Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

13.03.2025 року позивач АТ «Сенс Банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість у сумі 383896,47 грн. з яких за тілом кредиту - 213171,92 грн., заборгованість за\~відсотками -144624,55 грн., комісія - 26100,00 грн. та судові витрати у розмірі 4606,76 грн. сплаченого судового збору та 30735,87 грн. витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 21.12.2020\~ [PERSON] звернулася до АТ «Альфа-Банк» з метою отримання банківських послуг. Того ж дня підписанням оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501284847 відповідач запропонувала Банку укласти Угоду про надання споживчого кредиту, підставою якої є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», що укладений між ним та Банком. 21.12.2020 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 501284847 Банк прийняв пропозицію відповідача на укладення Угоди про надання споживчого кредиту № 501284847 від 21.12.2020 року. У Додатку № 1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказані основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Кредитний договір укладено на наступних умовах: тип кредиту «Кредит готівкою»; сума кредиту 300000,00 грн; процентна ставка з 21.12.2020 - 36 % річних, з 21.11.2021 28% річних; тип ставки фіксована; строк кредиту 36 місяців; дата повернення кредиту 21.12.2023 року; порядок повернення кредиту графік платежів: до 21 числа кожного місяці з дати надання кредиту до повного погашення кредиту по 14133,40 грн, загальна кількість платежів 36; для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банку. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. Позичальник отримала кредит, проте не виконала взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Загальна заборгованість згідно з угодою № 501284847 від 21.12.2020 року становить 383896,47 грн., з яких за тілом кредиту - 213171,92 грн., заборгованість за\~відсотками -144624,55 грн., комісія - 26100,00 грн. З метою захисту майнових прав АТ «СЕНС БАНК» звернулося до суду з цим позовом, в якому просить суд стягнути із [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість в сумі 383896,47 грн., з яких за тілом кредиту - 213171,92 грн., заборгованість за\~відсотками -144624,55 грн., комісія - 26100,00 грн. Стягнути із [PERSON] та користь АТ «Сенс Банк» судові витрати: 4606,76 грн. сплаченого судового збору та 30735,87 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 17.03.2025 провадження у вищевказаній цивільній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського (Дзержинського) районного суду м. Харкова від 16.05.2025 підготовче провадженні по вказаній цивільній справі закрито, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача АТ «Сенс Банк» у судове засіданні не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів у справі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити повністю, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] отримала ухвалу про відкриття провадження 18 березня 2025 року та ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті 16 травня 2025 року, що підтверджується довідками про доставку електронного документу в електронний кабінет від 18 березня 2025 року та від 16 травня 2025 року. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, правом надання відзиву на позовну заяву не\~скористалася, заяв про відкладення розгляду справи не подавала. Відповідно до положень ч. 4 ст.\~223 ЦПК України\~суд розглядає справу у відсутності відповідача та постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Тож ухвалою суду від 30 липня 2025 року постановлено цивільну справу за позовною заявою АТ «Сенс Банк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості розглядати в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, установив такі обставини. 21.12.2020 [PERSON] звернулася до АТ «Альфа-Банк» з Офертою на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501284847, в якій запропонувала укласти Угоду про надання споживчого кредиту на наступних умовах: Тип кредиту «Кредит готівкою»; Сума кредиту 300000,00 грн; Процентна ставка з 21.12.2020 - 36 % річних, з 21.11.2021 28% річних; тип ставки фіксована; строк кредиту 36 місяців. \~Опис послуги: надання споживчого кредиту грошових коштів, що надаються Банком позичальнику на споживчі цілі на строк та під процент визначений Угодою про надання споживчого кредиту, що укладається між Банком та Позичальником на підставі Договору та відповідно до його вимог. Згідно з п. 2. Оферти Дата повернення Кредиту 21.12.2023 року. Для повернення заборгованості за Угодою позичальник пропонує використовувати рахунок № [NUMBER] , відкритий у Банку, ЄДРПОУ 23494714. Пунктом 3 Оферти передбачено, що Кредит надається Позичальнику для - власних потреб. Розмір - 300000,00 гривень, спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Альфа-Банк», ЄДРПОУ 23494714. Також позичальник запропонував в Додатку №1 до цієї Угоди та Додатку № 4, що є невід`ємною частиною Угоди, визначити: детальний розпис складових загальної вартості кредиту реальної річної процентної ставки; графік платежів з повернення Кредиту, сплати процентів за його користування; сум комісійної винагороди та інших платежів за Угодою. [PERSON] зазначила, що підписанням цієї Оферти свідче про отримання всієї інформації про умови кредитування. 21.12.2020\~ \~року АТ\~«Альфа-Банк»\~прийняло пропозицію [PERSON] на укладення Угоди про надання споживчого кредиту № 501284847 від 21.12.2020 на аналогічних умовах кредитування, що підтверджується Акцептом пропозиції на укладання Угоди про надання кредиту № 501284847. Крім того, з аналогічними умовами кредитування [PERSON] ознайомилася в Паспорті споживчого кредиту від 21.12.2020 року. У Додатку № 1 до Угоди про надання кредиту № 501284847 від 21.12.2020 року міститься Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг, відповідно до якого позичальник зобов`язаний до 21 числа кожного щомісяця вносити ануїтетні платежі у розмірі 14133,40 грн., починаючи з 21 грудня 2020 року до 21 грудня 2023 року. 21 грудня 2020 року на банківський рахунок [PERSON] [NUMBER] зараховано грошові кошти у розмірі 300000,00\~ грн., призначення платежу «Надання кредиту за кредитним договором № 501284847 від 21.12.2020», що підтверджується Меморіальним ордером № 65503853 від 21.12.2020. Зарахування грошових коштів 21\~грудня 2020 року на банківський рахунок № [NUMBER] підтверджується також Випискою по особовим рахункам (ф.281) з 21.12.2020 по 23.07.2024, сформованою 29.08.2024 о 17:30 год. Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного позивачем, станом на 29.08.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 501284847 від 21.12.2020, з урахуванням здійснених погашень боргу на суму 383896,47 грн, з яких за тілом кредиту - 213171,92 грн., заборгованість за\~відсотками -144624,55 грн., комісія - 26100,00 грн. За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, найменування АТ «Альфа-Банк», код ЄДРПОУ 23494714, змінено на АТ «СЕНС БАНК». 4\~квітня 2024\~року представник\~АТ «Сенс\~Банк» \~Приймак Д.О.\~засобами поштового\~зв`язку надіслав [PERSON] за адресою, вказаною в кредитному договорі: [ADDRESS] , Вимогу про усунення порушень, в якій зазначила, що загальна сума заборгованості за кредитним договором № 501284847 станом на 25.03.2024 року становить 360464,34 грн. З огляду на вищевикладене, АТ «Сенс Банк» висунуло позичальнику вимогу протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку, але в будь-якому випадку не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання цієї вимоги, усунути порушення умов Кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, а у випадку невиконання - достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом, комісії, а саме: 360464,34 грн. Платіжні реквізити для сплати кредиту UA 633003460000029091501284847, що підтверджується списком № 1 Укрпошти та описом вкладення у цінний лист. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У частині першій статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Зі змісту Кредитного договору від 21 грудня 2020 року вбачається, що у відповідності до вимог частини 1 статті 638 ЦК України між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, розмірі та у валюті, визначеними Кредитним договором. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Таким чином, долучені позивачем до позовної заяви виписки з рахунків відповідача, які містять відомості про рух коштів по банківських рахунках відповідача, записи про операції, здійснені протягом операційного дня, свідчать про отримання кредитних коштів відповідачем, користування ними, здійснення часткового погашення суми, а тому є належними та допустимими доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором № 501284847. З наданих позивачем доказів встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання, передбачені кредитним договором, а саме обов`язок з повернення тіла кредиту та сплати процентів у строки та в розмірах, передбачених договором, виконала неналежним чином, у зв`язку з чим має перед кредитором у зобов`язанні прострочену заборгованість. З урахуванням викладеного, враховуючи, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 501284847 порушено майнові права АТ «Сенс Банк», тому наявні підстави для судового захисту цивільних прав позивача в обраний ним спосіб, у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі та стягує із [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованісті за Кредитним договором № 501284847 у розмірі 383 896,47 грн. з яких за тілом кредиту - 213 171,92 грн., заборгованість за\~відсотками -144 624,55 грн., комісія - 26 100,00 грн. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір у розмірі 4 606,76 грн. Вирішуючи питання простягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З поданих позивачем разом з позовною заявою доказів вбачається, що під час розгляду цієї справи АТ «Сенс Банк» надавалася правнича допомога адвокатом Полетаєвою Тетяною Юріївною, що підтверджується такими доказами: - Договором про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року, відповідно до п. 3.1. якого за надання послуг замовник сплачує на користь виконавця винагороду (гонорар) у нижченаведеному розмірі: - за підготовку і подання позовної заяви до суду 375,00 грн; - за отримання рішення суду 225,00 грн; - комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника 7,85 %. - Довіреністю № 023786/25 від 03 лютого 2025 року; - Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, серія СМ № 000605 від 08 липня 2019 року. Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивач одночасно зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу (правову) допомогу складає 30735,87 грн., та просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу. Таким чином позивачем виконано вимоги ч. 1 ст. 134, ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Окрім того, при визначенні суми відшкодування виходить з критерію реальності та необхідності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Проте суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved