Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «ФК «Віва Капітал» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначає, що 18.06.2024 між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 1417037748496, відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за його користування. Оскільки [PERSON] не виконує зобов`язань по кредиту, ТОВ «ФК «Віва Капітал» просить суд стягнути на його користь з [PERSON] 19 750 грн. 25 коп. заборгованості за договором. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження). Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 18.06.2024 між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту, № 1417037748496, згідно якого товариство надало [PERSON] кредит у розмірі 4 500 грн. 00 коп. строком на 120 днів, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити комісію за його надання та проценти за його користування (а.с. 4-з.б - 11 з.б.). Пунктами 1.4.1, 1.4.2 договору про кредит № 1417037748496, денна дисконтна процентна ставка становить 1,184% і застосовується з 1-20 день користування кредитом, а денна базова процентна ставка по кредиту застосовується з 21 дня користування кредитом і становить 1,48%. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1417037748496 [PERSON] має заборгованість у розмірі 19 750 грн. 25 коп., з яких 4 233 грн. 60 коп. - заборгованість за кредитом, 6 514 грн. 65 коп. - заборгованість за процентами, 9 000 грн. 00 коп. штраф (а.с. 23-24 з.б.). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статтей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем). Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Разом з тим, суд не може погодитися з розрахунком заборгованості за процентами та нарахування штрафів (пені), з огляду на наступне. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023, що набрав чинності 24.12.2023 доповнено ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» п. 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 прикінцевих та перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%. Частиною 2 розділу 2 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи, що договір № 1417037748496 про надання споживчого кредиту укладено 18.06.2024 строком на 120 днів, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому до договору слід застосувати положення частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням перехідних та прикінцевих положень, починаючи з 18.06.2024. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором у період з 16.06.2024 по 07.07.2024 нараховувались проценти за ставкою 1,184 % та з 07.07.2024 по 15.10.2024 нараховувались проценти за ставкою 1,48%. 02.07.2024 [PERSON] сплачено 1 065 грн. 60 коп., за рахунок яких погашено наявну станом на дату оплати заборгованість по процентам та погашено 266 грн. 40 коп. заборгованості за тілом кредиту (а.с. 23-24). Враховуючи всановлені Законом України «Про споживче кредитування» обмеження, суд дійшов висновку, що умови нарахування процентів за користування кредитними коштами за ставкою 1,48% у період з 20.08.2024 по 15.10.2024, суперечать діючому законодавству, тому згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними та підлягають перерахунку. Суд розраховує заборгованість по процентам за укладеним між сторонами договором у період 20.08.2024 по 15.10.2024 виходячи з встановленої п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки 1%. Оскільки у період з 20.08.2024 по 15.10.2024 пройшло 57 днів та у вказаний період проценти мали бути нараховані за ставкою 1% від суми заборгованості, що становить 42 грн. 34 коп. на день (4233,60 х 1%), то за цей час сума нарахованих процентів становить 2 413 грн. 38 коп. (57 х 42,34). З урахуванням того, що з 18.06.2024 по 19.08.2024 проценти нараховувались у відповідності до норм чинного законодавства та станом на 19.08.2024 включно становили 3 634 грн. 22 коп., а за період з 20.08.2024 по 15.10.2024 підлягає стягненню 2 413 грн. 38 коп., то за весь строк користування кредитом розмір заборгованості за процентами складає 6 047 грн. 60 коп. (3634,22 + 2413,38). Крім того, відповідно до п. 18 прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки штраф був нарахований у період дії воєнного стану, який станом на дату ухвалення рішення не закінчився, суд дійшов висновку про те, що штраф нарахований ТОВ «ФК «Віва Капітал» у розмірі 9 000 грн. 00 коп. не підлягає стягненню. За таких обставин позов ТОВ «ФК «Віва Капітал» підлягає частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача 10 281 грн. 20 коп. (4233,60 + 6047,60). Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. З урахуванням указаних положень закону, обсягом наданих адвокатом послуг, часом витраченим на їх надання, документально підтвердженим розміром цих витрат, результатом розглядом справи, інших обставин, установлених ст. 137 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 1 576 грн. 26 коп. сплаченого судового збору, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial