Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського (Пересипського) районного суду м. Одеси з позовними вимогами до Одеської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом, звернувся адвокат Кострич Михайло Петрович. В обґрунтування позовних вимог представник позивач зазначив, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої було заведено спадкову справу, та спадкоємицею частини квартири після смерті спадкодавця є позивач у справі. Представник зазначає, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документів на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з викладеним представник позивача просить: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, право власності на частину квартири [ADDRESS] . Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. Ухвалою суду від 03 грудня 2024 року позовну заяву було залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 177 ЦПК України. На адресу суду 05 грудня 2024 року (вх. № 40432) надійшла заява за підписом представника позивача про усунення недоліків відповідно до ухвали суду від 03 грудня 2024 року з наданням квитанції про сплату судового збору. Ухвалою суду від 09 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено слухання справи за правилами загального позовного провадження. Також, ухвалою суду від 09.12.2024 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано від КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради належним чином засвідчені копії матеріалів інвентаризаційної справи за адресою: [ADDRESS] ; приватного нотаріуса ОМНО Токарської Тетяни Валентинівни належним чином засвідчену копію спадкової справи до майна померлої [PERSON] , [INFO] (а.с.32). На виконання ухвали про витребування доказів на адресу суду 13.02.2025 року (вх. 5184) надійшла копія спадкової справи заведеної до майна померлої (а.с.46-65). Також, 26.03.2025 року (вх.10771) КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради на виконання ухвали надало копію інвентаризаційної справи (а.с.67-72). Ухвалою суду від 08 квітня 2025 року підготовче засідання закрито та призначено розгляд справи до судового розгляду по суті (а.с.79). В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. На адресу суду надійшла заява представника позивача щодо можливості проведення судового засідання у відсутність представника позивача, згідно якої представник зазначив, що позовні вимоги підтримує просить їх задовольнити та не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.85-86). Представник відповідача Одеської міської ради про час та місце слухання справи повідомлений (а.с.90), до суду не з`явився про причини не явки суду не повідомив. Відповідачі: [PERSON] , [PERSON] про час та місце слухання справи повідомлялись, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.88-89). Таким чином судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, представник позивача звернувся із заявою про слухання справи за його відсутності, відповідачі повідомлені, про причини не явки суд не повідомили. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою суду від 21 липня 2025 року вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, проаналізувавши законодавство, яким врегульовано спірні правовідносини, дійшов висновків, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. Звертаючись до суду з позовними вимогами про визнання права власності, представник позивача зазначив, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді однієї другої частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Вказана частка квартири є предметом заповіту від 30.05.2023 р., згідно якого [PERSON] заповідає її позивачу. Квартира належала померлій на підставі свідоцтва про право власності р.12- [NUMBER] від 17.02.2009 р. виданого Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, правонаступником якого є Департамент міського господарства Одеської міської ради. Інша одна друга частка квартири на праві власності належить [PERSON] . Нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину зокрема з підстав відсутності у позивача оригіналів документів, що підтверджують право власності на квартиру. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис № 1538 (а.с.10). Встановлено, що за життя [PERSON] склала заповіт, яким на випадок смерті зробила наступне розпорядження: частину квартири за адресою: [ADDRESS] заповіла [PERSON] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т.В., зареєстровано в реєстрі під № 646 (а.с.12). Судом досліджується копія спадкової справи до майна померлої [INFO] [PERSON] , згідно якої встановлено, що із заявою при прийняття спадщини звернулась [PERSON] яка зазначила, що приймає майно за заповітом. З матеріалів спадкової справи встановлено, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до постанови від 26.11.2024 № 181/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, встановлено, що заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS] з підстав того, що Державна реєстрація права власності на квартиру [ADDRESS] відсутня (а.с.46-65). Так, відповідно до листа КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР від 14.03.2025 р. встановлено, що квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності на житло на праві спільної часткової власності належить: [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Свідоцтво про право власності на житло видане Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу ОМР. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно встановлено, що право власності на вищевказану квартиру зареєстровано 27.05.2009 року, реєстраційний номер: 27392222, по за [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності (а.с.67-72). Отже, судом встановлено, що приватним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва щодо нерухомого майна з підстав відсутності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підтверджень щодо реєстрації права власності на квартиру. Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. За приписами статті 16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.\~392\~ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також, у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. ст. 1216, 1217\~Цивільного кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст.\~1222\~ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За нормами визначеними ч.ч. 1-3 ст.\~1223\~ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно до ч.1ст.1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено з матеріалів справи, позивач є спадкоємцем за заповітом, який зареєстровано у реєстрі за № 646. Згідно з ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст.\~1296\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ст.\~1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику в\~справах про\~спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Аналогічна думка викладена в роз`ясненні наданому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» №24-753/0-13 від 16 травня 2013 року, відповідно до якого, визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Матеріалами справи встановлено, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Токарською Т.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у Державному реєстрі речових прав не нерухоме мано та відсутності у позивача оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Згідно постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» - у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним». Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вказані роз`яснення мають на увазі, що спадкоємець повинен звернутися до суду у порядку позовного провадження з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування. Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, з огляду на зазначене, позивачем доведено суду про не можливість в інший ніж судовий спосіб оформити право власності на спадкове майно, тому, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, а саме, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на частину квартири після смерті [PERSON] .

Outcome: approved