Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 12 березня 2016 року у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №56. Позов мотивує тим, що перебувають у зареєстрованому шлюбі, у якому у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Підставою для розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, наявність різних поглядів на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння. Між ними втрачено почуття любові та поваги, не проживають як сім`я протягом тривалого часу, спільного господарства не ведуть. Донька проживає з нею, відповідач не цікавиться життям та інтересами доньки, участі у вихованні та її утриманні не бере. Примирення між ними не можливе, подружні відносини фактично припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та доньки, тому наподлягає на розірванні шлюбу. Просить позов задоволити. Сторони у судове засідання не з`явились, хоча повідомлялись про таке належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомили, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов. Представник позивачки та відповідача подали заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 17 березня 2025 року прийнято позовну заяву до озгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено до судового розгляду на 07 квітня 2025 року. Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року розгляд справи відкладено до 28 квітня 2025 року, у зв`язку з заявленим клопотанням представника відповідача та неявкою сторін. Позивачка та її представник подали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача та надано строк на примирення сторонам терміном два місяці, провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 14 липня 2025 року поновлено провадження у справі та призначено таку до судового розгляду на 17 липня 2025 року. Ухвалою суду від 17 липня 2025 року розгляд справи відкладено до 30 липня 2025 року, у зв`язку з заявленим клопотанням представника відповідача про відкладення, оскільки останній перебуває у відпустці. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони зареєстрували шлюб 12 березня 2016 року у Сихівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №56. У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 березня 2021 року Сихівським районним у місьті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів). 23 липня 2025 року відносно [PERSON] видано терміновий заборонний припис стосовно кривдника, у зв`язку із вчиненням психологічного насильства, строком на 10 діб, яким останньому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Постраждалою особою в якому зазначена [PERSON] . Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є небажання позивачки будувати у подальшому сімейні стосунки через різне відношення до інституту сім`ї, внаслідок яких втрачено почуття любові, поваги у подружжя, припинено подружні стосунки, не ведеться спільне господарство, шлюб існує формально. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Положення ст.24 СК України визначають, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав. Зокрема, пунктом 126 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» від 12 червня 2014 року наголошено на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. Частина перша ст.8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «Приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява N 44647/98). Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Матеріалами справи встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені і відновлювати позивачка такі наміру не має. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. Суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім`ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі\~сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті права подружжя та дитини. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати, оскільки такий носить виключно формальний характер. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved