Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНПРОМ МАРКЕТ" в особі представника позивача Ткаченко Юлії Олегівни звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що відповідачем не виконані зобов`язання за договором позики № 75485933 від 05.06.2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та [PERSON] , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 28307 грн. 46 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн та 3500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, нею подано відзив на позов в якому просить відмовити в позові, оскільки відсутні належні докази укладення договору, докази перерахування коштів, неправомірно нараховані проценти, неправомірний перехід права вимоги. 27.02.2025 року до суду надійшла відповідь на відзив в якому представник позивача зазначає, що доводи представника відповідача не заслуговують на увагу, просить позов задоволити. 12 березня 2025 від представника відповідача адвоката Зачепіло З.Я. поступили заперечення на відповідь на відзив в якому зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які документи та докази, що підтверджують факт звернення до позичальника про дострокове погашення суми заборгованості за кредитом. Дослідивши докази по справі, суд встановив, що 05.06.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики № 75485933 за умовами якого позивач (позикодавець) надав відповідачу (позичальнику) грошові кошти у розмірі 8500 грн. строком на 30 днів з оплатою % у розмірі 1,99 % в день. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Згідно з довідкою про ідентифікацію, видано позикодавцем, позичальник (відповідач [PERSON] ) з якою укладено договір №75485933 від 05.06.2021 року ідентифікований ТОВ "1Безпечне агенство необхідних кредитів". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: 5ieqjmWPW8. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 05.06.2021 23:46:54. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: [INFO] 05.06.2021 року ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" перерахувало грошові кошти в сумі 8500 грн. на банківську картку позичальника № [NUMBER]. Загальна сума заборгованості за договором позики №75485933 від 05.06.2021 року становить - 28307 грн. 46 коп. , яка складається із 8500 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 19807,46 грн. - заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. 19.11.2021 р. ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 1944 від 19.11.2021 р. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75485933 від 05.06.2021 р. (Договір факторингу №1911 від 19.11.2021 р. разом з додатками та витяг з Реєстру прав вимог від 19.11.2021 р. - додається). 03.04.2023 р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №030423-ФМ від 03.04.2023 р. за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75485933 від 05.06.2021 р. (Договір факторингу №030423-ФМ від 03.04.2023 р. разом з додатками та витяг з Реєстру прав вимог від 03.04.2023 р. - додається ). Заборгованість [PERSON] за кредитним договором №75485933 від 05 .06.2021 року станом на момент подання позовної заяви не погашена і складається із заборгованості 28307,46 грн., яка складається із 8500 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 19807,46 грн. - заборгованості за відсотками. Суд встановив, що відповідач свої зобов`язання, взяті на себе за Договором позики, належним чином не виконала ні перед первісним кредитором, ні перед новими кредиторами, до яких переходило право вимоги за договорами факторингу. Згідно з положеннями статей 525, 526, ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Суд констатує, що за умовами вищезазначеного Договору позики відповідач отримала кошти у позику в сумі 8500 гривень, користувалася ними, та не повернула їх, відтак, суд дійшов висновку про те, що заборгованість на підставі Договору позики в частині суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 8500 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ». Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу другого частини першої ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК Україниправо позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вирішуючи спір у частині стягнення заборгованості за нарахованими відсотками, суд виходить з наступного. Як вбачається із позовної заяви,ТОВ «ФІНПРОММАРКЕТ» просить стягнути з [PERSON] проценти від суми позики за період фактичного користування коштами (з 05.06.2021 по 19.11.2021, всього за 120 днів, тобто поза межами погодженого сторонами договору строку надання позики. При цьому посилається на п. 5.2 Договору позики, п.6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та на правові висновки зроблені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, та у постанові Верховного Суду від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20. У зв`язку з цим, суд зауважує, що висновок про те, що «сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину» зроблено Верховним Судом під час касаційного перегляду рішень місцевих та апеляційних судів, з огляду на встановлені судами фактичні обставини у справах № 524/5556/19 та № 234/7159/20, зокрема, щодо встановлення нікчемності кредитного договору і застосування наслідків його недійсності, укладеного між сторонами у вказаних справах. Зазначені висновок не може бути застосований у розглядуваній справі, оскільки фактичні обставини, встановлені у справах № 524/5556/19 та № 234/7159/20 є іншими, ніж фактичні обставини, встановлені у цій справі. У цій справі суд встановив, що відповідно до п.2.2 Договору позики строк позики (строк Договору) становить 30 днів. Датою повернення позики (останнім днем) сторони визначили 05.07.2021. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині нарахування відсотків за користування позикою, покликається на положення Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», стверджуючи, що позичальник до моменту підписання Договору позики вивчив ці Правила, які розміщені на сайті https://mycredit.ua..., і їх зміст, суть об`єм зобов`язань сторін, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі, про що засвідчено у п. 5.2 Договору позики. Роздруківку тексту Правил з сайту позикодавця долучено до позовної заяви. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цю редакцію Правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем позики взагалі містив саме ті умови щодо продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, про які стверджує позивач. Крім того, роздруківка із сайту позикодавця належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (позикодавця), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Правила. Як убачається з сайту https://mycredit.ua/ua/archived_info/ редакції Правил неодноразово змінювалися самим ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в період - з часу виникнення спірних правовідносин 05.06.2021 року до моменту звернення до суду із вказаним позовом 27.12.2024 року, тобто кредитор міг додати до позовної заяви роздруківку Правил у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. Таким чином, надані позивачем Правила, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою Договору позики щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання позикодавцем додаткових заходів, які збільшують вартість позики, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені у Договорі позики, який безпосередньо підписаний останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. До того ж, суд зауважує, що у розділі 7 «Порядок подовження строку користування позикою» Правил, текст яких доданий до позовної заяви, передбачено умови, за яких здійснюється продовження (пролонгація) строку користування позикою. Так, відповідно до п.7.5 цих Правил при кожному подовженні строку користування позикою, змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку (терміну) дії Договору позики на відповідну кількість календарних днів. Після кожного оформлення пролонгації, на електронну адресу позичальника, яку позичальник зазначив як контактну при реєстрації на сайті, товариство відправляє повідомлення з інформацією про оформлену позичальником пролонгацію. Таке повідомлення містить інформацію, зокрема, щодо нового строку позики, кінцевої дати строку позики, розміру заборгованості до повернення позичальником. Крім цього, інформація щодо нової кінцевої дати строку позики та розміру заборгованості доступна позичальнику в особистому кабінеті. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження продовження строку дії договору (пролонгації) відповідно до положень розділу 7 Правил, а саме докази направлення на електронну адресу позичальника відповідних повідомлень з інформацією про оформлену пролонгацію договору. З огляду на викладене вище, оскільки позивачем не доведено тієї обставини, що встановлений договором строк надання позики продовжувався зі згоди іншої сторони (позичальника), то правомірним є нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами на підставі ст.1048 ЦК України лише протягом погодженого сторонами строку надання позики упродовж 30 днів. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що у цій справі з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості в розмірі 13067,05 грн, яка складається із суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 8500 гривень та суми заборгованості за відсотками у розмірі 4567,05 гривень (8500,00 грн * 1,79 % * 30 днів = 4567,05 грн). Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до частин 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у сумі 2 422,40 гривень згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів № 579931266.1 від 24.12.2024 року (а.с.1). Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 47.41% від заявленої суми, то з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1148,46 гривень (2 422,40 х 47.41 %). Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивач надав докази понесення 3500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, що надана адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною, зокрема: договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01.11.2024, витяг з Акту приймання-передачі наданої правничої допомоги на суму 3500,00 грн. Отже, наданими позивачем доказами підтверджується понесення ним витрат на правничу допомогу, пов`язану з цією справою, у сумі 3 500,00 гривень. Оцінивши дійсність та необхідність витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у цій справі, розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин цієї справи, суд не вбачає підстав для відступу від загального правила їх розподілу. Таким чином, ураховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у розмірі 47,41 % від заявленої суми, то з відповідача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1659,35 грн. (3500,00 х 47,41 %). На підставі викладеного,

Outcome: partial