Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

09.04.2024 [PERSON] (надалі по тексту - позивач) звернувся у Ковельський міськрайонний суд Волинської області з позовом до Комунального некомерційного підприємства «Ковельське міськрайонне територіальне медичне об?єднання» Ковельської міської ради Волинської області (надалі по тексту - МТМО, відповідач), у якому просив: 1) визнати протиправними бездіяльність та дії відповідача з не оприлюднення та приховування публічної інформації для споживачів медичних послуг (анкетних даних середнього медичного персоналу) МТМО та ненадання достовірної та своєчасної інформації про існуючі і можливі фактори ризику та небезпечні наслідки комп?ютерної томографії; введення контрастної рідини через венозний катетер, а також про можливі фактори ризику та небезпечні наслідки відібрання у нього аналізів крові шляхом внутрішньовенної маніпуляції (надалі по тексту - вимога № 1); 2) зобов?язати оприлюднити в доступних для споживачів в електронних та паперових джерелах інформації, куточках споживачів, публічну інформацію у вигляді анкетних даних та пізнавальних даних (прізвище та ім?я, фах, посаду, найменування учбового закладу та стаж роботи утаємниченого раніше медичного персоналу поліклінічного та стаціонарного відділень Ковельського МТМО), причетного до обслуговування його як споживача та інших споживачів медичних послуг (надалі по тексту - вимога № 2); 3) зобов?язати медичний персонал Ковельського МТМО до носіння у видному для споживачів місці на одязі надавачів медичної послуги: пізнавальний бейдж (англ. badge) з анкетними даними (надалі по тексту - вимога № 3); 4) зобов?язати відповідача надати йому анкетні дані медичних працівників (прізвище, ім?я та по батькові), які давали чи могли надавати йому медичні послуги у стаціонарному відділенні Ковельського МТМО (надалі по тексту - вимога № 4); 5) зобов?язати відповідача надати йому достовірну та своєчасну інформацію про існуючі і можливі фактори ризику і небезпечні наслідки комп?ютерної томографії; введення контрастної рідини через венозний катетер, а також про можливі фактори ризику та небезпечні наслідки відібрання у нього аналізів крові шляхом внутрішньовенної маніпуляції (надалі по тексту - вимога № 5); 6) стягнути на його користь з відповідача моральну шкоду 2\~000 000 (два мільйони) гривень (надалі по тексту - вимога № 6). Свої позовні вимоги [PERSON] обгрунтував тим, що уклав з відповідачем, як з установою, яка займає домінуюче становище на ринку медичних послуг, договір споживання медичних (побутових) послуг, що є загальновідомою обставиною. Лікарем-урологом КП «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради його направлено на комп?ютерну томографію з контрастуванням. 15.01.2024 в приміщенні стаціонарного відділення Ковельського МТМО лікарем [PERSON] йому здійснено діагностику КТ (комп?ютерну томографію) з контрастом. Введення котрасту проводилося через венозний катетер медичним працівником (медичною сестрою чи лаборантом), яка не відрекомендувалася і у неї були відсутні візуальні анкетні і розпізнавальні дані (табельний номер), за якими можна ідентифікувати надавача медичних послуг, його приналежність до МТМО, фах, спеціалізацію, досвід, стаж у професії. При здійсненні маніпуляції ні лікар [PERSON] , ні медична працівниця не надали достовірну та своєчасну інформацію про існуючі і можливі фактори ризику та небезпечні наслідки, такі як пневмоторакс (скупчення повітря у плевральній порожнині, з одночасним підвищенням тиску в ній, внаслідок чого відбувається поступовий колапс легені), гідротракс (рідина у плевральній порожнині), симптомами чого є задишка, кашель, збільшення частоти та глибини дихання, зниження температури тіла, а також не повідомили про нефротоксичну дію контрастної речовини, при наявності у нього хронічного циститу. 18.01.2024 з причини погіршення стану його здоров?я він був госпіталізований в кардіологічне відділення Ковельського МТМО. Під час госпіталізації стан його здоров?я встановлювала його лікуючий лікар стаціонарного відділення МТМО [PERSON] , яка з 18.01.2024 до 26.01.2024 надавала йому медичну допомогу. [PERSON] він повідомляв (з аудіофіксацією спілкування) симптоми його нездужань (задишка, кашель, зниження температури тіла менше 35,5 градусів), що характерно для гідротраксу. За вказаний період перебування у медичній установі з 18.01.2024 до 26.01.2024 ним виявлено не оприлюднення та втаємничення від нього та інших пацієнтів - споживачів медичних послуг анкетних та розпізнавальних даних середнього медичного персоналу. Так, 19.01.2024 при відібранні у нього аналізів крові шляхом внутрішньовенної маніпуляції, у медичного персоналу, яким здійснювалася ця процедура, були відсутні анкетні та розпізнавальні дані (табельний номер), за якими можна було б ідентифікувати надавача медичних послуг, його приналежність до МТМО, фах, спеціалізацію, досвід, стаж у професії. При здійсненні зазначеної маніпуляції медична працівниця не відрекомендувалася, анкетних та розпізнавальних даних не надала, також не надала достовірну та своєчасну інформацію про існуючі і можливі фактори та ступінь ризику від внутрішньовенної маніпуляції, чим позбавила його вільного вибору фахівця, методів діагностики та лікування. Лікуючим лікарем [PERSON] він був поставлений в умови неможливого призначення ефективного лікування, без результатів цих аналізів, він був змушений допустити невідому йому особу без розпізнавальних даних до відібрання у нього аналізів крові шляхом внутрішньовенної маніпуляції. Покликаючись на норми ст.6, 38, 39 Основ законодавства України про охорону здоров?я, а також норми Закону України «Про захист прав споживачів», стверджує, що вищенаведені дії та бездіяльність медичних працівників відповідача носили протиправний характер, внаслідок чого йому завдано моральної шкоди, яка полягала у стресі, душевних переживаннях, страху за своє здоров?я. Завдану йому моральну шкоду він оцінює сумою 2\~000\~000 гривень. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області у складі головуючого судді Панасюка С.Л. від 10.04.2024 відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. До суду 01.05.2024 надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому не викладено позиції щодо визнання чи невизнання позовних вимог. 03.06.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. За результатами проведеного 28.08.2024 повторного автоматизованого розподілу судової справи її передано для розгляду судді Губару В.Є., яким згідно з абз.2 ч.12 ст.33 ЦПК України повторно проведено підготовче провадження. Ухвалою суду від 11.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав наведених у позові. Додатково пояснив суду, що на проведення комп?ютерної томографії його у грудні 2023 року направив лікар-уролог [PERSON] , вказане обстеження проведене з контрастуванням, тобто введенням у вену рідини. Контрастування з ним не погоджувалося, наслідки не роз?яснювалися, відомості про медичну сестру, яка вводила контраст йому невідомі до цього часу. Під час стаціонарного лікування у кардіологічному відділенні МТМО у січні 2024 року його лікуючим лікарем була [PERSON] , яка без погодження з ним призначила аналізи крові, наслідки внутрішньовенної маніпуляції при проведенні цих аналізів йому не роз?яснювалися, дані про медичних працівників, які відбирали аналізи йому до цього часу невідомі. Представники відповідача просили суд у задоволенні позову відмовити за безпідставністю позовних вимог. Пояснили, що лікування [PERSON] медичними працівниками МТМО проводилося належним чином, відповідно до протоколів надання медичної допомоги. У позивача наявні вікові зміни, у зв?язку з чим він намагається перекласти відповідальність за свій стан здоров?я на відповідача. Інформація про медичних працівників, які надавали позивачу послуги відображена на їх персональних бейджиках, а загальна інформація щодо лікарів також на куточках споживача, розміщених в МТМО. Стороною відповідача заявлено клопотання про об?єднання справи № 159/2320/24 зі справою № 159/7/24 в одне провадження, у задоволенні якого судом відмовлено. У судовому засіданні 16.07.2025 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення і у зв`язку зі складністю справи його ухвалення та проголошення відкладено, проголошення судового рішення призначено на 15 год. 30 хв. 25.07.2025. Заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, допитавши свідків, дослідивши докази, суд встановив таке. 15.01.2024 лікарем-рентгенологом МТМО [PERSON] пацієнту [PERSON] , 1958 року народження, проведено обстеження - мультиспіральну комп?ютерну томографію, за результатами якої сформовано висновок, результати обстеження оформлено письмово (а.с.3). Допитаний у якості свідка [PERSON] повідомив суду, що працює лікарем-рентгенологом рентгенологічного відділення МТМО, має стаж роботи на цій посаді понад десять років. З [PERSON] не знайомий, обставин його обстеження не пам?ятає. Комп?ютерна томографія проводиться безкоштовно за направленням відповідного лікаря, за цим же направленням при проведенні обстеження застосовується або ж не застосовується контраст. Направлення перевіряє та проводить саму процеруду, у тому числі введення контрасту, лаборант. Лаборантів у відділенні працює багато. Він, як лікар, оцінює та формує результати обстеження. Пацієнту роз?яснюється суть процедури, наслідки введення контрасту, ця ж інформація розміщується на стенді в кабінеті. Як комп?ютерна томографія, так і застосування контрасту, можуть мати для пацієнта негативні наслідки, тому інколи для з?ясування питання доцільності такого обстеження пацієнту проводиться додатковий аналіз крові. Станом на 15.01.2024, як і на даний час, він, а також лаборанти на одязі носять бейджики з інформацією про прізвище, ім?я, по батькові та посаду медичного працівника - власника бейджика. У відділенні, крім того, наявний куточок споживача (а.с.53-59). З епікризу виписного № іст. 840 - 132 кардіологічного відділення ЦРЛ МТМО щодо хворого [PERSON] , [INFO] , оформленого лікуючим лікарем [PERSON] і завідуючим відділенням [PERSON] , вбачається, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні Ковельської ЦРЛ з 18.01.2024 по 26.01.2024, йому встановлено діагнози, проведено обстеження, зокрема, 19.01.2024 у нього отримано аналіз крові та загальний аналіз крові, його консультовано спеціалістами, призначено йому лікування, надано медичні рекомендації (а.с.4). [PERSON] , будучи допитаною судом у якості свідка, повідомила, що працює лікарем-кардіологом МТМО. Позивач є її пацієнтом. У грудні 2023 року [PERSON] звертався до неї зі скаргами на біль в ділянці серця. Теоретично його скарги можуть бути пов?язані з віковими змінами. У січні 2024 року позивачу медичної допомоги не надавала. Інформація для пацієнтів міститься на стенді у кардіологічному відділенні (а.с.53-59). Свідок [PERSON] пояснила суду, що працює лікарем кардіологом та лікарем УЗД МТМО. Позивач є її пацієнтом, лікувала його у 2023-2024 роках, зокрема, у січні 2024 року він перебував на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділення МТМО, де у відповідності з протоколами надання медичної допомоги, йому призначалося обстеження та лікування, при цьому йому надавалася повна інформація щодо стану його здоров?я та лікування. Також, [PERSON] повідомлявся про ризики застосування препаратів, які йому призначалися. Претензій до неї та бажання обрати іншого лікаря позивач їй не висловлював, скарг на неї від [PERSON] до МТМО не надходило. Працівники МТМО на роботі носять бейджики з інформацією про себе (а.с.130-131). З відтвореного у судовому засіданні аудіозапису розмови [PERSON] з [PERSON] , записаної останнім під час лікування в кардіологічному відділенні МТМР, встановлено, що позивач висловлює останній скарги з приводу стану свого здоров?я, однак, про пов?язаність погіршення стану свого здоров?я з проведенням комп?ютерної томографії не повідомляє, скарг щодо неналежного проведення аналізу крові не висловлює (а.с.139). Допитана судом свідок [PERSON] вказала, що працює сімейним лікарем МТМО та є сімейним лікарем [PERSON] . У зв?язку зі скаргами позивача на стан здоров?я, оформляла йому електронні направлення до профільних лікарів, зокрема, у кінці 2023 року до лікарів уролога та онколога без зазначення конкретного лікаря. З програми «Доктор Хелс» побачила, що лікарем-урологом для консультації [PERSON] обрав уролога Волинської обласної клінічної лікарні [PERSON] . Особисто вона як у січні 2024 року, так і на цей час, носить на одязі бейджик з власними даними. З фотографій працівників МТМО видно, що на їх службовому одязі прикріплені таблички (бейджики) з відображенням найменування медичної установи, прізвища, імені, по батькові, посади працівника (а.с.151 - 153). У листі від 25.01.2023 МТМО на адресу представника позивача відображено інформацію про діагнози [PERSON] станом на 19.01.2023 (а.с.138). Листом від 21.12.2023 МТМО (а.с.109) відмовило у наданні анкетних даних медичних працівників представнику позивача, на її адвокатський запит (а.с.96). У листі від 27.05.2024 МТМО надало суду анкетні дані окремих медичних працівників відповідача (а.с.66). Отже суд, на підставі досліджених доказів констатує, що між позивачем та відповідачем склалися правовідносини у сфері охорони здоров?я, пов?язані з наданням медичних послуг. Правові, організаційні, економічні та соціальні засади охорони здоров`я в Україні, які регулюють суспільні відносини у цій сфері з метою забезпечення гармонійного розвитку фізичних і духовних сил, високої працездатності і довголітнього активного життя громадян, усунення факторів, що шкідливо впливають на їх здоров`я, попередження і зниження захворюваності, інвалідності та смертності, поліпшення спадковості визначені Основами законодавства України про охорону здоров`я ( Закон № 2801-XII від 19.11.1992). Як встановлено ст.1 Основ законодавства України про охорону здоров`я законодавство України про охорону здоров`я базується на\~Конституції України\~і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я. За змістом ст.49 Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно. Частиною 1 статті 6 Основ законодавства України про охорону здоров`я визначені права громадян на охорону здоров?я, що передбачають, зокрема: - кваліфіковану медичну та реабілітаційну допомогу із забезпеченням належного рівня захисту персональних даних, включаючи вільний вибір лікаря та фахівця з реабілітації, вибір методів лікування та реабілітації відповідно до рекомендацій лікаря та фахівця з реабілітації, вибір закладу охорони здоров`я, а також доступ до необхідних лікарських засобів та медичних виробів у порядку, встановленому законодавством (пункт «д»); - достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров`я і здоров`я населення, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь (пункт «е»); - відшкодування заподіяної здоров`ю шкоди (пункт «і»); - оскарження неправомірних рішень і дій працівників, закладів та органів охорони здоров`я (пункт «ї»); - право пацієнта, який перебуває на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я, на допуск до нього інших медичних працівників, (пункт «к»). \~ \~ \~ \~Згідно з ч.1 ст.39 Основ законодавства України про охорону здоров`я п ацієнт, який досяг повноліття, має право на отримання достовірної і повної інформації про стан свого здоров`я, у тому числі на ознайомлення з відповідними медичними документами, що стосуються його здоров`я. Частиною 3 цієї ж статті визначено, що медичний працівник зобов`язаний надати пацієнтові в доступній формі інформацію про стан його здоров`я, мету проведення запропонованих досліджень і лікувальних заходів, прогноз можливого розвитку захворювання, у тому числі наявність ризику для життя і здоров`я. Лікуючий лікар зобов`язаний інформувати пацієнта, який досяг повноліття, або фізичних осіб, визначених\~частиною другою\~цієї статті, про можливі наслідки для здоров`я пацієнта у разі застосування лікарських засобів, зокрема щодо показань та протипоказань, а також можливих небажаних реакцій, у тому числі звикання/резистентність, що можуть мати місце при застосуванні препарату відповідно до рекомендованих лікарем дозування та способу застосування для лікування, діагностики або профілактики захворювання. Якщо інформація про хворобу пацієнта може погіршити стан його здоров`я або погіршити стан здоров`я фізичних осіб, визначених частиною другою цієї статті, зашкодити процесові лікування, медичні працівники мають право надати неповну інформацію про стан здоров`я пацієнта, обмежити можливість їх ознайомлення з окремими медичними документами (ч.4 ст.39 Основ законодавства України про охорону здоров`я). Відповідно до ч.1 ст.44 Основ законодавства України про охорону здоров`я у медичній практиці застосовуються методи профілактики, діагностики, лікування та лікарські засоби, дозволені до застосування центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. \~ \~ \~ \~Отже, з огляду на вказані норми, позивач при отриманні медичної допомоги від відповідача вправі отримати саме кваліфіковану медичну допомогу, повну інформацію про стан свого здоров?я, можливі наслідки застосування лікарських засобів, зокрема, щодо показань та протипоказань, а також можливих небажаних реакцій. \~ \~ \~ \~Аналогічні норми\~щодо прав\~споживачів медичних\~послуг містяться\~у Законі\~України «Про\~захист прав\~споживачів» №\~1023-XIIвід 12.05.1991 (надалі по тексту - Закон № 1023-XII), який також підлягає застосуванню у спірних правовідносинах. \~ \~ \~ \~За змістом преамбули Закон № 1023-XIIвін регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. \~ \~ \~ \~Окремі терміни у Законі № 1023-XII вжиті у такому значенні: -виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п.3 ч.1 ст.1); -послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п.17 ч.1 ст.1); -продукція - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п.19 ч.1 ст.1); -споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.22 ч.1 ст.1); Як визначено п.2 - 4 ч.1 ст.4 Закону № 1023-XII споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: належну якість продукції та обслуговування, безпеку продукції, необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до\~Закону України\~"Про забезпечення функціонування української мови як державної". Таким чином, крім інформації про стан свого здоров?я та можливі наслідки застосування лікарських засобів, позивач вправі отримати інформацію і про виробника продукції, тобто надавача медичних послуг у даних правовідносинах, що у вузькому розумінні передбачає отримання інформації про безпосередніх медичних працівників, які надають позивачу медичну допомогу (ім?я та посада). Як визначено абз.2 ч.1 ст.28 ЦК України ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Щодо положень чинного законодавства про вішкодування моральної шкоди, суд зазначає, що згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З?ясувавши обставини справи, оцінивши наявні у ній докази суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких міркувань. Щодо вимоги № 1. Матеріали справи не містять доказів достатніх для висновку про те, що при наданні відповідачем у січні 2024 року медичної допомоги [PERSON] , зокрема, при проведенні комп?ютерної томографії та отриманні аналізів крові, працівники МТМО не могли бути позивачем ідентифіковані, зокрема, не мали табличок (бейджиків) із зазначенням їх імені та посади. Позивач не надав суду доказів звернення до відповідача за вказаною інформацією, відмови у наданні такої інформації безпосередньо під час отримання медичних послуг, оскарження відповідних дій (бездіяльності) відповідача у позасудовий спосіб. З показань допитаних судом свідків вбачається, що на час спірних правовідносин працівники МТМО мали бейджики із зазначенням власного імені та посади. Також, у справі відсутні докази щодо ненадання відповідачем позивачу достовірної та своєчасної інформації про існуючі і можливі фактори ризику та небезпечні наслідки комп?ютерної томографії, введення контрастної рідини через венозний катетер, а також про можливі фактори ризику та небезпечні наслідки відібрання у нього аналізів крові шляхом внутрішньовенної маніпуляції. Відповідне твердження позивача спростовується показаннями свідка [PERSON] , а також аудіозаписом розмови [PERSON] з [PERSON] , під час якої скарг такого характеру останній не висловив. Суд відзначає, що як вбачається з пояснень позивача, безпосередньо під час проведення комп?ютерної томографії та здачі аналізів крові, він, будучи обізнаним зі своїм станом здоров?я, за отриманням додаткової інформації до медичних працівників не звертався, проходження вказаних обстежень не припиняв, до інших фахівців не звертався. За викладених обставин у задоволенні цієї вимоги суд відмовляє. Щодо вимог № 2 та № 3. З показань свідків та фотографій медичних працівників МТМО видно, що останні на час спірних правовідносин на службовому одязі носили бейджики з інформацією про власне ім?я та посаду. Оскільки вказаний висновок позивачем належними та допустимими доказами не спростований, вимога № 2 задоволенню не підлягає. З урахуванням викладеного суд відзначає, що обов?язок відповідача публічно оприлюднювати указаний позивачем обсяг інформації щодо медичного персоналу у запропонований ним спосіб чинним законодавством не передбачений, відтак у задоволенні вимоги № 3 також належить відмовити. Щодо вимоги № 4. У справі відсутні повні відомості про медичних працівників відповідача, крім лікарів [PERSON] та [PERSON] , які фактично надавали позивачу медичні послуги у стаціонарному відділенні МТМО. Відповідну повну інформацію відповідач не надав ні позивачу, ні суду Оскільки право позивача на отримання такої інформації у частині прізвища, імені, по батькові та посади відповідних медичних працівників відповідає способу захисту цивільних прав та інтересів, передбаченому п.5 ч.2 ст.16 ЦК України, та грунтується на положеннях п.4 ч.1 ст.4 Закону № 1023-XII, вимога підлягає задоволенню. Ця ж вимога позивача у частині надання відповідної інформації щодо медичних працівників, які могли б надавати йому медичні послуги у стаціонарному відділенні МТМО не може бути задоволена судом, оскільки не містить відомостей про спеціальність, посаду та інші дані, необхідні для визначення кола медичних працівників, послугами яких позивач бажав би скористатися, тобто носить неконкретний характер. Щодо вимоги № 5. Незважаючи на встановлену судом недоведеність твердження позивача про ненадання йому відповідачем достовірної та своєчасної інформації про існуючі і можливі фактори ризику та небезпечні наслідки комп?ютерної томографії, введення контрастної рідини через венозний катетер, а також про можливі фактори ризику та небезпечні наслідки відібрання у нього аналізів крові шляхом внутрішньовенної маніпуляції, безпосередньо на час їх проведення, право позивача на отримання такої інформації передбачене ч.3 ст.39 Основ законодавства України про охорону здоров`я, відтак не може бути обмежене незалежно від часу, який минув після проведення відповідних медичних процедур. Таким чином, ця вимога позивача грунтується на законі та підлягає задоволенню. Щодо вимоги № 6. Ця вимога позивача є похідною від вимоги № 1. Оскільки суд не встановив неправомірності дій чи бездіяльності відповідача та його вини, як передбачених ч.1 ст.1167 ЦК України, обов?язкових умов відшкодування позивачу моральної шкоди, у задоволенні вимоги № 6 необхідно відмовити. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial