Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить позбавити батьківських прав: [PERSON] , [PERSON] , у відношенні їх дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з батьків аліменти на користь дитини; [PERSON] , [PERSON] , у відношенні їх дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути з батьків аліменти на користь дитини. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , а батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Діти проживали за адресою: [ADDRESS] , з матір`ю [PERSON] , яка систематично вживає наркотичні засоби та ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Службою у справах дітей за вказаною вище адресою перевіркою встановлено, що умови проживання дітей не задовільні, мати не заперечує про вживання наркотичних засобів (підтверджено випискою з медичної карти амбулаторного хворого). Батько [PERSON] , [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] , участі у вихованні дитини не приймає та не спілкується з ним, категорично відмовився від спілкування. Батько [PERSON] , [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] , ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків, зі слів дитини зловживає алкоголем. Дітей госпіталізовано до КНП ММР «Міська дитяча лікарня №2», вони перебувають на обліку як такі, що опинилася в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від належного виконання батьківських обов`язків. Влітку 2023 малолітня [PERSON] , перебуваючи в дитячій лікарні самостійно зателефонувала на спецлінію «102» та просила вжити заходів до матері, яка не доглядає за нею та її братом, не забезпечує продуктами харчування та вживає наркотичні засоби, дитина відмовилась проживати з матір`ю, мати неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. 26.03.2024, на засіданні комісії по захисту прав дитини Миколаївської міської ради, розглядалось питання щодо належного виконання батьками батьківських обов`язків та негайне відібрання дітей від батьків. Рішенням Заводського районного суду міста Миколаєва від 25.07.2024 року позов Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів залишено без задоволення. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 25.09.2024 року апеляційну скаргу Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради задоволено частково. Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2024 року змінено, доповнивши його наступним. Попереджено [PERSON] , [INFO] про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] . Попереджено [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Попереджено [PERSON] , про необхідність змінити ставлення до виховання малолітньої [PERSON] , [INFO] . Покладено на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради контроль за виконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків, відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] . Покладено на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради контроль за виконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Покладено на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради контроль за виконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . В іншій частині рішення суду залишено без змін. Постановою Верховного суду від 26.02.2025 року касаційну скаргу Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] задоволено частково. Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 липня 2024 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 25 вересня 2024 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 15.04.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 06.06.2024 на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 04.06.2025 № 14795/02.02.01-22/03/14/25 про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] , батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [PERSON] батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] , та недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки, [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 24.06.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача подала заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, посилаючись на те, що батьки самоусунулись від виховання дітей та таке позбавлення батьківських прав буде сприяти захисту прав дітей. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомлено, заяв, відзив не надано. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до судового засідання не з`явився. Подано до суду заяву, якою просила задовольнити позов. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.10.2009 є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] і [PERSON] згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.09.2014 є батьками [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 05.03.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище [PERSON] змінено на дошлюбне « [PERSON] ». Згідно повідомлення служби у справах дітей адміністрації Центрального району від 20.06.2023 №193/08.01-17 здійснено вихід за місцем проживання [PERSON] , проведено обстеження умов його проживання за адресою: [ADDRESS] . Було встановлено, що дане житло є однокімнатною квартирою з усіма зручностями, у кімнаті наявне місце для занять та відпочинку дитини. Батько [PERSON] пояснив, що регулярно спілкується з донькою, щотижня дитина залишається у нього на декілька днів, він купляє їй одяг та взуття, приділяє увагу її навчанню. У вихованні догляді за дитиною батькові допомагає його мати [PERSON] , яка проживає у цьому ж будинку в кв. 5 де також наявні належні умови проживання для нормальної життєдіяльності та розвитку дитини. [PERSON] дуже хвилюється за долю онуки, мати приводила постійно дитину брудну, бабуся наголошувала матері на необхідність систематичного навчання дитини, допомагала надолужити дитині навчальний план, мати не слухалась. Батько бажає, щоб донька проживала з ним, адже мати [PERSON] зловживає наркотичними засобами та не приділяє уваги дитині. Згідно повідомлення служби у справах дітей адміністрації Центрального району від 29.06.2023 №196/08.01-17 за адресою: [ADDRESS] проживає матір [PERSON] яка повідомила, що її син [PERSON] тривалий час проживає зі своєю новою сім`єю за іншою адресою. Повідомила, що син перераховує аліменти на утримання онука, мати хлопця тривалий час створювала перешкоди для спілкування сина з батьком, дитина не бажає тепер спілкуватись з батьком та бабусею, [PERSON] звинувачує [PERSON] у неможливості своєї участі у вихованні сина. Згідно характеристики Миколаївської гімназії № 10 від 08.06.2023, [PERSON] , [INFO] , характеризується позитивно, але батьки не цікавляться успіхами дитини, не контролюють виконання домашніх завдань, не відвідують батьківські збори, спілкування з матір`ю тільки у телефонному режимі, батько жодного разу не відвідав школу, мати приділяє дитині недостатньо уваги (характеристика від 08.06.2023). Згідно характеристики Миколаївської гімназії № 10 від 08.06.2023, [PERSON] [INFO] , характеризується позитивно, завдання виконував не систематично, немає мотивації до навчання, під час дистанційного навчання, протягом першого семестру майже не виходив на уроки, дуже рідко виконував домашні завдання, мати поцікавилася успіхами дитини в останній навчальний день, класний керівник спілкується з матір`ю виключно у телефонному режимі, вона не відвідує батьківські збори. Згідно повідомлення поліції від 04.07.2023 підтверджує про факт звернення [PERSON] , [INFO] , на номер «102» і просила вжити заходи до своєї матері [PERSON] , яка не доглядає за нею та її братом, вдома немає їжі, остання вживає наркотичні засоби. За актами обстеження умов проживання від 01.06.2023, від 13.07.2023, від 24.10.2023, від 21.03.2024 за адресою: [ADDRESS] , встановлено в помешканні неприємний запах, розкидані речі, посуд брудний, діти голодні, брудні, на матір складено адмінпротокол за ст. 184 КУпАП. Виписка №603 із медичної карти амбулаторного хворого засвідчує гостру інтоксикацію внаслідок вживання наркотичних засобів [PERSON] . Згідно наданого суду висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від висновок органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 17.04.2024 № 4227/02.02.01-22/03/020/24 останній вважає доцільним позбавити [PERSON] , [PERSON] , батьківських прав по відношенню до дитини, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , батьківських прав по відношенню до дитини, [PERSON] , [INFO] . Згідно наданої КП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» виписки № 1058 від 14.07.2024 відповідач [PERSON] є тверезою, наркотичних засобів в організмі не виявлено. Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пункти 15, 17 вищевказаної постанови передбачають, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] не цікавляться життям дітей, не піклуються про їх фізичний розвиток та стан здоров`я, не приймають жодної участі у їх вихованні та розвитку, не виконують своїх обов`язків щодо їх матеріального забезпечення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Разом з тим, відсутні об`єктивні підстави, які б зумовлювали таку тривалу неналежну поведінку матері та батька по відношенню до своїх дітей, тому суд приходить до переконання, що інші заходи впливу на відповідачку окрім позбавлення її батьківських прав будуть недостатніми, а позбавлення її батьківських прав буде відповідати інтересам дітей, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У той же час, суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачці положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Щодо позовних вимог відносно [PERSON] , суд зазначає наступне. На цей час дитина, [PERSON] , [INFO] , проживає, разом з батьком, [PERSON] , по [ADDRESS] , у належних матеріально-побутових умовах, що підтверджено актом обстеження умов проживання від 20.05.2025, складеним службою у справах дітей адміністрації Центрального району. Відповідно до соціально - психологічного висновку, наданого міським центром соціальних служб від 11.05.2025, [PERSON] має емоційно дискомфортні, недружелюбні, напружені стосунки з матір`ю. По відношенню до матері відчуває страх, бо мати у стані алкогольного сп`яніння неодноразово била її, залишала одну. З боку матері дитина не відчуває захисту, підтримки любові, зацікавленості життям. Євгенія вважає мати поганою людиною. Стосунки з батьком, [PERSON] , емоційно близькі, комфортні. Відносно нього дитина відчуває любов, вважає його хорошим, добрим, має прив`язаність до батька. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Європейський суд з прав людини у рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Також, положення статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 визначають, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки, [PERSON] , [INFO] слід відмовити. Крім того, в силу ст. ст.180-183 СК України, стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття старшої дитини на особові рахунки дітей. Стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особовий рахунок дитини. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір, в розмірі по 1211,20 грн. з кожного.

Outcome: partial