Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

18 листопада 2024 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення матеріальної шкоди в розмірі 281\~189 грн та моральної шкоди в розмірі 10\~000 грн, завданих внаслідок пожежі. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , який був переданий в оренду відповідачці. 26 квітня 2024 року о 18 год. 50 хв. у зазначеному житловому будинку через необережне поводження з вогнем сталася пожежа, внаслідок якої їй було завдано матеріальну та моральну шкоду. Оскільки відповідачка в добровільному порядку не відшкодовує шкоду, вона змушена звернутися до суду. 26 листопада 2024 року судом відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати її в порядку загального позовного провадження з викликом сторін та відповідачці встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня отримання позовної заяви. 08 лютого 2025 року відповідачкою отримано ухвалу про відкриття із позовною заявою та усіма додатками до неї (а.с. 97). Відповідачкою двічі подавалися клопотання про відкладення підготовчого судового засідання, одне з яких було задоволено. Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року закінчено підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті з викликом сторін. 19 травня 2025 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позовних вимог. При цьому, відзив не містить посилань на поважність пропуску строку його подання. Згідно з ч. 7 ст. 178 ЦПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом. Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ст. 127 ЦПК України). Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням. У разі пропущення строку звернення до суду, належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами. Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення без розгляду поданого відповідачкою відзиву, оскільки відповідачка подала відзив більше ніж через три місяці з моменту отримання ухвали про відкриття провадження, тобто останньою пропущено строк для подання відзиву та не подано до суду обґрунтованого клопотання про поновлення строку для подання відзиву, тому судом буде здійснено розгляду справи за наявними матеріалами. Позивачка та її представник у судовому засіданні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Представник пояснила, що позивачці на праві приватної власності належить будинок по [ADDRESS] . З 28 листопада 2022 року вказаний будинок на підставі договору оренди, укладеного з відповідачкою, перебував у користуванні останньої. Так, після закінчення строку дії договору оренди відповідачка з мовчазної згоди позивачки продовжила користуватися будинком, сплачувати комунальні послуги, а отже договір вважався пролонгованим в розумінні положень Цивільного кодексу України щодо порядку найма житла. 26 квітня 2024 року у зазначеному вище будинку сталася пожежа, причиною якою за висновком ДСНС було необережне поводження з вогнем. В орендованому будинку відповідачка проживала разом з чоловіком, неодноразово викликала поліцію через сварки в сім`ї, а також саме відповідачка підписувала акт, складений представниками ДСНС. Внаслідок дій відповідачки будинок зазнав значних пошкоджень та був непридатним для проживання, у зв`язку із чим відповідачка з нього виїхала. Протягом місяця після пожежі вона допомагала позивачці прибирати, виносити згорілі речі та меблі. Приблизно до середини липня 2024 року наслідки пожежі допомагала усувати найнята відповідачкою робоча бригада, однак після цього всі робітники раптом зникли. У зв`язку із тим, що відповідачка самоусунулася від допомоги по відновленню будинку позивачка звернулася до неї та отримала відповідь, що більше допомоги не буде, оскільки вона зробила все, що змогла. Тоді ж позивачка звернулася до фізичної особи підприємця [PERSON] , який здійснює господарську діяльність у сфері будівництва та ремонту, має відповідну ліцензію, з метою складення кошторису ремонтних робіт та необхідних матеріалів для відновлення належного позивачці житлового будинку. Згідно з локальним кошторисом, складеним підприємцем, вартість робіт та матеріалів на 22 вересня 2024 року становить 260 211 грн. При складенні цього кошторису були враховані наявні у будинку матеріали, які позивачка придбала в тому числі на кошти, отримані від відповідачки в якості часткової компенсації. Оскільки окрім самого будинку внаслідок пожежі були також пошкоджені меблі, труби опалення та радіатори, що зазначені у договорі найму житла, позивачка також включила до ціни позову вартість вказаних предметів (карнизів та тюлі, стола, журнального столика, тумбочки, комоду, килиму, шафи та дивану) усього на суму 20\~978 грн. Представник позивачки також просила врахувати, що відзив на позовну заяву поданий з пропуском процесуального строку, не містить клопотання про його поновлення та обґрунтування причин несвоєчасного подання. Відповідачка проти задоволення позову заперечувала та пояснила що дійсно у період з 28 листопада 2022 року по день пожежі проживала у будинку [ADDRESS] , що належить позивачці. Разом з нею у будинку також проживав її цивільний чоловік. У день пожежі вона вимкнула усі прилади, переконалася у тому, що жодних небезпечних предметів не залишила, та поїхала до села Кам`янка Очаківського району. Про пожежу у будинку дізналася від родича. На момент прибуття до будинку пожежа була майже ліквідована. Співробітниками ДСНС був складений акт, який вона також підписала. Оскільки вона особисто до пожежі не причетна, просила відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 12-14). За змістом договору оренди від 28 листопада 2022 року [PERSON] передала [PERSON] в порядку та на умовах, визначених договором, житловий будинок [ADDRESS] на строк до 01 квітня 2023 року. Пунктом 7.1 вказаного договору встановлено, зокрема, обов`язок орендаря забезпечувати збереження орендованого приміщення та майна, запобігати його пошкодженню і псуванню, тримати приміщення та майно в порядку, передбаченому санітарними нормами та правилами пожежної безпеки, підтримувати орендоване майно та приміщення будинку в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу, здійснювати заходи протипожежної безпеки; дотримуватися протипожежних правил, а також правил користування тепловою та електричною енергією, не допускати перевантаження електромереж (а.с. 15-19). Факт користування відповідачкою вказаним будинком підтверджується платіжними інструкціями, з яких слідує, що [PERSON] щомісячно перераховувала кошти на рахунок позивачки (а.с. 20-39). В судовому засіданні сторони не заперечували того факту, що вказані кошти переховувалися в якості орендної плати та оплати за комунальні послуги. За змістом акту про пожежу від 26 квітня 2024 року, комісією у складі начальника 22 ДПРЧ [PERSON] , Гурєєвої Ю.Р., Потапчук Н.Л. та провідного інспектора Гуменної К.І. складено акт про пожежу, що виникла 26 квітня 2024 року о 18 год. 50 хв. у житловому будинку по [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] . Так, місцем вчинення пожежі є ліжко у житловому будинку. Пожежею пошкоджено оздоблення, стіни та стелі, пластикові труби опалення, радіатори опалення (а.с. 41). Листом Миколаївського управління ГУ ДНС України в Миколаївській області [PERSON] надано повідомлення про те, що у акті про пожежу від 26 квітня 2024 року помилково вказано адресу житлового будинку «вулиця Дніпробузька», замість «Бузька» (а.с. 40). Відповідно до локального кошторису на будівельні роботи з ліквідації наслідків пожежі приміщень будинку по [ADDRESS] № 02-01-01, кошторисна вартість робіт на поточний ремонт складає 260\~211 грн (а.с. 51). Факт завдання матеріального збитку внаслідок пожежі у приміщені будинку по [ADDRESS] також підтверджується оглянутими у судовому засіданні фотокартками, які долучені до матеріалі справи, на яких зафіксовано пошкодження внаслідок пожежі стін, дверей, стелі, предметів вжитку, системи опалення труб і радіатора (а.с. 61-77). Відповідно до частин першої-другої статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, особливістю відповідальності за завдання шкоди є\~презумпція вини. Так, відсутність вини зобов`язана доводити особа, яка завдала таку шкоду. При цьому, наявність шкоди та її розмір доводиться самим потерпілим. Згідно з частиною першою статті 1167\~ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини першої статті 22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України). Отже, збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені особою, або які мають бути нею зроблені, та упущену вигоду. При цьому, вказані витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням порушеного права особи, тобто без здійснення таких витрат є неможливим відновлення порушеного права особою. Вирішуючи вимоги щодо відшкодування майнової шкоди, суд виходить з того, що заподіяна особі і її майну шкода підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між діями і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина. Судом встановлено, що позивачкою передано в оренду відповідачці житловий будинок [ADDRESS] за договором оренди від 28 листопада 2022 року строком на 6 місяців тобто до 01 квітня 2023 року. Відповідно до ч. 1 ст. 822 ЦК України, у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк. Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк (ч. 2 ст. 822 ЦК України). Тлумачення вказаної норми права дає підстави для висновку, що сутність поновлення договору найму полягає в тому, що договір найму автоматично поновлюється на той же самий строк за умови, що: (а) наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму; (б) відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця. Цей договір поновлюється на той же строк та з умовами, що були передбачені у договорі. Таким чином, оскільки відповідачка після закінчення строку дії договору оренди будинку продовжила в ньому проживати, мала відповідні пава та обов`язки щодо вказаного нерухомого майна, суд дійшов висновку, що на момент виникнення пожежі житловий будинок, що належить на праві приватної власності позивачці, перебував у користуванні [PERSON] на законних підставах. Частиною шостою статті 55\~Кодексу цивільного\~захисту України визначено, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Судом встановлено, що пожежа виникла у будинку, власником якого є позивачка, та який перебував у користуванні відповідачки на праві оренди, яка як наймач, несе відповідальність за пожежну безпеку у будинку. Отже, саме [PERSON] , як наймач житлового будинку, станом на 26 квітня 2024 року несла повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки. Внаслідок пожежі позивачці завдані збитки на загальну суму 281\~189 грн, що підтверджується належними і допустимими доказами. Протиправна поведінка відповідачки полягає у бездіяльності - недотриманні нею, як наймачем будинку, правил пожежної безпеки, необережне поводження з вогнем, що призвело до виникнення пожежі, яка завдала позивачці майнової шкоди (збитків) (а.с. 42). Між протиправною поведінкою відповідачки і шкодою є причинний зв`язок. Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 серпня 2020 року у справі № 925/1478/16). Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідачку покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц). З огляду на те, що позивачка зазнала збитків внаслідок пожежі, пожежа сталася з вини відповідачки, що підтверджується належними і допустимими доказами, поведінка відповідачки була протиправною (вона не дотрималась вимог пожежної безпеки щодо поводження з вогнем), між збитками позивачки і протиправною поведінкою відповідача є причинний зв`язок, суд дійшов висновку про задоволення позову в часті вимог по стягнення матеріальної шкоди, який позивачкою доведений, а відповідачкою не спростований. Вирішуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого. Моральна шкода - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода позивачки полягає в її душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із знищенням та пошкодженням її майна (частково знищений і пошкоджений житловий будинок та речі, які в ньому знаходились). У статті 23\~ЦК України врегульовано, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру відшкодування суд враховує характер правопорушення (порушення цивільних прав позивачки внаслідок пошкодження її майна), інші обставини, що мають істотне значення (тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілої, можливість усунення негативних наслідків, які виникли в результаті пожежі тощо). З огляду на зміст і обґрунтування позовних вимог, встановлені судом обставини, порушене право та тривалість такого порушення, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір відшкодування моральної шкоди, завданої позивачці, в сумі 5 000 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачкою сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2 911 грн 89 коп., що підтверджується відповідною квитанцією. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 861 грн 89 коп.. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial