Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

06.06.2025 року позивач звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що у неї з відповідачем є дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13.07.2017 року змінено рішення Городоцького районного суду Львівської області від 12.05.2017 року та ухвалено нове, яким вирішено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. щомісячно, починаючи з 20.02.2017 року. Потреба в зміні розміру та способу стягнення аліментів виникла з огляду на те, що дочці виповнилося 16 років та зросли витрати на її утримання. Дочка навчається в ОЗЗСО № 5 м. Городок, кожна дня до школи їй видається готівка в сумі 75 грн. на кишенькові витрати (перекус, обід), місячна сума таких витрат складає 1050 грн., кожного місяця вона несе витрати, пов`язані з господарськими потребами класу, з участю дитини у шкільному житті, культурних подіях, на різноманітні збори з батьків, які не охоплюються державним фінансуванням, у розмірі мінімум 800 грн. Індивідуальні заняття з репетиторами в місяць обходяться в суму близько 5000 грн., фактичні витрати на продукти харчування становлять близько 1000 грн. в тиждень, при цьому більшість продуктів купляється на ринку без видачі фіскальних чеків, відтак не може бути підтверджена документально. Крім цього вона несе витрати на базові гігієнічні послуги (догляд за волоссям, гігієнічний манік`юр, профілактичні косметичні послуги, пов`язані з підлітковим віком). Щомісячно на придбання одягу для дівчинки підлітка вона витрачає мінімум 3000 грн., витрати на дозвілля, культурний розвиток дитини становлять близько 1500 грн. щомісяця, витрати на ліки, вітаміни 500-1500 грн. в місяць залежно від стану здоров`я дитини, сезону тощо. За даних обставин сума аліментів, які сплачує відповідач, є символічною, відтак вона бажає змінити спосіб стягнення таких. Відповідач постійно проживає в Республіці Італія, офіційно працевлаштований там і має дохід, вона ж має інвалідність ІІІ групи, не має можливості забезпечити дитині достатній рівень матеріального забезпечення. З огляду на наведені обставини, просила суд ухвалити рішення, яким змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, призначених рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13.07.2017 року, та щомісячно стягувати з нього на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину певного віку, починаючи з дня набуття рішенням законної сили і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує (а.с.31). Відповідач в судове засідання не з`явився, від його представника надійшла заява про визнання позову, розгляд справи просить проводити у їх відсутності. На підставі частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, права та обов`язки сторін, беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 19.09.2017 (а.с.15). В шлюбі в сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13.07.2017 у справі № 441/240/17 вирішено стягувати з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття, починаючи з 20.02.2017 (а.с.16-18). [PERSON] проживає разом з матір`ю в [ADDRESS] (а.с.10, 21), згідно консультації дерматовенеролога від 08.05.2025 року їй встановлено діагноз акне, дифузне випадіння волосся, призначено відповідне лікування (а.с.19), за загальний аналіз крові згідно рекомендацій 26.04.2025 року позивачем сплачено 2385 грн. (а.с.20). Крім цього [PERSON] встановлено діагноз сколіоз від хребта ІІ ст., Т-бронхіт (а.с.21). [PERSON] , 1969 р.н., встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням, їй протипоказана важка фізична праця (а.с.14). Ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» встановлено,\~що кожна\~дитина має\~право на\~рівень життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Зазначена норма кореспондується із наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обовязків як передбачено у ч.4 ст.155 СК України. Ст.180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.182 СК України). У будь якому випадку аліменти є періодичним платежем і повинні сплачуватися платником аліментів кожного місяця. . Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 5 Протоколу № 7 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. За приписами зазначених правових норм на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які платник аліментів зобов`язаний сплачувати щомісячно з метою матеріального утримання дитини. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~Статтею 141 СК України\~передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини. Стаття 181 СК України\~передбачає способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1\~ст.183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності володіння та /або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у том числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платник аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Таким чином, спосіб стягнення аліментів визначається судом за вибором того з батьків, з ким проживає дитина. Позовні вимоги про зміну способу стягнення аліментів позивачка обґрунтовувала тим, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, духовного, культурного та соціального розвитку, а ч.3\~ст.181 СК України\~надає їй право звернутися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, визначеного рішенням суду, оскільки спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків з ким проживає дитина. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~статті 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою\~й зміну способу їх присудження\~(зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі\~та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема - статті 182 та 183). Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 у справі № 61-37114св18. Зважаючи на те, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму для дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини, суд приходить до висновку, що зміна способу стягнення аліментів забезпечить найбільш необхідні потреби дитини, належні умови проживання дитини, її гармонійний розвиток, і при цьому дитина сторін буде захищеною та буде отримувати матеріальне утримання від батька, з яким не проживає, що гарантовано як нормами національного, так і нормами міжнародного законодавства, які наведено вище. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з урахуванням положень ч.1 ст.142 ЦПК України 50 % судового збору слід стягнути з відповідача в користь держави. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved