Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

В березні 2025 позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 16 січня 1981 між ним та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 12. З березня 1998 з відповідачем проживають окремо, шлюбні відносини між ними відсутні, особисте господарство ведуть окремо, стосунки не підтримують, спільних неповнолітніх дітей не мають, а відтак вказує, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, примирення між ними не можливе, майнового спору немає, просив шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, при подачі позову просив розглядати за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце слухання справи була неодноразово повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подавала. Ухвалою суду від 28.07.2025 ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала в той же час позивач не заперечував проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст.24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи із змісту ч.3, 4ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Судом встановлено наступні обставини. 16 січня 1981 сторони уклали шлюб, який зареєстрований Ковельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 12, копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Враховуючи те, що у позивача по справі відсутній намір на примирення, бажання поновити сімейні стосунки та проживати однією сім`єю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved