Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 06.07.2013 року Жовтневим ВДРАЦ ХМУЮ, актовий запис №191, та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також стягнути сплачений позивачем судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, орієнтовний розмір якої складає 5000 грн. В обґрунтування вимог посилалась на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 06.07.2013 року Жовтневим ВДРАЦ ХМУЮ, актовий запис №191. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] . Зазначила, що подружнє життя не склалось через різні інтереси та погляди на життя, втрату почуття любові та поваги один до одного, шлюбні відносини припинено, примирення і збереження шлюбу не можливо. Вказала, на обов`язок відповідача щодо утримання дітей. Ухвалою суду вказана позовна заява залишалась без руху. У справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 25.04.2025 року відповідачем в особі представника - адвоката Ленець О.В. подано відзив на позов, згідно якого просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення аліментів, у вирішенні позовних вимог в частині розірвання шлюбу покладався на розсуд суду, зазначивши, що не бажає розривати шлюб, крім того просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 24900 грн та витрати на перекладача в розмірі 1017 грн. Крім того, 25.04.2025 року відповідачем в особі представника - адвоката Ленець О.В. подано зустрічну позовну заяву про стягнення з [PERSON] на його користь аліментів на утримання спільних дітей сторін у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] 28.04.2025 року позивачем в особі представника - адвоката Євсюкова Ф.Б. подано заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів. 30.04.2025 року позивачем в особі представника -адвокатом Євсюковим Ф.Б. подано відповідь на відзив, згідно якого позивач наполягала на розірванні шлюбу та просила стягнути з відповідача витрати на перекладача в розмірі 1600 грн. Ухвалою суду від 30.04.2025 року заяву представника позивача [PERSON] - адвоката Євсюкова Ф.Б. про залишення позовних вимог про стягнення аліментів без розгляду задоволено. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині вимог про стягнення аліментів залишено без розгляду. Крім того, ухвалою суду від 08.05.2025 року зустрічну позовну заяву [PERSON] повернуто позивачу за зустрічним позовом на підставі п.3 ч.4 ст. 185 ЦПК України у зв`язку з відкликанням такої. У судове засідання 17.07.2025 року сторони та їх представники не з`явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи, представники сторін подали заяви про проведення судового засідання без їх участі. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 06.07.2013 року Жовтневим ВДРАЦ ХМУЮ, актовий запис №191. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . За змістом положень ч.1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я припинила існування остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Щодо клопотання сторони позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Так, представником позивача - адвокатом Євсюковим Ф.Б. 30.06.2025 року подано заяву, згідно якої просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17000 грн. Відповідно до пп. 1, 2 ч.3,8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до чч. 1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, представником позивача надано суду копію договору №24/02/2025 від 24.02.2025 року, укладеного між адвокатом Євсюковим Ф.Б. та [PERSON] , згідно пп. 3.1 п. 3 якого клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) у розмірі, порядку та строки, визначені в додатковій угоді до цього договору; копію додаткової угоди до вказаного договору від 28.06.2025 року, згідно пп. 2.1 п.2 якого за надання правничої допомоги клієнт оплачує адвокату винагороду (гонорар) у фіксованому розмірі у наступному порядку: 5000 грн за складання та подачу до суду позовної заяви, 12000 грн за здійснення представництва інтересів клієнта та юридичного супроводження справи на стадії її розгляду судом першої інстанції; копію акту приймання-передачі наданих послуг за догоровом №24/02/2025 від 24.02.2025 року та додаткової угоди до нього від 28.06.2025 року, згідно якого клієнт отримала наступні правові послуги- складання та подання до суду позовної заяви (5000 грн) та здійснення представництва інтересів клієнта та юридичного супроводження справи на стадії її розгляду судом першої інстанції (12000 грн), а разом на суму 17000 грн; виписку з банку шодо руху коштів по рахунку, згідно якої 01.07.2025 року адвокату Євсюкову Ф.Б. зараховано позивачем 16600 грн за надання правової допомоги у цивільній справі №641/1672/25. Відповідно до ч.7 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. З огляду на те, що сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, стороною позивача не доведено неможливість передбачення таких витрат на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку, крім того, подані на підтвердження понесених витрат докази не містять детального опису робіт на суму 12000 грн, що позбавляє іншу сторону можливості доведення неспівмірності таких витрат зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн за складання та подання до суду позовної заяви. Щодо клопотання про стягнення понесених витрат на перекладача суд зазначає наступне. Так, відповідно до чч.1,2 ст. 75 ЦПК України перекладачем може бути особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється цивільне судочинство, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного чи письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою спілкування з глухими, німими чи глухонімими. Перекладач допускається ухвалою суду за заявою учасника справи або призначається з ініціативи суду. Згідно чч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням перекладачів. Між тим, у вказаній справі перекладач ухвалою суду ні за заявою учасника справи, ні з ініціативи суду не залучався. З урахуванням викладеного суд відмовляє у стягненні витрат на перекладача. Крім того, стороною відповідача 17.07.2025 року до суду подано клопотання про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 24900 грн та витрат на перекладача в розмірі 1017 грн, щодо якого суд зазначає наступне. Так в обґрунтування вказаного клопотання представник відповідача -адвокат Ленець О.В. посилається на ч.5 ст. 142 ЦПК України, відповідно до якої у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Відповідно до правової позиції викладеної у п. 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача. Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача. Натомість суд звертає увагу, що звернувшись до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в подальшому позивач в особі представника просила залишити без розгляду вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів. В судовому засіданні 30.04.2025 року представник позивача підтримав заяву про залишення без розгляду позову в частині стягнення аліментів та пояснив, що сторони після подання позову досягли домовленості з питання утримання дітей відповідачем. Вказані пояснення представника позивача підтвердив і представник відповідача. Отже, оскільки представником відповідача не доведено необґрунтованості дій позивача у вказаній справі, суд не вбачає підстав для застосування вимог ч. 5 ст. 142 ЦПК України та відмовляє стороні відповідача у стягненні витрат на професійну правничу допомогу та витрат на перекладача. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 968, 96 грн.

Outcome: approved