Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

30.05.2025 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування\~позову зазначено,\~що з 2018 року [PERSON] перебував в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Під час сумісного проживання, [INFO] народився син [PERSON] . Після народження дитини син залишився проживати разом із позивачем в с. Роздольне, Чугуївського району Харківської області, а відповідачка переїхала на постійне проживання в с. Таранівка. З січня 2025 року і по теперішній час мати дитини - [PERSON] не надає сину матеріальну допомогу, не цікавиться потребами дитини. Відтак, позивач вважає за необхідне звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 04.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін на 08.07.2025. 08.07.2025 у зв`язку з неявкою учасників справи судовий розгляд відкладено до 23.07.2025. 23.07.2025 учасники справи, яки повідомлялись про дату час та місце судового засідання належним чином в судове засідання не прибули. Позивач [PERSON] подав заяву про проведення судового розгляду справи за його відсутності. Підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] подала заяву про проведення судового розгляду справи за її відсутності, позов визнав частково. При ухваленні судового рішення просила врахувати наявність на її утриманні іншої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] . Також зазначила, що у свідоцтві про народження батько дитини записаний зі слів матері і вона є матір`ю одиначкою. Неявка учасників справи не перешкоджає проведенню судового розгляду. У зв`язку із неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про народження, Серія [NUMBER] від 21.01.2021 (а. с. 7). Малолітній син [PERSON] проживає разом із позивачем по справі [PERSON] та перебуває на його утриманні. Вказані обставини відповідачкою не оспорюються та не спростовані. Відповідачка розуміє обов`язок щодо необхідності утримання малолітнього сина. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3\~статті 181\~Сімейного кодексу\~України передбачено,\~що за\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина.\~ Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Позивачем надано докази того, що відповідачка є матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , тому зобов`язана приймати участь у його утримуванні до досягнення повноліття, однак, між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку участі матері в утриманні дитини. З копії витягу з реєстру територіальної громади (№ 2025/007126407 від 29.05.2025) вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Адресою зареєстрованого місця проживання позивача [PERSON] , [INFO] є так само адреса: [ADDRESS] (а. с. 4). Отже, встановлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, відповідачка має також виконувати обов`язки щодо утримання своєї дитини, від чого не відмовляється. В свою чергу, як зазначено відповідачкою [PERSON] , вона є матір`ю іншої дитини - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. На підтвердження вказаних обставин суду надано копію свідоцтва про народження, Серія [NUMBER] від 15.06.2017 (а. с. 25). Підстав для звільнення відповідачки від обов`язку утримувати дитину, визначених статтею 188 Сімейного кодексу України не встановлено. Враховуючи вищевикладене, майновий стан сторін, що [PERSON] є особою працездатного віку, має на утриманні дочку [PERSON] , [INFO] , відомості про незадовільний стан її здоров`я відсутні, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову про стягнення аліментів. У свою чергу, з урахуванням встановлених судовим розглядом обставин, суд вважає необхідним стягнути аліменти в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) [PERSON] , що відповідає інтересам дитини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а при зверненні до суду з позовом [PERSON] в силу пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" був звільнений від сплати судового збору, з відповідачки [PERSON] в дохід держави відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України належить стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: partial