Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

У провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області судді Бортейчук Ю.Ю перебувала на розгляді цивільна справа №946/482/25 за позовом Товаритсва з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Бортейчук Ю.Ю від 16.04.2025 року вказана справа передана до Березівського районного суду Одеської області за територіальною підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.06.2025 року дану цивільну справу передано судді Римар І.А. Ухвалою судді від 25.06.2025 р вказану справу прийнято до свого провадження та відкрито провадження по справі. На обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, що 28.07.2021 р Лазовська Т.М в особистому кабінеті на офіційному сайті ТОВ «Мілоан» подала заявку на отримання кредиту №3988353, таким чином уклала договір про споживчий кредит, на підставі чого відповідачу перераховано на картковий рахунок грошові кошти у сумі 3000 грн. 11.11.2021 року згідно умов договору відступлення прав вимоги №12Т ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №3988353 від 28.07.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС». Взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитного договору відповідач не виконала, тобто не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим, утворилася заборгованість у розмірі 13 226,08 грн. Заборгованість складається з наступного: 2708 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9648,08 грн. - заборгованість за відсотками; 870 грн. - заборгованість за комісійними винагородами; 0.00 грн. - заборгованість за пенею. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачені ним при поданні заяви до суду судові витрати в розмірі 2422.40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000.00 грн. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 07.08.2025 року. У судове засідання 18.07.2025 року представник позивача не з`явився, однак в позовних вимогах зазначив про слухання справи у його відсутності. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує (а.с.6 звор бік). Крім того, 27.06.2025 року надіслав заяву про розгляд справи без їх участі (а.с.66). Відповідач у судове засідання 18.07.2025 р не з`явилася, проте 17.07.2025 року надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що вона являється на даний час діючим військовослужбовцем, на даний момент перебуває в зоні бойових дій, приїхати в судове засідання не має можливості, але згодна на оплату кредитного тіла та мінімальних відсотків. З оплатою на правничу допомогу не згодна (а.с.71). Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». За таких обставин, у зв`язку з воєнним станом на території України, з урахуванням заяви представника позивача про розгляд справи за його відсутності та відзиву відповідача, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в матеріалах справи доказами. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Врахувавши думку представника позивача, викладену ним в його позовній заяві, відзив відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.07.2021 року [PERSON] в особистому кабінеті на офіційному сайті ТОВ «Мілоан» подала заявку на отримання кредиту №33988353, таким чином уклала договір про споживчий кредит, на підставі чого відповідачу перераховано на картковий рахунок грошові кошти у сумі 3000.00 грн (а.с.10, 33). Пунктом першим частини першої статті 512 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України) передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 11.11.2021 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та ТОВ «Мілоан» укладено договір факторингу №12Т, згідно умов якого ТОВ «Мілоан» відступило право вимоги за кредитним договором №33988353 від 28.07.2021 року на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» (а.с.15-19). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частина перша статті 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно частни першої статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України зі змінами та доповненнями, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконувала. Також позивачем було вжито заходи досудового врегулювання спору, шляхом направлення Досудової вимоги про сплату заборгованості за договором №3988353 на адресу відповідача, але вказана вимога виконана не була (а.с.37). Таким чином, утворилася заборгованість у розмірі 13226,08 грн. Заборгованість складається з наступного: -2708 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -9648,08 грн. - заборгованість за відсотками; -870 грн. - заборгованість за комісійними винагородами; -0.00 грн. - заборгованість за пенею. Факт наявності заборгованості підтверджуються анкетою - заявою на кредит №3988353 від 28.07.2021 р (а.с.10) та розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.13). З огляду на вищевказане суд вважає, що позов ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно задовольнити повністю та стягнути з останньої на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість у розмірі 13 226 грн. 08 коп. Крім того, з відповідача відповідно до статті 141 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у відповідному розмірі щодо частини задоволених вимог, а саме: 2 422,40 грн., сплачений ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» при зверненні з позовом до суду. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені представником позивача витрати у сумі 6000,00 грн. є неспівмірними із складністю цієї справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на правову допомогу в сумі 1000,00 грн, в решті позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial