 391 ЦК України,

Outcome: dismissed