Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Короткий зміст позовної заяви та її доводи Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 14.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] укладено договір №4055554 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документа з використанням підпису одноразового ідентифікатору. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт ТОВ «Лінеура Україна», ознайомилась з актуальною редакцією Правил, Публічною пропозицією на укладення договору про встановлення ділових відносин та використання аналогів підписів (Публічна пропозиція), текстом Згоди на обробку персональних даних та доступом до своєї кредитної історії. Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором В761. ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало в безготівковій формі кошти кредиту в сумі 4000 грн. на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) 4441-11ХХ-ХХХХ-9714, яку відповідачем вказано особисто під час укладення договору. Згідно з п.1.3. договору, строк кредиту 350 днів з 14.10.2023 року по 28.09.2024 року. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного договору №210222-1 про організацію переказу коштів від 21.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Пейтек Україна». 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 21920 грн. Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 01.06.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 32080 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн., по процентам за період з 14.10.2023 року по 24.05.2024 року в розмірі 17920 грн., по процентам за період з 25.05.2024 року по 28.09.2024 року в розмірі 10160 грн. 09.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] укладено договір №7051919 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документа з використанням підпису одноразового ідентифікатору. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт ТОВ «Авентус Україна», ознайомилась з актуальною редакцією Правил, Паспортом споживчого кредиту. Кредитний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С7304. ТОВ «Авентус Україна»» перерахувало в безготівковій формі кошти кредиту в сумі 1100 грн. на банківський рахунок відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) 4441-11ХХ-ХХХХ-0836, яку відповідачем вказано особисто під час укладення договору. Згідно з п.1.4. договору, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через платіжну систему, на підставі укладеного договору №28/11/2019 про переказ коштів від 28.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 1499,13 грн. Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 01.06.2025 року утворилась заборгованість у розмірі 2633,13 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 569,62 грн., по процентам за період з 09.09.2023 року по 27.05.2024 року в розмірі 929,51 грн., по процентам за період з 28.05.2024 року по 03.09.2024 року в розмірі 1134 грн. А тому просив суд стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором №4055554 від 14.10.2023 року (договір факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 року) в розмірі 32080 грн., за кредитним договором №7051919 від 09.09.2023 року (договір факторингу №27.05/2024-Ф від 27.05.2024 року) в розмірі 2633,13 грн., понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. Рух справи в суді Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 червня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 08 липня 2025 року витребувано у АТ «Універсал Банк» докази по справі. Аргументи учасників справи Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що є повідомлення в справі, про поважні причини неявки суд не повідомила та у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи в загальному провадженні та відзиву на позовну заяву не надала. Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд Судом встановлено, що 14.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем [PERSON] укладено договір №4055554 про надання коштів на умовах споживчого кредиту у формі електронного документа з використанням підпису одноразового ідентифікатору (а.с.123-150). Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт ТОВ «Лінеура Україна», ознайомилась з актуальною редакцією Правил (а.с.101-111) та Паспортом споживчого кредиту (а.с.176-178), які є невід`ємною частиною кредитного договору, та підписала кредитний договір 14.10.2023 року о 14.52 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора В761. Відповідно до п.1.2 договору, тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає 4000 грн. Згідно з п.1.3 договору, строк кредит 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. Відповідно до п.1.4. договору, тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: 1.4.1. Стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору. 1.4.2. Знижена процентна ставка становить 0,90% в день. Згідно з 1.5 договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: 1.5.1. за стандартною ставкою за весь строк кредиту 40262,89% річних. 1.5.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 17251,81% річних. Відповідно до п.1.6 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 1.6.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 32000 грн. 1.6.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 30900 грн. Пунктом 2.1. договору передбачено, що товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної карти) 4441-ХХХХ-ХХХХ-9714. Згідно з п.2.2. договору, суму кредиту (його частину) товариство перераховує протягом двох днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 14.10.2023 року або 15.10.2023 року. Також відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором В761 паспорт споживчого кредиту, який містить усі істотні умови договору - строк, суму, відсоткову ставку (а.с.176-178). 14.10.2023 року ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 4000 грн. на банківську карту № [NUMBER] через платіжну систему, на підставі укладеного договору №210222-1 про організацію переказу коштів від 21.02.2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Пейтек Україна» (а.с.170-174), що підтверджується повідомленням ТОВ «Пейтек Україна» (а.с.59). Відповідно до відповіді з АТ «Універсал Банк» від 28.07.2025 року (а.с.229), в АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] було емітовано банківська платіжну картку № [NUMBER] . В результаті аналізу операцій, здійснених по карті, виявлена операція 14.10.2023 року по надходженню грошових коштів в сумі 4000 грн. 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором (а.с.70-74) Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитом становила 21920 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000 грн., заборгованість по процентах 17920 грн. (а.с.56). Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (а.с.168). Згідно з розрахунками заборгованості за договором №4055554 від 14.10.2023 року (а.с.113-117, 123-124), відповідач [PERSON] має заборгованість в сумі 32080 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000 грн., по процентам за період з 14.10.2023 року по 24.05.2024 року в розмірі 17920 грн., по процентам за період з 25.05.2024 року по 28.09.2024 року в розмірі 10160 грн. Станом на 01.06.2025 року заборгованість відповідачем не погашена. 09.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] укладено договір №7051919 про надання споживчого кредиту у формі електронного документа з використанням підпису одноразового ідентифікатору (а.с.86-91). Відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт ТОВ «Авентус Україна», ознайомилась з актуальною редакцією Правил (а.с.151-160) та Паспортами споживчого кредиту (а.с.92-95), які є невід`ємною частиною кредитного договору, та підписала кредитний договір 09.09.2023 року о 17.52 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора С7304. Відповідно до п.1.3 договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 500 грн. Тип кредиту кредит. Згідно з п.1.4 договору, строк кредит 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 20 днів. Відповідно до п.1.5. договору, тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: 1.5.1. Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. 1.5.2. Знижена процентна ставка становить 1,89% в день. Згідно з 1.7 договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: 1.7.1. за стандартною ставкою за весь строк кредиту 45138,26% річних. 1.7.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 41930,60% річних. Відповідно до п.1.8 договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: 1.8.1. за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 4082 грн. 1.8.2. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 4072,05 грн. Пунктом 2.1. договору передбачено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної карти 4441-11ХХ-ХХХХ-0836. Згідно з п.2.2. договору, сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дати надання кредиту: 09.09.2023 року або 10.09.2023 року. 10.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду до договору №7051919 про надання споживчого кредиту (а.с.182-184), відповідно до п.1 якої сторони домовились збільшити суму кредиту на 600 грн., в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до договору: 1.1. Викласти п.1.3 договору в новій редакції: «1.3. Сума кредиту (загальний розмір) складає 1100 грн. Тип кредиту кредит». Пунктом 2 угоди передбачено, що датою надання частини кредиту: 10.09.2023 року або 11.09.2023 року. Також відповідачем підписано електронним підписом одноразовими ідентифікаторами С7304 та С3444 паспорти споживчого кредиту, які містять усі істотні умови договору - строк, суму, відсоткову ставку (а.с.92-95). 09.09.2023 року ТОВ «Авентус Україна» перерахувало відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 500 грн. на банківську карту № [NUMBER] через платіжну систему, на підставі укладеного договору №190122-1 про організацію переказу грошових коштів від 19.01.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Пейтек Україна» (а.с.99зв.-100), що підтверджується повідомленням ТОВ «Пейтек Україна» (а.с.96-98). 10.09.2023 року ТОВ «Авентус Україна» перерахувало відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 600 грн. на банківську карту № [NUMBER] через платіжну систему, на підставі укладеного договору №28/11/2019 про переказ коштів від 28.11.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» (а.с.54зв.-55), що підтверджується повідомленням ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» (а.с.52). Відповідно до відповіді з АТ «Універсал Банк» від 28.07.2025 року (а.с.229), в АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] було емітовано банківська платіжну картку № [NUMBER] . В результаті аналізу операцій, здійснених по карті, виявлено операції 09.09.2023 року по надходженню грошових коштів в сумі 500 грн. та 10.09.2023 року по надходженню грошових коштів в сумі 600 грн. 27.05.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступлено право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором (а.с.196-200). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №27.05/24-Ф від 27.05.2024 року заборгованість відповідача [PERSON] за кредитом становила 1499,13 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 569,62 грн., заборгованість по процентах 929,51 грн. (а.с.76). Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 року змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (а.с.168). Згідно з розрахунками заборгованості за договором №7051919 від 09.09.2023 року (а.с.186-193), відповідач [PERSON] має заборгованість в сумі 2633,13 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 569,62 грн., по процентам за період з 09.09.2023 року по 27.05.2024 року в розмірі 929,51 грн., по процентам за період з 28.05.2024 року по 03.09.2024 року в розмірі 1134 грн. Станом на 01.06.2025 року заборгованість відповідачем не погашена. Відповідно до правового висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі № 2-383/2010, стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Приписами ст. 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1048 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Пунктом 1 ч.1 ст.512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦК України). Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За статтею 518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦКУ). Згідно зі ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Висновки за результатами судового розгляду Згідно з ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №4055554 від 14.10.2023 року (договір факторингу №24/05/2024 від 24.05.2024 року) в розмірі 32080 грн. та за кредитним договором №7051919 від 09.09.2023 року (договір факторингу №27.05/2024-Ф від 27.05.2024 року) в розмірі 2633,13 грн., задовольнивши позовні вимоги. Щодо судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Згідно з ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи те,\~що позов\~задоволено судом\~у повному\~обсязі з\~відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал» в позовній заяві просило стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн. В обґрунтування даної суми до позовної заяви додано: договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024 року, укладений між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М. (а.с.68-69), заявку №8682 на виконання доручення до договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року (а.с.25-26, 78-79), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.44), копію ордеру на надання правничої допомоги (а.с.128), акт №8682 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року (а.с.180-181). Відповідно до ст.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI), договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до ст.19 Закону №5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Отже, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.137 ЦПК України. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) Верховний Суд, аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, врахував, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною. Як вбачається з акту №8682 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 року, складеного 26.05.2025 року (а.с.180-181), зокрема: в п.9 акту зазначено, що на складання та оформлення процесуальних документів необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів, тощо) адвокатом витрачено 2 год. на загальну суму 1760 грн.; в п.10 акту зазначено, що на представництво інтересів клієнта під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта про стягнення заборгованості за кредитним договором №7051919 від 09.09.2023 року та за кредитним договором №4055554 від 14.10.2023 року, в тому числі участь в судових засіданнях адвокатом витрачено 2 год. на загальну суму 1760 грн. З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи принципи розумності, співмірності й нескладності справи, а також те, що адвокатом ніякі процесуальні документи під час розгляду даної цивільної справи в суді першої інстанції не складалися (п.9 акту), адвокат не приймав участі в судових засіданнях (п.10 акту), а також те, що справа розглядалася у спрощеному провадженні, а тому суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11480 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved