Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Представниця позивачки\~звернулася до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 7 000 грн щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу понесені позивачкою при поданні позову до суду у розмірі 1 500 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Добровільно батько сину не надає матеріальної допомоги, а тому просить стягнути з відповідача аліменти на його утримання. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 07 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 30 липня 2025 року. Відзив відповідачем не подано, інших заяв та клопотань по справі від учасників справи до суду не надходило. В судове засідання призначене на 30 липня 2025 року позивачка та її представник не з`явились, представниця позивачки надала суду заяву про проведення розгляду справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Також, позивачка не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання призначене на 30 липня 2025 року не з?явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить конверт, який направлявся на адресу місця реєстрації відповідача та повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою»; не повідомив суд про причину своєї неявки; правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, питання зменшення судових витрат не ініціював. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене та згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню на наступних підставах. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , батьками дитини є: [PERSON] позивачка по справі та [PERSON] відповідач по справі (а.с. 5). Відповідно до витягів з реєстру Бурштинської територіальної громади [PERSON] , [INFO] , зареєстрований разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-8). Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст.181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України, а саме - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як вбачається з матеріалів справи, даних про наявність захворювань, інших неповнолітніх дітей та утриманців у відповідача суду не надано. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 7 000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно з частинами 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Так, на підтвердження понесених позивачкою витрат на правову допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги від 04.06.2025 року (а.с. 14), розрахункову квитанцію №581086 від 04.06.2025 року (а.с. 15), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №791 (а.с. 16) та попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат від 02.07.2025 року (а.с. 17). Згідно розрахункової квитанції №581086 від 04.06.2025 року витрати на правничу допомогу становлять 1 500 гривень (а.с. 15). Крім того, суд зауважує, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи, на що вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22. Таким чином, слід задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу в розмірі документально підтвердженої суми 1 500 гривень. Крім того, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі в розмірі 1 211,20 гривень.

Outcome: approved