Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.03.2021 між відповідачем та ТОВ «Служба миттєвого кредитування» укладено кредитний договір № 2109052828174 про надання фінансових послуг, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно умов кредитного договору відповідачу [PERSON] було надано кредит у сумі 2000 грн.; строк кредиту становить 30 днів; стандартна процентна ставка становить 2,5 % в день або 912,5 % річних. 01.12.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу № 1-12 у відповідності до умов якого первісний кредитор відступило ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги за вище вказаним договором. 01.01.2023 між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило позивачу право вимоги за вище вказаним договором. Первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши кредит відповідно до умов укладеного договору та перерахував грошові кошти на картковий рахунок відповідача. [PERSON] не виконала свої зобов`язання за укладеним договором, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 78273,00 грн., яка складається з: - 4500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 73773,00 грн. - заборгованість за відсотками, але враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, просить стягнути на користь позивача заборгованість у розмірі 58254,30 грн, з яких: 4500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 53754,30 грн. - заборгованість за відсотками. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою судді від 02.06.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі. 17.06.2025 від представника відповідача адвоката Бовшика М.Ю. надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме на суму 5940,00 грн., що складається з 4500,00 грн. тіла кредиту та 1440,00 грн. відсотків, оскільки даний розмір заборгованості передбачено укладеним кредитним договором. Нарахування відсотків за 365 днів користування грошовими коштами не відповідає засадам цивільного законодавства. Доказів пролонгації строку дії кредитного договору про надання фінансових послуг №2109052828174 від 31.03.2021 матеріали справи не містять, додаткових угод між сторонами не укладалося. Просить стягнути з позивача на користь [PERSON] понесені нею судові витрати, які очікуються у розмірі 15000,00 грн (а.с.154-161). 23.06.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що п.1.9 Договору передбачено граничний строк кредитування, який становить 1 рік, а тому позивачем та первісним кредитором правомірно нараховувалися відсотки за користування кредитом, оскільки це передбачено умовами договору. Просить позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 58254,30 грн. та понесені судові витрати (а.с.176-188). 23.06.2025 від представника позивача надійшло клопотання про витребування доказів. 23.06.2025 від представника позивача надійшло до суду клопотання про розгляд справи з повідомленням сторін (а.с.200,201). 24.06.2025 від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання представника позивача про розгляд справи з повідомленням сторін та витребування доказів, у їх задоволенні просив відмовити (а.с.205,206). 26.06.2025 від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого відповідач не заперечує щодо факту укладення між первісним кредитором та нею кредитного договору та визнає свій обов`язок з повернення отриманої у кредит грошової суми у розмірі 4500,00 грн. Водночас заперечує щодо заявлення позивачем до стягнення відсотків у розмірі 53754,30 грн, що у 11 разів перевищує суму позики. Вважає, що умови договору про нарахування відсотків у розмірі 700% річних є неправомірними, а сам договір має ознаки кабального правочину. Визнає розмір відсотків за кредитним договором лише у розмірі 1440,00 грн (а.с.209,210). 30.06.2025 від представника позивача надійшли до суду заперечення, відповідно до яких зазначив, що кредитором нараховано заборгованість по відсотками відповідно до умов укладеного договору та в межах строку кредитування, погодженого сторонами. У справі, що розглядається, позивачем заявлено вимоги про стягнення тіла кредиту та відсотків за користування кредитом. Позивач не нараховував пеню, неустойку або інші штрафні санкції. Враховуючи, що відсотки не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено. Просить позов задовольнити повністю (а.с.213-215). Ухвалами від 31.07.2025 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про продовження розгляду справи з викликом сторін, клопотання витребування доказів залишено без розгляду. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З матеріалів справи вбачається, що 31.03.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансових послуг №2109052828174, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4500,00 грн., орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів. Пунктом 1.4. Договору визначено, що проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.б); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована. Сторони домовилися, що в разі, якщо сума кредиту лишається неповернутою після орієнтовного строку повернення кредиту, проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк користування кредитом. Згідно з п.1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії договору) становить: 1 рік. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 4500,00 грн., що підтверджується листом ТОВ Фінансова компанія «Вей фор пей» від 10.12.2024 (а.с.113). 01.12.2021 було укладено договір №1-12, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2109052828174. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №1-12 від 01.12.2021 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" відступив ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до боржника [PERSON] , загальна сума заборгованості становить 36855,55 грн., яка складається з: - 4500,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); - 32355,00 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги (а.с.43). 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір № 10-01/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого позивач набув права вимоги до [PERSON] за вищевказаним кредитним договором (а.с.49-59). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №10-01/2023/01 від 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступив ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржника [PERSON] , загальна сума заборгованості становить 78273,00 грн., яка складається з: -4500,00 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); -73773,00 грн заборгованість за нарахованими процентами (а.с.78). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №2109052828174 від 31.03.2021 за період з 31.03.2021 по 30.03.2022 відповідачу нараховано 78273,00 грн., з яких: - 4500,00 грн. - заборгованість по основній сумі кредиту; - 32355,00 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимог; - 41418,00 грн. нараховані відсотки за кредитним договором (а.с.14-19). Відповідач не виконала свого обов`язку та не повернула кредит, не сплатила проценти за користування кредитами та виконувати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноруч-ного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за вказаним договором на підставі договорів про відступлення права вимоги. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 610 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з умовами Договору позики позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Первісний кредитор зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення умов договору та закону відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала та кредит не повернула, а тому у останньої виникла заборгованість за кредитним договором Щодо розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором, суд зазначає наступне. Заперечуючи щодо позовних вимог, представник відповідача вказав, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому заперечував щодо нарахування передбачених договором процентів після закінчення строку його дії. Водночас, представником позивача зазначено, що відповідно до п. 1.9 Договору про надання фінансового кредиту, граничний строк кредитування (строк дії кредитування) 1 рік, а тому нарахування процентів за цим Договором у період з 31.03.2021 по 30.03.2022 відповідає умовам договору. Разом з тим, згідно п.1.2 Договору, передбачено, що кредит надається на строк, зазначений у заяві-анкеті та графіку платежів, який є додатком до цього договору та є невід`ємною його частиною. Орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. У разі сплати всіх нарахованих на дату такої сплати процентів, орієнтовний строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів (п. 1.3 Договору). Згідно з п.1.9. договору граничний строк кредитування (строк дії договору) становить: 1 рік (а.с.44). Так, відповідно до умов заяви-анкети (для отримання кредиту) від 31.03.2021, яка є додатком №1 до кредитного договору, його сторонами погоджено, що орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту. Нараховані відсотки підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту. Строком на 365 днів з правом повернення достроково та позичальник зобов`язалася повернути кредит у розмірі 4500,00 грн та сплатити проценти у розмірі 1440,00 грн. (а.с.85). Строк кредитування - 16 днів також передбачено, підписаними сторонами додатками №2,№3 до кредитного договору Графіком платежів та Паспортом споживчого кредиту, які є невід`ємними його частинами (а.с.100-102). Таким чином, у разі сплати процентів протягом 16 днів, строк повернення кредиту перераховується та становить 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів. Матеріали справи не містять доказів як сплати процентів протягом 16 днів з моменту надання кредиту, так і перерахування орієнтовного строку повернення кредиту у строк понад 16 днів з моменту сплати всіх нарахованих процентів, як це передбачено п.1.3 Договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) сформувала наступні правові висновки: - Велика Палата Верховного Суду також звертає увагу на аналогічне правове регулювання можливості стягнення процентів поза межами встановленого договором строку повернення вкладу в спорах, в яких банки, на порушення умов договору банківського вкладу, не повертають вкладникам банківські вклади та нараховані за ними проценти. Проценти за банківським вкладом нараховуються лише в межах строку, визначеного у договорі банківського вкладу, тобто за правомірне користування цими коштами. Інакше кажучи,\~так само\~як банк\~не може\~нараховувати проценти\~за користування\~позичальником кредитом\~після спливу\~визначеного у\~договорі строку\~кредитування чи\~у разі\~пред`явлення\~до позичальника\~вимоги згідно\~з частиною\~другою статті\~1050\~ЦК України\~(пункт\~54\~постанови Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~29.03.2018\~у справі\~№ 444/9519/12),\~так само\~і вкладник\~за договором\~банківського вкладу\~після закінчення\~строку,\~на який\~зроблений вклад,\~позбавлений права\~вимагати стягнення\~процентів за\~правомірне користування\~банком цими\~коштами (п. 88); - отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (п. 91). - у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за "користування кредитом" (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором (п. 141); - отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав) (п. 128). Щодо можливості нарахування процентів поза межами стоку кредитування на підставі умов договору, Велика Палата Верховного Суду зауважила: «сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх». Натомість Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цивільних відносинах, які регулює глава 71 ЦК України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин. Також Велика Палата Верховного Суду акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за "користування кредитом", сформульованого у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 та підтвердженого у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (п. 146). Зважаючи на викладене, нарахування процентів після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту не відповідає суті кредитного договору та поняттю «користування кредитом». Умова кредитного договору (п.1.9) про те, що граничний строк кредитування (строк дії кредитування) 1 рік, не підлягає застосуванню, оскільки для цього не виконані умови п.1.3 Договору. Таким чином, стягненню підлягають проценти за користування кредитом у період з 31.03.2021 по 15.04.2021 у розмірі 1440,00 гривень. Після закінчення строку, на який укладався договір, у первісного кредитора виникло право на отримання від позичальника інфляційних втрат та 3% річних, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, а не процентів, передбачених договором, як плату за користування кредитом. Отже, нарахування та стягнення з відповідача відсотків після закінчення строку кредитування є безпідставним, тому до стягнення з [PERSON] на користь позивача підлягає: - 4500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту - 1440,00 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За вказаних обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими. Що стосується судових витрат, то суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судом встановлено,\~що під\~час розгляду\~справи в\~суді позивачем\~понесені витрати\~у вигляді\~судового збору\~за подання\~позову до\~суду в\~сумі 2422,40 грн. (а.с.1). При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з положень ч.1 ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача сплачений позивачем судовий збір пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 246,84 грн. (10,19% від сплаченого судового збору). Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги № 02-09/2024-3 від 02.09.2024, заяву на надання юридичної допомоги №6 від 01.04.2025, витяг з Акту №8 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025 на суму 16000,00 грн. Представником відповідача було надано докази сплати витрат за надання правової допомоги в сумі 15000,00 грн. (Договір № 185 про надання правової допомоги від 30.12.2022, квитанція до прибуткового касового ордеру від 16.06.2025, детальний опис робіт виконаних адвокатом від 16.06.2025, акт прийому-передачі виконаних робіт від) (а.с.163-172). При вирішенні питання про розподіл судових витрат, в частині стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з положень ч.1 ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу пропорційно задоволеним вимогам (10,19%), що становить 1630,40 грн. та відповідно з позивача на користь відповідача, понесенні останньою витрати на правову допомогу у розмірі 13471,50 грн., що відповідає 89,81% від загального розміру понесених витрат на правову допомогу. Зважаючи, що сторонами понесено судові витрати, які присуджено судом до стягнення з кожної сторони, суд шляхом зарахування присуджених сум остаточно визначає до стягнення з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 11594,26 грн. (13471,50 (1630,40+ 246,84)).

Outcome: partial