Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» заборгованість за кредитним договором № 117673 від 14.03.2020 року у розмірі 20800,00 грн. та судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що 14.03.2020\~між первісним\~кредитором ТОВ\~«ЗАЙМЕР» та\~ [PERSON] \~укладено кредитний\~договір №\~117673\~про надання\~фінансового кредиту\~який відтворений\~шляхом використання\~позичальником одноразового\~ідентифікатора (електронного\~підпису)\~і був\~надісланий на\~номер мобільного\~телефону відповідача.\~Підписуючи договір\~відповідачка підтвердила,\~що вона\~ознайомилася з\~усіма умовами,\~повністю розуміє,\~погоджується і\~зобов`язується\~неухильно їх\~дотримуватися.\~Ці правила\~є публічною\~пропозицією (офертою)\~у розумінні\~ст.ст.\~641,\~644\~ЦК України\~на укладення\~договору кредиту\~та визначають\~порядок і\~умови кредитування,\~права і\~обов`язки\~сторін,\~іншу інформацію,\~необхідну для\~укладання договору.\~Відповідно до\~п.\~1.1\~Кредитного договору,\~Товариство надає\~Клієнту фінансовий\~кредит в\~гривні на\~умовах строковості,\~зворотності,\~платності,\~а Клієнт\~зобов`язується\~повернути кредит,\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом та\~виконати інші\~обов`язки,\~передбачені Договором\~на наступних\~умовах:\~сума виданого\~кредиту:\~4000,00\~гривень,\~дата надання\~кредиту:\~14.03.2020,\~строк кредиту:\~30\~днів,\~валюта кредиту:\~UAH,\~стандартна процентна\~ставка 2%\~в день\~або 730\~%\~річних.\~Згідно виписки\~з особового\~рахунку за\~кредитним договором,\~станом на\~13.01.2025\~загальний розмір\~заборгованості відповідачки\~за кредитним\~договором становить\~20800\~грн.,\~з яких:\~прострочена заборгованість\~за сумою\~кредиту 4000,00\~грн.,\~прострочена заборгованість\~за процентами\~16800,00\~грн.\~На підтвердження\~виконання Товариством\~п.\~2.4\~Кредитного договору,\~позивач надає\~інформаційну довідку\~ТОВ «Платежі\~онлайн» від\~24.02.2025\~р.,\~відповідно до\~якої 14.03.2020\~року на\~картковий рахунок\~відповідачки було\~перераховано кредитні\~кошти в\~сумі 1500,00\~грн.\~за реквізитами\~платіжної картки\~№ [NUMBER] ,\~що являється\~доказом видачі\~кредитних коштів.28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу N?01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договір факторингу № 01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи провести за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи (а.с 5). Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 22 травня 2025 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 04.07.2025 року представник позивача направив на адресу суду заяву про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з відповідачки на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини не явки суд не повідомила, також в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Оскільки відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до частин 3, 4, 11 ст. 128 ЦПК України (а.с. 16-17, 19), в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. 14.03.2020 між первісним кредитором ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 117673 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. (досліджено в Підсистемі «Електронний суд»). Суд погоджується з твердженням позивача про те, що ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 4000,00 гривень, дата надання кредиту: 14.03.2020, строк кредиту: 30 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка 2% в день або 730 % річних. (досліджено в Підсистемі «Електронний суд»). Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 13.01.2025 загальний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором становить 20800 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4000,00 грн., прострочена заборгованість за процентами 16800,00 грн. (досліджено в Підсистемі «Електронний суд»). На підтвердження виконання Товариством п. 2.4 Кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 24.02.2025 р., відповідно до якої 14.03.2020 року на картковий рахунок відповідачки було перераховано кредитні кошти в сумі 1500,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу N?01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року до договір факторингу № 01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] (досліджено в Підсистемі «Електронний суд»). За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. На підставі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в загальній сумі 20800,00 грн. за кредитним договором доведеними, оскільки позичальник не виконувала умови договору та має заборгованість, тому повинна відповідати за порушення взятих на себе зобов`язань. Згідно із ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. На підставі ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Визначаючись з розподілом витрат позивача на правничу допомогу, суд враховує, що ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» скористалися правовою адвоката Пархомчука С.В. по вказаній справі, про що свідчить договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року. У акті про отримання правової допомоги від 30.06.2025 року визначено найменування послуг: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» та [PERSON] рамках кредитного договору № 117673 від 14.03.2020 - 1 год. (2000 грн.); складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики 2,5 год. (5000 грн.); інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи 1,5 год. (3000 грн.); канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції - (500 грн.) (а.с. 20). На підтвердження оплати за правничу допомогу у розмірі 10500 грн., позивачем надано платіжну інструкцію № 39439 від 30.06.2025 року. Під час розгляду справи відповідачем не було заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн.

Outcome: approved