Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] , третя особа: виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області про зміну розміру аліментів та позбавлення батьківських прав. Позивач в своїй позовній заяві зазначала, що перебувала у шлюбі з [PERSON] зареєстрованому 20 липня 2012 року у виконкомі Чабанівської селищної ради Києво - Святошинського району Київської області, актовий запис № 21. Під час шлюбу, у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося. 13 лютого 2015 року рішенням Шосткинським міськрайонним судом Сумської області у справі № 589/86/15-ц шлюб між ними було розірвано. Дочка проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. 15 квітня 2015 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області ухвалено рішення по справі № 589/1596/15-ц, відповідно до якого зобов`язано стягувати з на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частині всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття. На даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Шосткинським міськрайонним судом Сумської області від 15 квітня 2015 року, значно менший ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання їхньої доньки. Відповідач залишив без належної батьківської уваги, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні [PERSON] . Також, відповідач, [PERSON] , постійно приховує дійсний розмір своїх доходів, належної матеріальної допомоги не дає. Вона самостійно власними силами, матеріально забезпечує, здійснює догляд та виховання неповнолітньої дочки, а також виконую всі інші обов`язки покладені на неї законом та необхідні для належного утримання та розвитку [PERSON] . На сьогоднішній день вони фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Відповідачем жодних дій щодо збереження здоров`я та життя неповнолітньої доньки, вчинено не було. Жодної фізичної, матеріальної, моральної допомоги надано не було, всі питання щодо переміщення до безпечної території вирішувалися нею самостійно. Посилаючись на викладене, просила суд, змінити розмір аліментів, які стягується з [PERSON] , ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на підставі рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 квітня 2015 року, на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) на утримання малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , з розміру 1/4 частина всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на аліменти в твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням індексу інфляції, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подали до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги визнав, заперечень не має. В судове засідання представник третьої особи нез`явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду направили висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24 грудня 2013 року, яке видане виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. 15 квітня 2015 року Шосткинським міськрайонним судом Сумської області ухвалено рішення по справі № 589/1596/15-ц, відповідно до якого зобов`язано стягувати з на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частині всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2015 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки-розрахунку, виданої Вишневським відділом ДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ), заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів складає 92131,50 грн. На сьогоднішній день позивач з донькою фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Дані обставини підтверджуються довідками від 04.07.2023 № 3250- 5002845520-27889 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та довідкою від 04.07.2023 № 3250-5002845520-27890 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Виконком Броварської міської ради Київської області надав висновок № 487 від 09.06.2025 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право па рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. В ст. 182 СК України, зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону, розмір аліментів, що стягується з відповідача на користь позивача, з урахуванням норм чинного законодавства та матеріального становища відповідача, а також з розрахунку на одну дитину, підлягає зміненню. Згідно статті 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. У відповідності до Принципу 6 Міжнародної Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. З вище наведених фактів вбачається, що відповідач [PERSON] ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , а саме: не спілкується з нею, не піклуються про її фізичний і духовий розвиток, не забезпечує медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, матеріально дітей не утримує. Суд дійшов висновку про задоволення позову в частині позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved