Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

24.04.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Юніт Капітал" (далі ТОВ "Юніт Капітал") звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із позовом в електронній формі до відповідачки [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачкою зобов`язань кредитним договором № 336484984 від 20.11.2020, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Манівео швидка фінансова допомога" (далі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога") та [PERSON] , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідачки перед позивачем у сумі 40763,92 грн з яких: 12999,60 грн сума заборгованості по кредиту, 27764,32,00 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, яку позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь. Позивач набув право грошової вимоги за вказаним кредитним договором на підставі 3-х договорів факторингу. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" 23.02.2021 передало право грошової вимоги до [PERSON] на загальну суму 31040,36 грн. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн та 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Семенівського районного суду Полтавської області від 19.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні 02.07.2025 о 13:50 год.; повідомлено відповідачку, що 27.03.2025 позивач надіслав їй засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта" цінним листом з описом вкладення №\~0505271839922 від 27.03.2025 копію позовної заяви з додатками, які й розглядаються судом у цій справі; запропоновано відповідачці, зокрема, у 15-денний строк скласти і подати відзив на позов; витребувано у АТ КБ "ПриватБанк" докази щодо отримання відповідачкою коштів за кредитним договором. Представник відповідача у відзиві заперечує проти позову повністю. Зазначає, що позивач не набув право грошової вимоги, оскільки договір факторингу укладено раніше ніж кредитний договір. Це суперечить ст. 514 ЦК України. Не може бути відступлено не існуючу вимогу. Вважає, що суд повинен визначити правосуб`єктність сторін у справі. Позивач є неналежним позивачем через не отримання права грошової вимоги. Позивач склав пояснення про те, що договори факторингу щоразу продовжували свою дію, про що складено додаткові угоди до них. Реєстр боржників не є разовим документом і складається щодо низки боржників. Договори факторингу є рамковими угодами у межах яких передаються окремі вимоги. Представник відповідача склав заперечення щодо письмового пояснення позивача. Повторює тезу, що на момент укладення у 2018 році договору факторингу ще не було укладено кредитного договору. Кредит отримано у 2020 році. Право вимоги не існувало на час її передачі за кожним договором факторингу. ЦПК не надає позивачеві права скласти письмове пояснення оскільки таке може складати лише третя особа. 02.07.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 21.07.2025 о 13:30 год. Позивач представника у судові засідання не направляв, просив розглянути справу за відсутності свого представника, позов підтримує, просить ухвалити заочне рішення. Відповідачка у судові засідання не з`являлася, про яке повідомлялася належним чином. Про причини неявки у засідання суд не інформувала. Представник відповідача у судовому засіданні повністю підтримав заперечення проти позову, що викладено у відзиві. Наголосив, що ЦПК не надає позивачеві право скласти письмове пояснення оскільки всі доводи і підстави позову повинні відображатися у позовній заяві. Право вимоги може передаватися лише за умови визначеності та існування права вимоги на час укладення договору факторингу. Розрахунки заборгованості не містять вказівки на застосований процент тому не повинні братися судом до уваги. З отриманням відповідачкою кредитних кошів у ТОВ "Манівео" позивачка погоджується. Ні відповідачка, ні її представник не надали будь-якого заперечення чи спростування щодо складеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором окрім як у спосіб усної заяви представника відповідача про некоректність (незрозумілість) нарахування процентів. Вказані обставини відповідно до ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) не перешкоджають розгляду справи за відсутності представника позивача і за відсутності відповідачки. Вивчивши письмові\~заяви сторін\~по суті\~справи,\~вислухавши представника\~позивачки,\~вивчивши матеріали\~справи і\~надані до\~суду докази, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК). У статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у\~письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про\~електронну комерцію"). Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про\~електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №\~732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а\~позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України далі ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 526 ЦК). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. (ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2)\~доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК). Відповідно до змісту статті 1082\~ЦК боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК). Відповідно до ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). 20.11.2020\~між ТОВ\~"Манівео\~швидка фінансова\~допомога"\~та відповідачкою\~ [PERSON] \~укладено договір\~№ 336484984\~про отримання\~кредиту 13000,00\~грн\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності та\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом відповідно\~до умов\~зазначених у\~Договорі та\~у додатках\~до нього\~строком на\~30\~днів.\~Нарахування процентів\~за користування\~кредитом здійснюється\~за Дисконтною\~процентною ставкою\~в розмірі\~0,71\~%\~від суми\~Кредиту за\~кожний день\~користування\~Кредитом у\~межах 30\~денного строку.\~У випадку\~користування Кредитом\~понад 30\~денний строк,\~умови щодо\~нарахування процентів\~за Дисконтною\~процентною ставкою\~скасовуються і\~до взаємовідносин\~між Сторонами\~застосовується Базова\~процентна ставка\~в розмірі\~1,70\~%\~від суми\~Кредиту за\~кожний день\~користування Кредитом,\~відповідно до\~чого Позичальник\~зобов`язується\~сплатити Товариству\~різницю між\~фактично сплаченими\~процентами за\~Дисконтною процентною\~ставкою та\~нарахованою Базовою\~процентними ставками\~за весь\~строк користування\~Кредитом починаючи з\~першого дня\~перерахування суми\~кредиту до\~фактичної дати\~його повернення.\~30\~денний строк\~дії договору\~продовжується на\~весь період\~від дати\~отримання позичальником\~кредиту до\~фактичної дати\~повернення кредиту.\~Сторони погодили\~що проценти,\~нараховані після\~30-денного\~строку надання\~кредиту є\~процентами в\~розумінні ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК.\~За фактичний\~час користування\~кредитом позичальник\~сплачує Товариству\~проценти за\~користування кредитом\~з розрахунку\~259,86\~%\~річних за\~Дисконтною ставкою\~або 622,20\~%\~річних за\~Базовою ставкою. Розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною Договору. Нараховані проценти складають 2769,00 грн, а всього до сплати з урахуванням 13000,00 грн кредитних коштів 15769,00 грн. Термін платежу 20.12.2020. Вказаний договір, заявка на отримання грошових коштів в кредит підписані електронним підписом С.М.Тамара одноразовим ідентифікатором MNV5U2V7, відправлено 20.11.2020 14:39:44, введено 20.11.2020 14:40:41 (а.с. 13-29). Згідно платіжного доручення від 20.11.2020 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було перераховано 13000,00 грн на карту № 4149-49хх-хххх-5965 С.М.Тамара.\~Призначення платежу переказ коштів за договором № 336484984 від 20.11.2020 (а.с. 30, 31). АТ КБ "ПриватБанк" довідкою від 01.06.2025 підтвердив отримання 13000,00 грн на карту [PERSON] № 4149-4991-3953-5965 (а.с. 113). Представник відповідачки підтверджує отримання відповідачкою кредиту 13000,00 грн від ТОВ "Манівео". Відтак суд робить висновок про належне укладення відповідачкою [PERSON] договору № 336484984 від 20.11.2020 із ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога", а також його належне виконання зі сторони кредитодавця у спосіб надання 13000,00 грн кредитних коштів відповідачці. Відповідачка не заперечує ці обставини. 28.11.2018 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 відповідно до якого ТОВ\~"Манівео швидка фінансова допомога" передало ТОВ "Таліон Плюс" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Таліон Плюс" прийняло належні ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників за договором факторингу №\~28/1118-01 від 28.11.2018 та додаткової угоди № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01від 28.11.2018 від 28.11.2019, додаткової угоди №\~26 до Договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 від 31.12.2020, додаткової угоди № 27 до\~ Договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 від 31.12.2021, додаткової угоди № 31 до Договору факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 від 31.12.2022, додаткової угоди № 32 до Договору\~факторингу 28/1118-01 від 28.11.2018 від 31.12.2023 (а.с. 36-51). 23.02.2021 передано заборгованість, зокрема, за кредитним договором відповідачки [PERSON] № 336484984 від 20.11.2020 на загальну уму 31040,00 грн, яка складається із 12999,60 грн заборгованості за тілом кредиту, 18040,76 грн заборгованості за відсотками. Вказано на суму фінансування 3249,90 грн. (а.с. 51, 52). Реєстр не містить спосіб розрахунку 18040,76 грн заборгованості за відсотками і вказує на меншу суму заборгованості за тілом кредиту: 12999,60 грн, а не 13000,00 грн. Проте розрахунок заборгованості складено ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" щодо "проданого" 23.02.2021 кредиту на суму 13000,00 грн на строк 30 днів з датою оплати 21.12.2020 відсотків у сумі 2954,00 грн. Розрахунок вказує на сплату 21.12.2020 0,40 грн заборгованості за тілом кредиту і 2953,60 грн відсотків. Отже 21.12.2020 відповідачка сплатила за кредитом 2954,00 грн (0,40 + 2953,60). Всього визначено заборгованість 12999,60 грн за тілом кредиту і заборгованість 18040,76 грн за відсотками (а.с. 68, 69). Розрахунок складено за період 20.11.2020 20.12.2020 тобто за 31 днів з щоденною сплатою відсотків у сумі 92,30 грн. Щоденна сума 92,30 грн від кредиту 13000,00 грн складає 0,71 процентів (92,3 * 100,00 % / 13000,00). Отже таке нарахування процентів відповідає п. 1.1, 1.2, 1.3 кредитного договору за ставкою 0,71, але не відповідає за строком 31 день. Розрахунок складено за період 21.12.2020 23.01.2021 з щоденною сплатою відсотків у сумі 184,59 грн. Щоденна сума 184,50 грн від кредиту 12999,60 грн складає 1,42 відсотків (184,59 * 100,00 % / 12999,60). Отже таке нарахування процентів не відповідає п. 1.2, 1.4, 4.2, 4.3 кредитного договору оскільки мало б обраховуватися за ставкою 1,7 процентів на день як проценти за ч. 2 ст. 625 ЦК. Іншими словами їх нарахування є меншим, але береться судом до уваги як розрахунок заборгованості. Розрахунок складено за період 24.01.2021 23.02.2022 з щоденною сплатою відсотків у сумі 220,99 грн. Щоденна сума 220,99 грн від кредиту 12999,60 грн складає 1,7 процентів (220,99 * 100,00 % / 12999,60). Отже таке нарахування відсотків відповідає п. 1.2, 1.4, 4.2, 4.3 кредитного договору оскільки має обраховуватися за ставкою 1,7 процентів на день як проценти за ч. 2 ст. 625 ЦК. 05.08.2020 між ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" та ТОВ\~"Таліон Плюс" укладено Договір факторингу № 05/0820-01 відповідно до умов якого ТОВ "Таліон Плюс" передало ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ\~"Фінансова компанія "Онлайн фінанс" прийняло належні ТОВ "Таліон Плюс" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників за договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 та додаткової угоди № 2 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від 03.08.2021, додаткової угоди № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від 30.12.2022 (а.с. 53-61) 28.10.2021 передано заборгованість, зокрема, за кредитним договором відповідачки [PERSON] № 336484984 від 20.11.2020 на загальну уму 40763,92 грн, яка складається із 12999,60 грн заборгованості за тілом кредиту, 27764,32 грн заборгованості за відсотками (а.с. 60, 61). Реєстр не містить спосіб розрахунку 27764,32 грн заборгованості за відсотками, зокрема й порівняно з первинними 18040,76 грн заборгованості за відсотками. Проте розрахунок заборгованості складено ТОВ "Таліон Плюс" щодо придбаного 23.02.2021 кредиту на суму 12999,60 грн. Всього визначено заборгованість 40763,92 грн, яка складається із 12999,60 грн заборгованості за тілом кредиту, 27764,32 грн заборгованості за відсотками (а.с. 70). Розрахунок складено за період 24.02.2021 28.10.2021 з щоденною сплатою відсотків у сумі 220,99 грн. Щоденна сума 220,99 грн від кредиту 12999,60 грн складає 1,7 процентів (220,99 * 100,00 % / 12999,60). Отже таке нарахування відсотків відповідає п. 1.2, 1.4, 4.2, 4.3 кредитного договору оскільки має обраховуватися за ставкою 1,7 процентів на день як проценти за ч. 2 ст. 625 ЦК. 14.02.2022 між ТОВ "Юніт капітал" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн фінанс" укладено Договір факторингу № 14/02/2022-01 відповідно до якого ТОВ "Юніт Капітал" передало за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" прийняло належні ТОВ "Юніт капітал" права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників за договором факторингу (а.с. 62-66). 14.02.2022 передано заборгованість, зокрема, за кредитним договором відповідачки [PERSON] № 336484984 від 20.11.2020 на загальну уму 40763,92 грн, яка складається із 12999,60 грн заборгованості за тілом кредиту, 27764,32 грн заборгованості за відсотками (а.с. 66, 67). Реєстр не містить спосіб розрахунку 27764,32 грн заборгованості за відсотками, зокрема й порівняно з первинними 18040,76 грн заборгованості за відсотками. Надалі позивач ТОВ "Юніт Капітал" повторює у своєму розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 14.03.2025 загальну суму 40763,92 грн, яка складається із 12999,60 грн заборгованості за тілом кредиту, 27764,32 грн заборгованості за відсотками (а.с. 71), яка також є помилковою. Відповідачка заперечує лише правомірність переходу до позивача права грошової вимоги до відповідачки оскільки договори факторингу укладено до дати укладення кредитного договору. Суд нагадує, що згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги,\~яке виникне\~в майбутньому\~(майбутня\~вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК). Відповідно до змісту цієї статті боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Ч. 1 ст. 1078 ЦК передбачає право укладення договору факторингу щодо права вимоги, яке виникне у майбутньому. Заперечення відповідача щодо неможливості цього прямо спростовано вказаною нормою ЦК. Витяги з реєстру боржників складені належним чином. Доказів їх підроблення позивачем або недостовірності оригінальному примірнику відповідного повного реєстру судові не надано. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Отже позивач, як 3-й фактор, правомірно набув право грошової вимоги ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 336484984 від 20.11.2020. Суд зазначає, що розрахунки заборгованостей містять усі реквізити, які до них висуваються і дозволяють достовірно встановити методику та суми відповідних розрахунків і заборгованостей. Розрахунки складено первинним кредитодавцем і 2-ма наступними факторами, у т.ч. й 3-м фактором-позивачем. Розрахунки містять зазначені вище помилки щодо нарахування процентів за користування кредитом за ст. 1054 ЦК і за ч. 2 ст. 625 ЦК. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок що відповідачкою порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором; відповідачка має заборгованість за кредитним договором яка розраховується у такий спосіб: -із 21.12.2020 облікована заборгованість за тілом кредиту 12999,60 грн (13000,00 0,40); -проценти 0,71 на день у межах 30 денного строку кредитування складають 2769,00\~грн (13000,00 * 0,71 % * 30); -21.12.2020 відповідачка сплатила позивачеві 2954,00 грн (0,40 + 2953,60); -загальна заборгованість станом на 21.12.2020 складає 10046,00 грн (13000,00 2954,00). 10046,00 грн є заборгованістю за тілом кредиту; -1,7 процентів щодня за ч. 2 ст. 625 ЦК за період 21.12.2020 23.01.2021 складають 5806,59 грн (10046,00 * 1,7 % * 34). Первинний кредитодавець нарахував і передав за договором факторингу за цей період 6276,06 грн відсотків (184,59 * 34). 5806,59 грн є заборгованістю за процентами за ч. 2 ст. 625 ЦК; -1,7 процентів щодня за ч. 2 ст. 625 ЦК за період 24.01.2021 23.02.2021 складають 5294,24 грн (10046,00 * 1,7 % * 31). Перший фактор нарахував і передав за договором факторингу за цей період 6850,69 грн відсотків (220,99 * 31). 5294,24 грн є заборгованістю за процентами за ч. 2 ст. 625 ЦК; -1,7 процентів щодня за ч. 2 ст. 625 ЦК за період 24.02.2021 28.10.2021 складають 42012,37 грн (10046,00 * 1,7 % * 246). Другий фактор нарахував і передав за договором факторингу позивачеві за цей період 9723,56 грн відсотків (27764,32 18040,76). 9723,56 грн є заборгованістю за процентами за ч. 2 ст. 625 ЦК у межах нарахувань і підстав позову. Після 28.10.2021 позивач не здійснював нарахування за ч. 2 ст. 625 ЦК. На спірні правовідносини не поширює дію п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже загальна заборгованість відповідачки перед позивачем складає 30870,39 грн (10046,00 + 5806,59 + 5294,24 + 9723,56). Відтак позов є частково доведеним і частково обґрунтованим. Суд задовольняє його вимоги частково у загальній сумі 30870,39 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач сплатив з позовної заяви 2422,40 грн судового збору (а.с.\~96, 98). Суд задовольнив позов частково. Відтак суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір 1834,48 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (2422,40 / 40763,92 * 30870,39). Решту 587,92 грн суд покладає на позивача (2422,40 1834,48). Позивач надав докази очікуваних 7000,00 витрат на професійну правничу допомогу, що надана Адвокатським бюро "Тараненко та партнери", зокрема: договір про надання правничої допомоги №\~10/03/25-02 від 10.03.2025 з протоколом погодження вартості послуг, додаткова угода № 9 до Договору про надання правничої допомоги №\~10/03/25-02 від 10.03.2025, акт прийому-передачі наданих послуг на суму 7000,00 грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 24.04.2012, довіреність від 04.12.2024 (а. с. 72-78). Відповідно до ст. 15 ЦПК учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК). За змістом ч. ч. 1-4 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката,\~несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для\~визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.\~ Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)\~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 8, 9 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2)\~у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При\~вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)\~чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4)\~дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У\~випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Крім цього, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При встановленні розміру гонорару відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про\~адвокатуру і адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Суд задовольнив позов частково. Ні відповідачка, ні її представник не зробили ні усної, ні письмової заяви щодо неспівмірності, завищення, необґрунтованості тощо витрат на правничу допомогу, які очікує понести позивач у сумі 7000,00 грн. Відтак суд стягує з відповідача на користь позивача 5301,07 грн витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (7000,00 / 40763,92 * 30870,39). Решту 1698,93 грн суд покладає на позивача (7000,00 5301,07). На підставі викладеного,

Outcome: approved