Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

\~\~\~\~\~\~ Представник позивача адвокат Петряєв В.В. звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про усунення від права спадкування в якому просив усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , вимоги якого обґрунтовані тими обставинами, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: 42/100 частини житлового будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами, розташованого у [ADDRESS] . Відповідач, яка є донькою померлої [PERSON] самоусунулася від будь-якого догляду та піклування про свою матір, яка потребувала стороннього догляду та піклування, оскільки була хворою людиною, протягом тривалого часу перебувала у безпорадному стані. Зазначає, оскільки відповідач свідомо ухилялася від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, мала можливість виконувати свій обов`язок, але не вчиняла необхідних дій, а тому вважає що у позивача є всі законні підстави для усунення останньої від права на спадкування. Посилаючись на положення\~ст. 1224 ЦК України\~позивач просив усунути відповідача від права на спадкування після смерті матері [PERSON] . \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Ухвалою від 26.05.2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 01.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду, та проведення інвентаризації, розгляд справи продовжено. Представник позивача адвокат Петряєв В.В. та позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Під час розгляду справи по суті позивач та його представник надали пояснення, які за своїм змістом аналогічні тим, що викладені у наданому до суду позові. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідач повторно не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем її проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. 29.07.2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд даної справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні докази, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, з огляду на наступне. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 05 лютого 1977 року між [PERSON] та [PERSON] , Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис №133. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] про що свідчить копія свідоцтва про народження, виданого 12.07.1994 року, серії [NUMBER] , актовий запис № 758. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 31.03.2020 року, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис №455. Як вбачається, з наданої Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою Херсонської області на запит суду копії спадкової справи 85/2021 року, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 42/100 частини житлового будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами, які розташовані в [ADDRESS] , який належав останній на праві приватної спільної часткової власності, згідно витягу №36678574 від 12.12.2012 року. Позивач [PERSON] спадщину за законом прийняв, подавши до Третьої Херсонської державної нотаріальною контори Херсонської області 11.02.2021 року відповідну заяву. Відомості про подачу відповідачем заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] відсутні. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав те обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб і спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст. 1222 ЦК України\~спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтею 1261 ЦК України\~визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач\~\~ [PERSON] \~\~та відповідач\~\~ [PERSON] є спадкоємцями першої черги щодо майна [PERSON] померлої [INFO] . Згідно до ч.5\~ст. 1224 ЦК України\~за рішенням суду особа може особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцю, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вказане кореспондується із положеннями п.6\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7, якими роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої\~статті 1224 ЦК України\~стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами\~Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови у позові про усунення від права на спадкування. Правило частини п`ятої\~статі 1224 ЦК\~стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема і тих, які відповідно до\~\~СК України\~не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Аналіз зазначених вище норм вказує на те, що у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч.5\~ст.1224 ЦК України\~має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, що характеризується умисною формою вини; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Свідок [PERSON] яка допитана у судовому засіданні пояснила, що що родину [PERSON] знає з 90 років. [PERSON] хворіла на онкологічне захворювання. Її чоловік [PERSON] , в достатній мірі забезпечував її ліками, продуктами харчування тощо, остання мала належне лікування. Останні шість місяців перед смертю [PERSON] перестала самостійно пересуватися. Про звернення до доньки [PERSON] за допомогою померла [PERSON] ніколи не казала. Свідок [PERSON] , допитана у судовому засіданні пояснила, що родину [PERSON] знає з 1995 року. Донька [PERSON] понад двадцять років виїхала до Німеччини. [PERSON] хворіла, жалілася на брак грошей. Зазначала, що діти не мають можливості допомагати, оскільки самі недостатньо забезпечені. [PERSON] здійснював належний догляд за [PERSON] , ліків вистачало, продуктами харчування була забезпечена, виглядала охайно. [PERSON] до своєї доньки [PERSON] по допомогу не зверталася, остання була обізнана про хворобу матері. Відповідно до ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При вирішенні даної категорії справ суд повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто, ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи можлива лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності. Зазначений правовий висновок, у подібних правовідносинах, викладено в постанові Верховного Суду від 25 листопада2019 року у справі № 465/8524/14. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач в наданому ним позові зазначає, що відповідач ухилялася від надання допомоги матері, яка перебувала у безпорадному стані, не проживала разом з нею та не здійснювала догляд. Верховний Суд у своїй постанові від 17.10.2018 року по справі № 200/21452/15-ц зауважив, що безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах. Представником позивача надано копії виписок із медичної карти стаціонарного хворого №3358 від 09.10.2018 року, №1992 від 15.06.2018 року, №4090 від 28.11.2017 року, №1990 від 09.06.2017 року, №3757 від 08.11.2016 року, №965 від 09.11.2015 року, №965 від 24.03.2015 року, №320 від 04.02.2015 року, №3603 від 07.11.2013 року, №3603 від 28.10.2013 року та копію епікризу №2333, №1893, №74. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року у справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року у справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року у справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19). Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Зазначені докази, надані позивачем, свідчать про наявність у [PERSON] певних захворювань у зазначений період, але не підтверджують і не вказують в достатній мірі на факт перебування [PERSON] саме у безпорадному стані. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що спадкодавець [PERSON] потребувала допомоги саме від відповідача [PERSON] , а остання, у свою чергу, умисно ухилялася від надання такої допомоги. При цьому умисної винної поведінки відповідача під час розгляду справи встановлено не було. Також не підтвердилися доводи позивача про умисне ухилення відповідача від надання допомоги [PERSON] і що така допомога потрібна саме від неї. Під час розгляду справи також не знайшли свого підтвердження доводи позивача щодо ухилення відповідача від утримання [PERSON] за її життя. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів, що є його процесуальним обов`язком (ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України), щодо ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, її безпорадного стану. Крім того, позивачем не наведено переконливих доказів на підтвердження потреби спадкодавця в допомозі саме відповідача. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 156/1111/20 провадження № 61-10814св22. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази, в тому числі пояснення свідків, в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Судові витрати, у виді судового збору, суд розподіляє відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову покладає їх на позивача, який ним сплачено до подання позову. На підставі викладеного, ст. ст.\~1217,\~1224,\~1233,\~1235,\~1241 ЦК України,

Outcome: dismissed