Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

у січні 2025 року позивач звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності та перерозподіл спадщини. У позові просила перерозподілити спадкове майно, а саме: право на частку житлового будинку [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 квітня 1990 року, яким визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 68/300 частки після батька [PERSON] та на 46/300 часток після матері [PERSON] , а разом на 114/300часток домоволодіння [ADDRESS] , між спадкоємцями наступним чином: - за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрована: [ADDRESS] ) у порядку перерозподілу спадщини визнати право власності на 1/3 частку спадкового майна, яке складається із: права на частку житлового будинку [ADDRESS] у розмірі 38/300 часток, яке належало померлому [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 квітня 1990 року, яким визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 68/300 частки після батька [PERSON] та на 46/300 часток після матері [PERSON] , а разом на 114/300 часток домоволодіння [ADDRESS] . - за [PERSON] у порядку перерозподілу спадщини визнати право власності на 1/3 частку спадкового майна, яке складається із: права на частку житлового будинку [ADDRESS] у розмірі 38/300 часток, яке належало померлому [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04.квітня 1990 року, яким визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 68/300 частки після батька [PERSON] та на 46/300 часток після матері [PERSON] , а разом на 114/300 часток домоволодіння [ADDRESS] . - за [PERSON] , в порядку перерозподілу спадщини визнати права власності на 1/3 частку спадкового майна, яке складається з: яке складається із: права на частку житлового будинку [ADDRESS] у розмірі 38/300 часток, яке належало померлому [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04.квітня 1990 року, яким визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 68/300 частки після батька [PERSON] та на 46/300 часток після матері [PERSON] , а разом на 114/300 часток домоволодіння [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила наступне, а саме у провадженні Ленінського районного суду м. Харкова перебувала цивільна справа № 642/74/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] , 3-тя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Рибкіна О.М. про визнання свідоцтва на спадщину за законом недійсним. Під час розгляду справи № 642/74/24 за клопотанням [PERSON] було витребувано у Другої Харківської міської державної нотаріальної контори - копію спадкової справи 622/2001, яка була відкрита після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , щодо майна, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Так, під час ознайомлення з спадковою справою було встановлено, що 17.11.2001 року до Другої Харківської державної нотаріальної контори звернулись [PERSON] та [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, в якій повідомили, що вони єдині спадкоємці інших не має та просили видати свідоцтва про право на спадщину на майно, тобто, подаючи заяву, останні не повідомили нотаріусу про наявність ще одного спадкоємця - [PERSON] . Під час подальшого розгляду справи №642/74/24 було за клопотанням [PERSON] було витребувано у приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Рибкіної О.М. копію спадкової справи № 22/2017 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . З матеріалів вищевказаної спадкової справи було встановлено, що власником домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , був батько Позивачки [PERSON] , який набув його на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 квітня 1990 року, яким визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 68/300 частки після батька [PERSON] та на 46/300 часток після матері [PERSON] , а разом на 114/300 часток домоволодіння [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] (який помер [INFO] спадкова справа № 622/2001) відповідно до інформації наявної у спадковій справі спадкоємцями були син [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав 57/300 часток та дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила спадкових прав 57/300 часток. Також, до матеріалів було долучено копію Будинкової книги, відповідно до якої [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 1993 року. Крім того, згідно відмітки у паспорті громадянина України [PERSON] , зареєстрована за вищевказаною адресою з 12.03.1993 року. Отже, мешкаючи разом зі своїм батьком [PERSON] починаючи з 1993 року за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] заяву про прийняття спадщини за покійним батьком до нотаріусів не подавала, письмово від частки у спадковому майні не відмовлялась. Весь час мешкала за адресою розташування спадкового майна, прийняла спадкову частку фактично. 12.07.2024 року Позивач звернулась до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом після померлого [INFO] , батька [PERSON] . Останній було відмовлено, оскільки у [PERSON] відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, що призводить до неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкового майна. Позивач повідомила, що документ на право власності на майно, а саме: оригінал рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 квітня 1990 року, яким визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 68/300 частки після батька [PERSON] та на 46/300 часток після матері [PERSON] , а разом на 114/300 часток домоволодіння [ADDRESS] знаходиться у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Рибкіної О.М., яка забрала останнє оскільки видала Свідоцтво про право на спадщину за законом 08.09.2017 року - [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2024 року по справі№ № 642/74/24 задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Рибкіна Олена Миколаївна про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Постановою Харківського апеляційного суду від 14.01.2025 апеляційну скаргу Темнюкової Марини Ігорівни, яка діє в інтересах [PERSON] - залишено без задоволення, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 15 серпня 2024 року - залишено без змін. Оперуючи вищенаведеним Позивач вважає, що спадщина після [PERSON] підлягає перерозподілу спадкових прав в рівних частках між дружиною [PERSON] - у розмірі 38/300 часток; сином [PERSON] у розмірі 38/300 часток; дочкою [PERSON] - у розмірі 38/300 часток. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова було частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт, шляхом заборони вчинення реєстраційних дій, відчуження та розпорядження, на нерухоме майно: - 114/300 частки житлових будинків літ. «А-1», літ. «Б-1» з відповідною часткою надвірних будівель і споруд, що знаходяться за адресою [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1346662063101), що належали померлому [INFO] [PERSON] на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Харкова від 04 квітня 1990 року, зареєстрованого у Харківському міському бюро технічної інвентаризації 08.05.1990 року за реєстровим № 4013. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 30 січня 2025 року було відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 17 лютого 2025 року від відповідача [PERSON] до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав, а саме зазначила, що після смерті її батька, [PERSON] , залишилась спадщина, яка складалась з частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Тесленковою 1.8. була заведена спадкова справа №58П/2023,16 березня 2023 року їй видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частку вищезазначеної квартири,що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом НСТ №914203 від 16.03.2023 року,зареєстрованого в реєстрі за №1-98 ,копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 16.03.2023 року, копією Витягу з Державного реєстру речових прав від 16.03.2023 року. [INFO] помер дід відповідача - [PERSON] , 1958 року народження, який був зареєстрований та мешкав за адресою : [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина,що складається з : 1/8 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а також частки житлових будинків літ «А-1»,літ.»Б-1» з відповідними частками надвірних будівель і споруд,що знаходяться у [ADDRESS] . Так як батько відповідача, [PERSON] , помер раніше свого батька [PERSON] , [PERSON] вважає, що як онука ,відповідно до статті 1266 Цивільного кодексу України має право на ту частку спадщини, яка належала б за законом її батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини. Оскільки на час смерті діда вона була малолітньою, то тому вважалася такою, що прийняла спадщину фактично в порядку ст.1268 ЦК України. Після досягнення повноліття, [PERSON] вирішила оформити свідоцтво про право на спадщину за законом та звернулася до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Рибкіної О.М., яка оформила свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частку квартири [ADDRESS] та повідомила про те, що після смерті діда була заведена спадкова справа № 22/2017 році і видане свідоцтво про право на спадщину за законом, 08 вересня 2017 року на Частки житлових будинків літ «А-1»,літ.»Б-1» з відповідними частками надвірних будівель і споруд, що знаходяться у [ADDRESS] , сестрі дідуся, [PERSON] , яка не повідомила нотаріуса, що є інші спадкоємці. У зв?язку із вказаними обставинами відповідач змушена була звернутися до суду з позовом про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним. Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 15 серпня 2024 року у справа №642/74/24,провадження № 2/642/454/24 позовні вимоги [PERSON] були задоволені. [PERSON] вважає, що не може виступати у якості відповідачки у вказаній справі, оскільки спір між нею та [PERSON] щодо спадкового майна відсутній, вказане питання може бути вирішено нотаріусом при оформленні свідоцтв про право на спадщину за законом, тобто вважає, що в даному випадку відсутній предмет спору. Від відповідача [PERSON] та третьої особи Другої Харківської міської державної нотаріальної контори відзивів на позовну заяву та будь-яких інших заяв по справі на адресу суду не надходило. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28.02.2025 було задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Другої Харківської міської державної нотаріальної контори (61093, м. Харків, вул. Озерянська, 6) засвідчену копію спадкової справи № 622/2001, яка була заведена після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . 26 березня 2025 року витребувана спадкова справа № 622/2001 надійшла до канцелярії суду. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 26.02.2925 № 4273-ІХ та у зв`язку із зміною найменування Ленінського районного суду м. Харкова на Холодногірський районний суд м. Харкова, за наказом №01-06/60 від 25.04.2024 року змінено найменування суду - Ленінський районний суд м. Харкова на Холодногірський районний суд м. Харкова з 25.04.2025 року. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 07 травня 2025 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання не прибула, у заяві просила проводити судовий розгляд за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з`явилась, про дату та час судового засідання була повідомлена належним чином. Будь-яких заяв про причини неявки, або про відкладення судового засідання не подавала. Представник третьої особи у судове засідання не прибув, просили проводити розгляд справи за їх відсутності. Суд, вислухавши доводи представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.04.2016 року (а.с. 203), та який постійно мешкав у [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги були дружина померлого - [PERSON] (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.11.1957 року (а.с. 205), [PERSON] - син померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.05.1958 року (а.с. 204), та донька - [PERSON] . З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Другої Харківської міської державної нотаріальної контори від 20.07.2024 року вбачається, що розглянувши документи, подані [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає в [ADDRESS] , для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька, [PERSON] на 114/300 (сто чотирнадцять трьохсотих) часток житлового будинку [ADDRESS] , нотаріальна дія не може бути вчинена з наступних причин: З матеріалів спадкової справи № 622/2001 вбачається, що після смерті гр. [PERSON] , за оформленням спадщини у вигляді акцій ЗАТ «Люботинський завод» Продтовари» до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори (колишньої Другої Харківської державної нотаріальної контори) звернулись син спадкодавця, [PERSON] та дружина спадкодавця, [PERSON] , подавши про це відповідну заяву від 17.11.2001 року за № 1008. Спадкоємці прийняли спадщину [PERSON] , фактом свого постійного проживання та реєстрації за однією адресою разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В заяві зазначили, що «інших спадкоємців немає». 17.11.2001 року за реєстром № 2-1959 державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори Кухтенко Т.А., було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом на акції ЗАТ «Люботинський завод» Продтовари» на ім`я гр. [PERSON] та [PERSON] . Державним нотаріусом зазначено, що з поданих [PERSON] документів вбачається, що вона дійсно є дочкою [PERSON] та також прийняла спадщину [PERSON] , фактом свого постійного проживання та реєстрації за однією адресою разом із померлим на час відкриття спадщини та фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Повідомляє, що згідно п.4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно ...». Оскільки у [PERSON] були відсутні документи, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове нерухоме майно, це стало підставою до неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спадкового манна на її ім`я. В матеріалів спадкової справи № 622/2001, що надійшли до суду, встановлено, що дійсно із заявами про прийняття спадщини звернулися син спадкодавця - [PERSON] та дружина спадкодавця - [PERSON] , подавши про це відповідну заяву від 17.11.2001 року за № 1008, та вказали, що інших спадкоємців немає. Також судом встановлено з матеріалів спадкової справи № 622/2001, що свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, а саме на частки домоволодіння за адресою [ADDRESS] , спадкоємцям не видавались. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим повторно 06.06.2023 року. (а.с. 26) [INFO] померла [PERSON] , що слідує з свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.09.2017 року (а.с. 27). Рішенням народного суду Ленінського району від 04.04.1990 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на частину житлового будинку, визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 68/300 частин після батька [PERSON] , та на 46/300 частин після матері [PERSON] , всього на 114/300 частин домоволодіння [ADDRESS] . Вказане рішення суду зареєстроване 08.05.1990 року в Харківському БТІ за № 4013. На підставі п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON] , який помер11.09.1997 року, слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 525 ЦК УРСР визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності зі ст. 529 ЦК (1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як видно із статті 548 ЦК УРСР (1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з положеннями ч.1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до частини 2 статті 553 ЦК УРСР (1963 р.) вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Статтею 560 ЦК УРСР (1963 р.) визначено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. (ст.561 ЦК УРСР (1963 р.) Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. На момент смерті, [PERSON] спадкоємцем першої черги були його дружина [PERSON] , син [PERSON] та донька [PERSON] . Дружина [PERSON] , син [PERSON] звернулися 17.11.2001 року до нотаріальної контори із заявою у якій повідомили про факт прийняття спадщини після померлого [PERSON] . [PERSON] також фактично вступила в управління домоволодінням, що підтверджується будинковою книгою для реєстрації громадян у будинку [ADDRESS] , та копією паспорта на ім`я [PERSON] , з яких вбачається її постійне місце проживання за вказаною адресою з 12.03.1993 року. Також в судовому засіданні за клопотання представника позивача були допитані свідки. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є сусідкою [PERSON] , та добру знає цю родину. [PERSON] постійно мешкала за адресою [ADDRESS] , де також мешкали її батьки, брат, племінник, та її донька. Потім помер батько, потім брат, згодом померла її мати. Похованням усіх займалася [PERSON] . Свідок [PERSON] суду показала, що вона є донькою [PERSON] , та з самого свого народження вона проживала та зареєстрована разом із матір`ю за адресою [ADDRESS] . За цією адресою також мешкали її двоюрідний брат, бабуся, дядько. Бабуся, дядько та двоюрідний брат померли. Карину [PERSON] бачила лише один раз, коли вона ще була зовсім маленька. Ст. 548 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. До часу набрання чинності ЦК 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Враховуючи вищевикладене, у передбачений законом спосіб, встановленому в ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на момент виникнення правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON] , [PERSON] була спадкоємцем першої черги за законом, прийняла спадщину після останнього разом із спадкоємцями [PERSON] , та [PERSON] . У відповідності до ст. 346 ЦК України смерть власника є однією з підстав припинення права власності. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 114/300 частин домоволодіння [ADDRESS] , які були прийняті ним у спадщину за законом за життя після його померлого батька [PERSON] , та після померлої матері [PERSON] , та рішенням народного суду Ленінського району м. Харкова від 04.04.1990 року визнано за ним право власності в порядку спадкування на 68/300 частин після батька [PERSON] , та на 46/300 частин після матері [PERSON] , всього на 114/300 частин домоволодіння [ADDRESS] . 17.11.2001 року було зареєстровано і внесено до Спадкового реєстру спадкову справу за номером № 622/2001 за фактом відкриття спадщини, про що є відповідний витяг № 1655767 від 01.12.2001. Позивач, як спадкоємець першої черги, звернулася до державного нотаріуса Другої Харківської міської нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька, оскільки спадщину вона прийняла фактом свого постійного проживання за однією адресою зі спадкодавцем на час його смерті. Крім того, як вбачається з матеріалів спадкової справи № 622/2001 заведеної після померлого [PERSON] , [INFO] з заявою про прийняття спадщини звернулись спадкоємці першої черги за законом - дружина та син померлого, про що зазначено вище. Відповідно до ст.ст.1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Як вбачається з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька що прийняла спадщину, фактом постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті. Проте, як вбачається з матеріалів спадкової справи № 622/2001, відкритої після смерті [PERSON] , то його син [PERSON] та його дружина [PERSON] , звертаючись до державного нотаріуса, власною заявою від 17.11.2001 року діючи недобросовісно зазначили, що окрім них у спадкодавця інших спадкоємців немає, знаючи про існування іншого спадкоємця - позивача. При цьому, матеріали спадкової справи не містять доказів про відмову позивача від прийняття спадщини або усунення її від спадкування. Згідно зі ст. 529 ЦК (1963 р.) частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Таким чином, враховуючи те, що спадковим майном [PERSON] є 114/300 частин домоволодіння [ADDRESS] , то при рівному їх поділі між трьома спадкоємцями - дружиною, сином та донькою, частка кожного у спадщині мала складати: 1/3 частку спадкового майна, а саме по 38/300 часток домоволодіння [ADDRESS] , кожному. 12.07.2024 державним нотаріусом Другої Харківської міської державної нотаріальної контори Пилипенко О.В.,

Outcome: partial