Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра з позовом до Територіальної громади м. Дніпра, в особі Дніпровської міської ради, третя особа - Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Коваленко С.В., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивачем вказано, що вона тривалий час проживає в США, з метою возєднання родини її батьки в 2017 році за її запрошенням переїхали до неї, раптово [INFO] помер її батько, [PERSON] , в США. Вказан подія мала негативний вплив на психологічний стан родини, довгий час також займалися підготовкою документів та відвідувань консульської установи. Після смерті батька залишилось спадкове майно, проте у зв`язку погіршенням здоров`я, проживанням за межами України, воєнним станом в Україні не мала можливості своєчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, у зв`язку з чим просить визначити їй додатковий строк у два місяці. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без участі, рішення просить прийняти відповідно до вимог чинного законодавства. Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Коваленко С.В. в судове засідання не прибула, надала клопотання про розгляд справи без її участі. Також долучено спадкову справу заведену після смерті [PERSON] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала суду, що позивач по справі є її дочкою, вони тривалий час всі разом проживали в США, несподівано [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Вказане стало великою втратою та психологічно тяжкою подією для дочки, проходила лікування. Довгий час в США займалися оформленням документів про смерть, та іншими обставинами. Після повернення в Україну зверталася до нотаріуса проте у видачі свідоцтва про спадщину було відмовлено у зв`язку з пропуском строку. Жодних підстав для звилювання за спадщину не було, будь-які спори відсутні. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Дніпропетровськ. Згідно свідоцтва про народження батьками вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] , виданим Департаментом охорони здоров`я та психічної гігієни м. Нью-Йорк, орган, що видав документ [PERSON] , міський реєстратор, апостиль від 29.01.2024 року за NYC-2208680, заступних Державного секретаря з питань бізнесу та ліцензування, штат Нью-Йорк, Депратамент Штату. Вірність копії документа з оригіналом, справжність підпису перекладача, яка виконала переклад документу з англійської на українську мову, засвідчено 01.11.2024 року Щетіловою О.В., приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу за реєстр.№№16497, 16498. Як вказує позивач після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді частки квартири [ADDRESS] , та частки квартири [ADDRESS] . Співвласниками є мати позивача - [PERSON] та її син. Звернувшись 25.04.2025 року до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Коваленко С.В. із заявою про прийняття спадщини, 25.04.2025 року позивачу було відмовлено у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю у [PERSON] документів, які б підтверджували факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, пропуск шести місячного строку встановленого законом на подання заяви про прийняття спадщини. Нотаріусом заведено спадкову справу № 8/2025, підтверджено родинні зв`язки та факти на які посилається заявник. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі №925/642/19 зазначено, що позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову. Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Outcome: approved