Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

У травні 2025 року позивач представник позивача адвокат Індюкова Т.В. звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначила, що позивач з 12.12.2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини не підтримують з вересня 2024 року у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння, відмінності характерів та різних поглядів на життя та сімейні обов`язки. З цих причин вважає, що шлюбні стосунки позивача з відповідачем зберегти неможливо. Просить шлюб між сторонами розірвати, судові витрати по справі покласти на відповідача. Представник позивача адвокат Індюкова Т.В. письмово просила розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] письмово просила розгляд справи проводити за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2012 року, який було зареєстровано Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1677. Батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . Положеннями ч. 1 ст. 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сімейні стосунки сторони не підтримують вересня 2024 року, що не заперечувалось відповідачем у своїй заяві. Таким чином, між сторонами склались стосунки, що виключають спільне проживання. Приймаючи до уваги те, що подружжя тривалий час стосунки не підтримує, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, суд вважає за можливе шлюб між ними розірвати. Положеннями ст. 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач не виявила бажання відновити дошлюбне прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити без змін. Згідно із приписами ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст.\~115\~СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При вирішенні питання розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, однак представник позивача не просила стягувати судовий збір з відповідача, а тому судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. суд покладає на позивача.

Outcome: approved