Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»(далі по тексту - відповідач, АТ «ДПЗКУ») про визнання неправомірним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 15.02.2021 відповідач прийнятий на посаду заступника директора департаменту торгівельної діяльності АТ «ДПЗКУ». У вересні 2021 року позивач у зв`язку із погіршенням стану здоров`я звернувся до лікарні та не виконував свої посадові обов`язки, оскільки в період з 20.09.2021 по 07.10.2021 перебував на амбулаторному лікуванні в медичному центрі ТОВ «Інститут проблем терапії», про що одразу повідомив представника відповідача, яка безпосередньо веде табель обліку використання робочого часу. Після одужання позивач надав представнику відповідача медичну довідку, а також письмові пояснення щодо причин відсутності на роботі в період з 20.09.2021 по 07.10.2021. Однак, 22.10.2021 позивач не зміг виконувати посадові обов`язки, оскільки йому повідомили про звільнення за прогул. Позивач зазначає, що був відсутній на робочому місці в період з 20.09.2021 по 07.10.2021 з поважної причини, оскільки хворів та проходив лікування в амбулаторному порядку, на підтвердження чого він надав медичну довідку та письмові пояснення щодо поважності причин відсутності на роботі. Зазначені обставини є поважними причинами відсутності на робочому місці та не можуть бути підставами для звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Звільнення відбулось з порушенням порядку отримання згоди первинної профспілкової організації, членом якої є позивач, оскільки його завчасно не повідомили про те, що первинною профспілковою організацією відповідача розглядалось подання про його звільнення. Зазначає, що в день звільнення позивача дійсно запросили на засідання первинної профспілкової організації, однак йому було невідомо, які питання винесені на розгляд, тому був позбавлений можливості підготуватись до розгляду подання про його звільнення. Звільнення відбулось з порушення строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, який передбачений ст. 148 КЗпП України, оскільки наказ про звільнення ухвалено лише 22.10.2021, а позивач був відсутнім на робочому місці з 20.09.2021. На підставі викладеного просить визнати неправомірним наказ АТ «ДПЗКУ» № 1039-К від 22.10.2021 про звільнення позивача за прогул, поновити [PERSON] на посаді заступника директора департаменту торгівельної діяльності АТ «ДПЗКУ». Також просить стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 жовтня 2021 року до дня поновлення на роботі. Позивач також просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 75 000,00 грн, оскільки неправомірні дії відповідача призвели до душевних страждань, він безпідставно втратив джерело доходу та можливості забезпечувати матеріально свою родину. Звільнення з роботи на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України створюють негативне враження на роботодавців, тому позивач не має можливості працевлаштуватися на аналогічну посаду з достатнім рівнем заробітку. Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року відмовлено повністю у задоволенні позовних вимог [PERSON] до АТ «ДПЗКУ» про визнання неправомірним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Постановою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року апеляційну скаргу адвоката Ковінько Н. М., подану в інтересах [PERSON] , залишено без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 березня 2024 року залишено без змін. Постановою Верховоного Суду від 20 листопада 2024 року скасовано рішення Дарницького районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 вересня 2023 року та передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції. У січні 2025 року матеріали вищезазначеної цивільної справи надійшли на адресу Дарницького районного суду м. Києва та у встановленому ЦПК України порядку передані у провадження судді Сирбул О. Ф. 14.01.2025. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15.01.2025 відкрито провадження у вказаній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 30.01.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що відповідно до пункту 5.1. розділу 5 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників апарату управління публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», затверджених наказом ПАТ «ДПЗКУ» від 27 лютого 2018 року № 87 (далі - Правила внутрішнього трудового розпорядку), тривалість робочого часу працівників апарату управління встановлена 40 годин на тиждень з двома вихідними днями: субота і неділя. Час початку і закінчення роботи, перерва для відпочинку і харчування встановлюється таким чином: - початок роботи: о 9-й годині; - закінчення роботи: о 18-й годині, у п`ятницю - о 16-й годині 45 хвилин; - перерва на відпочинок і харчування: 45 хвилин (з 13.00 до 13.45). [PERSON] був ознайомлений із Правилами внутрішнього трудового розпорядку, про що свідчить його підпис в Журналі з ознайомленням працівників із регламентуючими документами. Однак, не зважаючи на це, в порушення вимог Кодексу законів про працю України та Правил внутрішнього трудового розпорядку заступник директора департаменту торгівельної діяльності АТ «ДПЗКУ» [PERSON] був відсутній на роботі у період з 20.09.2021 по 07.10.2021 без поважних причин. Факт відсутності заступника директора департаменту торгівельної діяльності АТ «ДПЗКУ» [PERSON] у період з 20.09.2021 по 07.10.2021 без поважних причин підтверджується, зокрема, актами «Про відсутність на роботі Романа Гайдара» від 20.09.2021, 21.09.2021, 22.09.2021, 23.09.2021, 24.09.2021, 27.09.2021, 28.09.2021, 29.09.2021, 30.09.2021, 01.10.2021, 04.10.2021, 05.10.2021, 06.10.2021, 07.10.2021, які складено працівниками АТ «ДПЗКУ», поясненнями [PERSON] від 22.10.2021 Листом Управління виконавчої дирекції ФССУ у м. Києві від 25.10.2021 № 7806-6. Також факт відсутності позивача на роботі у період з 20.09.2021 по 07.10.2021 підтверджується і не заперечується самим позивачем (його представником) у позовній заяві. Із урахуванням вимог пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно або в цілому). Відповідно до пункту 5.2. Правил внутрішнього трудового розпорядку прогулом вважається відсутність на роботі без поважної причини більше трьох годин протягом робочого дня. Прогул є підставою для звільнення працівника. Зважаючи на порушення заступником директора департаменту торгівельної діяльності [PERSON] трудової дисципліни, Правил внутрішнього трудового розпорядку Товариства, вимог Кодексу законів про працю України та вчинення ним прогулу без поважних причин, АТ «ДПЗКУ» в особі в.о. голови правління В. Коваленка, у встановлені законодавством строки прийнято рішення про звільнення заступника директора департаменту торгівельної діяльності АТ «ДПЗКУ» та в день звільнення ознайомлено з наказом про звільнення під підпис. На підтвердження причин відсутності позивача на робочому місці разом із позовною заявою надано до суду довідку (без номеру та дати видачі) Товариства з обмеженою відповідністю «Інститут проблем терапії» (ІК 34763553), що нібито [PERSON] у період з 20.09.2021 по 07.10.2021 перебував у медичному центрі «Інститут проблем терапії» з діагнозом ерозивний гастрит, хронічний панкреатит в стадії загострення, підагричний артрит. Однак, звертаємо увагу, що така довідка не є належним доказом у справі з огляду на наступне. По-перше, вимоги до документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи передбачено Інструкцією про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України 13.11.2001 № 455 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 року за № 1005/6196 (далі по тексту - Інструкція № 455). Відповідно до п. 1.1, п. 1.2 вказаного нормативно-правового акта тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності. Видача інших документів про тимчасову непрацездатність забороняється, крім випадків, обумовлених п. 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6 (вказані пункти-винятки не стосуються позивача). Таким чином, поважність причин відсутності позивача на місці несення служби в даному випадку повинна бути належним чином документально оформлена, а саме листком непрацездатності, який є єдиним офіційним документом, що дозволяє бути відсутнім на роботі у зв`язку із хворобою. При цьому, як встановлено судами, позивач не підпадає під випадки, обумовлені пунктами 1.13, 2.7, 2.16, 2.17, 2.18, 2.19, 2.20, 3.4, 3.16, 6.6 Інструкції. По-друге, довідка не містить інформації, що позивач перебував на амбулаторному лікуванні та не міг за станом здоров`я відвідувати роботу і виконувати свої службові обов`язки. Опосередковано висновок про те, що позивач перебував на амбулаторному лікуванні можна зробити лише з рекомендацій лікаря, які зазначено в графі «Рекомендовано» - «продолжить лечение в амб. условиях». Також, відповідно до п. 2.2. Інструкції № 455 при втраті працездатності внаслідок захворювання або травми лікуючий лікар в амбулаторно-поліклінічних закладах може видавати листок непрацездатності особисто терміном до 5 календарних днів з наступним продовженням його, залежно від тяжкості захворювання, до 15 календарних днів. Якщо непрацездатність триває понад 15 календарних днів, продовження листка непрацездатності до 30 днів проводиться лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення, а надалі - ЛКК, яка призначається керівником лікувально-профілактичного закладу, після комісійного огляду хворого, з періодичністю не рідше 1 разу на 10 днів, але не більше терміну, встановленого для направлення до МСЕК. Таким чином, позивач був відсутній на роботі без поважних причин 18 днів, листка непрацездатності продовженого у встановленому порядку не надав, а отже, не довів належними доказами поважність причин своєї відсутності. Враховуючи зазначене, довідка ТОВ «Інститут проблем терапії» не відповідає вимогам Інструкції про порядок видачі документів, оскільки не є листком непрацездатності, що засвідчує тимчасову непрацездатність громадян, та не підтверджує поважність причин відсутності на робочому місці 18 днів [PERSON] у період з 20.09.2021 по 07.10.2021. Також, підтвердженням того факту, що листок непрацездатності не видавався є наданий суду представником позивача лист-відповідь ТОВ «Інститут проблем терапії» від 22.11.2021 б/н, де зазначено, що у період звернення [PERSON] листки непрацездатності не видавались. Враховуючи, що листок непрацездатності ТОВ «Інститут проблем терапії» мало видати до 01.10.2021 р., то згідно з вказаної норми у медичної установи було право продовжити та закрити листок непрацездатності [PERSON] після 01.10.2021. Тобто, оскільки позивач хворів з 20.09.2021, то ТОВ «Інститут проблем терапії» мало право видати паперовий листок непрацездатності, однак з незрозумілих причин цього не було зроблено, а видано довідку невстановленого зразка. Отже, наявні обґрунтовані підозри вважати, що зазначена довідка була сформована «заднім числом», що заборонено законодавством. Отже, лист-відповідь ТОВ «Інститут проблем терапії» від 22.11.2021 б/н є необґрунтованим та не спростовує обов`язку видачі [PERSON] листка непрацездатності у період його звернення до медичної установи, у разі наявності для цього умов. АТ «ДПЗКУ» направлено лист від 22.10.2021 № 130-1-19/3993 за підписом в.о. голови правління В. Коваленка до профспілкового комітету первинної профспілкової організації АТ «ДПЗКУ» з проханням надати згоду на звільнення у зв`язку з прогулом без поважних причин згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП заступника директора департаменту торгівельної діяльності [PERSON] 22.10.2022 відбулося засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації АТ «ДПЗКУ» на якому був присутній [PERSON] . Всебічно дослідивши наявні матеріали та ознайомившись з письмовими поясненнями [PERSON] від 22.10.2021 комісія прийняла рішення надати дозвіл на звільнення позивача у зв`язку з прогулом без поважних причин згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП. Лист в.о. голови ППО АТ «ДПЗКУ» від 22.10.2021 № 152/ППО «Про надання згоди на звільнення [PERSON] згідно з п.4 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з прогулом без поважних причин». Позивач на підтвердження поважності причини відсутності на роботі в період 20.09.2021 по 07.10.2021, тобто за 18 календарних днів, повинен був надати відповідачу саме листок непрацездатності, виданий лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення, оскільки перебував на лікуванні понад 10 днів. Надана позивачем довідка може лише підтверджувати факт звернення позивача до медичного закладу, однак не підтверджує його непрацездатність і неможливість протягом 18 календарних днів з`явитися на робоче місце. В свою чергу, належним та допустимим доказом перебування на стаціонарі може бути тільки «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого», затверджена наказом МОЗ від 14.02.2012 № 110. В свою чергу ні позивач, ні ТОВ «Інститут проблем терапії» на адвокатський запит вказану виписку не надав. Отже, замість довідки невстановленого зразка позивач мав надати роботодавцю листок непрацездатності, як доказ поважності причин відсутності на робочому місці, а в підтвердження перебування на денному стаціонарі позивач мав надати виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, а не лист ТОВ «Інститут проблем терапії». Враховуючи вказане, відповідач вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів поважності причин відсутності на роботі протягом 18 днів, оскільки надана позивачем довідка та лист ТОВ «Інститут проблем терапії» є недостовірними, неналежними та недопустимими доказами по справі. Також, АТ «ДПЗКУ» заперечує щодо вимоги про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки звільнення позивача відбулось з дотриманням вимог чинного законодавства. АТ «ДПЗКУ» вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу є необґрунтованим і неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), їх обсягом та не підтверджується будь-якими доказами. На підстві наведеного просив відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] в повному обсязі. 17.02.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому зазначає, що матеріали справи містять докази, які підтверджують звернення позивача за медичною допомогою до ТОВ «Інститут проблем терапії» та його перебування на лікуванні у період з 20 вересня до 07 жовтня 2021 року в медичному центрі ТОВ «Інститут проблем терапії», а також інформування представника відповідача про дані обставини. Після одужання позивач надав представнику відповідача медичну довідку, а також письмові пояснення щодо причин своєї відсутності на роботі у період із 20 вересня до 07 жовтня 2021 року. Крім того, ТОВ «Інститут проблем терапії», у відповідь на адвокатський запит представника відповідача від 30.01.2025, було повідомлено, що: [PERSON] знаходився на лікуванні в медичному центрі «Інститут проблем терапії» з 20.09.2021 по 07.10.2021. [PERSON] знаходився на денному стаціонарі. В свою чергу, позивач 20.09.2021, в перший день відсутності, проінформував роботодавця про причини своєї відсутності на робочому місці, після одужання надав довідку, з якої вбачається, що він перебував на лікуванні у зазначеному медичному закладі з 20.09.2021 по 07.10.2021 з діагнозом: «Ерозивний гастрит, хронічний панкреатит у стадії загострення, подагричний артрит», а також наявне підтвердження ТОВ «Інститут проблем терапії» про його перебування на денному стаціонарі та, відповідно, отримання медичної допомоги у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Отже, в своїй сукупності обставини справи, які документально підтверджені, не можуть вказувати на відсутність позивача на робочому місці без поважних причин. З огляду на зазначене, позивач наголошує, що наказ відповідача № 1039-К від 22.10.2021 року «Про звільнення за прогул [PERSON] » є неправомірним, а звільнення [PERSON] незаконним. За таких обставин з метою поновлення порушених прав позивача його має бути поновлено на роботі, а також стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу. Так, в результаті незаконного звільнення [PERSON] переніс моральні та душевні страждання та має право на відшкодування моральної шкоди. Неправомірні діі відповідача призвели до душевних хвилювань повивача, який фактично безпідставно та раптово втратив джерело доходу та забезпечення своєї родини. Позивач, розраховуючи на те, що буде отримувати свою заробітну плату, планував відпустку зі своєю родиною на період новорічних свят. Однак, зазначені плани були відмінені. Що безспірно понесло негативниий вплив на позивача та його родину. Крім того, через те, що звільнення з роботи відбулось з підстав, що створюють негативне враження на роботодавців, [PERSON] до цього часу не може знайти роботу, гідну його професійним навичкам та рівню заробітної плати, що в свою чергу призвело до тривог щодо матеріального забезпечення сім`ї позивача. Також, дії відповідача призвели до того, що ділова репутація позивача зазнала суттєвої шкоди. [PERSON] займав керівні посади та наразі шукає роботу із аналогічними повноваженнями. Однак, ця ситуація негативно впливає на розгляд роботодавцями його кандидатури на вакантні посади, адже складається враження, що він не є відповідальним керівником, що в свою чергу дуже впливає на його моральниий стан та призводить до душевних страждань. Враховуючи всі перелічені вище фактори, позивачу було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у 75 000 гривень, що фактично дорівнює розміру його однієї заробітної плати. Представник позивача просила задовольнити позов в повному обсязі. 04.02.2025 від представника підповідача надійшло клопотання про долучення доказів. 26.02.2025 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів. Ухвалою суду від 26.02.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відзив на позовну заяву, відповідно до ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 26.02.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено відповідь на відзив, відповідно до ст. 179 ЦПК України. Ухвалою суду від 26.02.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника відповідача про долучення доказів, відповідно до ст. 83 ЦПК України. Ухвалою суду від 26.02.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів, відповідно до ст. 83 ЦПК України. У судовому засіданні 25.03.2025 представники позивача виступили зі вступною промовою, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав викладених у позові, вважають дії відповідача неправомірними та просили задовольнити позов в повному обсязі. У судовому засіданні 25.03.2025 представник відповідача виступив зі вступною промовою, вказав, що звільнення відповідача було здійснено законно, позивач розумів свій графік роботи, проте був відсутній на роботі без поважної причини. В матеріалах справи наявні докази того, що позивач не звертався до медичних закладів. Після того як позивач з`явився на роботі він надавав пояснення за 18 днів прогулів та надав довідку у якій не зазначено, що позивач перебував на амбулаторному лікарняному, враховуючи всі зібрані матеріали, позивача було законно звільнено. В матеріалах справи відсутня довідка про перебування позивача на стаціонарному лікуванні. Просив відмовити у задоволенні позову. 16.04.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення. 22.04.2025 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення та лист з медичного центру. Ухвалою суду від 22.04.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, долучено додаткові пояснення до матеріалів справи. Ухвалою суду від 22.04.2025, яка занесена до протоколу судового засідання,

Outcome: approved