Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

І. Зміст позовних вимог Акціонерне товариство «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» звернулося до Святошинського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 168404 від 02.02.2024 року в сумі 53 364,24 гривень, що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 39 666,41 гривень та заборгованості за відсотками у розмірі 13 697,83 гривень, а також судових витрат у розмірі 2 422,40 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 02.02.2024 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір Про надання споживчого кредиту на умовах продукту «Вільний кредит» № 168404 від 02.02.2024 року. Згідно з умовами Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 49 000,00 грн строком на 18 місяців під 65,0 відсотків річних. Позивач зазначає, що Відповідач, порушуючи умови Кредитного договору, починаючи з 01.08.2024 року, прострочила та не сплатила в повному обсязі платежі на погашення заборгованості. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість Відповідача за Кредитним договором становить 53 364,24 гривень. Позивач вказує, що ним вживалися заходи досудового врегулювання спору у вигляді направлення Вимоги про дострокове погашення кредиту №03-02/03/5076 від 10.12.2024, проте вони були залишені відповідачем поза увагою. Просить позовну заяву задовольнити. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. ІІІ. Позиції учасників судового провадження Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, що 02.02.2024 року між Публічним акціонерним товариством «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір Про надання споживчого кредиту на умовах продукту «Вільний кредит» № 168404. Відповідно до п. 1 Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 49 000,00 грн строком на 18 місяців. Надання кредиту підтверджується копією платіжної інструкції №127180 від 02.02.2024 року. Розмір процентної ставки за користування Кредитом становить 65,0 відсотків річних. Відповідно до п. 1 Кредитного договору та Графіку платежів, дата остаточного повернення кредиту - 02.08.2025 року. Судом встановлено, що Позичальник порушив умови Кредитного договору, починаючи з 01.08.2024 року, не здійснюючи в повному обсязі платежі на погашення заборгованості, що підтверджується виписками про рух коштів по особових рахунках Позичальника та розрахунком заборгованості станом на 13.01.2025 року. Станом на дату подання позовної заяви заборгованість Відповідача, в тому числі прострочена, за Кредитним договором становить 53 364,24 гривень, яка складається з: заборгованості за кредитом - 39 666,41 гривень; заборгованості за відсотками - 13 697,83 гривень. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до змісту ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи викладене судом встановлено, що у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором, що свідчить про неналежне виконання останнім умов цього договору, а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, та підлягають повному задоволенню. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved