Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

20.06.2025 ТОВ «Споживчий центр» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 33 550 грн з яких: заборгованість зі тілом кредиту в розмірі 11 000 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 15 400 грн, комісії в розмірі 1 650 грн, неустойки в розмірі 5 500 грн, а також судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. В обґрунтування позову зазначає, що 04.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 11 000 грн. зі сплатою 1% в день та комісії за надання кредиту в розмірі 15% від суми кредиту, що становить 1 650 грн. Кінцевий строк повернення кредитних коштів до 22.04.2025. Позивач належним чином виконав умови кредитного договору, надавши відповідачу кредитні кошти на умовах та в порядку, передбаченому кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 33 550 грн з яких: заборгованість зі тілом кредиту в розмірі 11 000 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 15 400 грн, комісії в розмірі 1 650 грн, неустойки в розмірі 5 500 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Відзив на позов відповідач не подавав. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 11 000 грн. зі сплатою 1% в день та комісії за надання кредиту в розмірі 15% від суми кредиту, що становить 1 650 грн. Кінцевий строк повернення кредитних коштів до 22.04.2025 (а.с. 10). Цього ж дня, ТОВ «Споживчий центр» перерахувало на рахунок [PERSON] кредитні кошти в розмірі 11 000 грн (а.с. 9). Оскільки відповідач належним чином не виконував грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 33 550 грн з яких: заборгованість зі тілом кредиту в розмірі 11 000 грн, проценти за користування кредитом в розмірі 15 400 грн, комісії в розмірі 1 650 грн, неустойки в розмірі 5 500 грн (а.с. 20). Згідно із ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Матеріалами справи підтверджується, що договір позики між сторонами укладено в електронному вигляді, відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно із ч.1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Встановлено, що проценти за користування кредитом нараховані в межах строку кредитування, що відповідає вимогам ст. 1048 ЦК України. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, а відповідач, у свою чергу, не повернув своєчасно кредитні кошти, і станом на день звернення позивача до суду із зазначеним позовом існує заборгованість за кредитним договором. Таким чином, невиконання відповідачем договірних зобов`язань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит. Суд також враховує, що Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію (пов`язану з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо) (п. 31.18. Постанови Верховного Суду від 13.07.2022 № 496/3134/19). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами за користування кредитом та комісії за надання кредиту є обгрунтованими, підтверджуються належними, допустимими і достатніми доказами, а тому підлягають задоволенню. Позовні вимоги про стягнення пені (неустойки) не підлягають задоволенню, оскільки оскільки відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково підтверджуються належними доказами, є частково обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial