Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

У березні 2025 року представник позивача адвокат Соловей Олександр Васильович, представляючи інтереси позивача [PERSON] , за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що сторони 17 лютого 2023 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років стосунки між позивачем та відповідачем суттєво погіршилися. Кожен з них має протилежні погляди на життя, ведення спільного господарства та побуту, шлюб та сім`ю в цілому. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, взаємоповага, що негативно впливає на життя позивача та моральну атмосферу в сім`ї. Усі ці обставини призвели до того, що сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, їх шлюб фактично має формальний характер, шлюбні стосунки сторін припинені більше року тому. Сторони проживають окремо, не пов`язані спільним побутом, не ведуть сімейний бюджет, а тому подальше збереження шлюбу неможливе. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач на примирення не згоден, уважає, що шлюб необхідно розірвати, тому представник позивача просив суд розірвати шлюб та здійснити розподіл судових витрат.\~ Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 квітня 2025 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу передана на розгляд Носівського районного суду Чернігівської області. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 28 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачеві строку для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 06 травня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено судовий розгляд справи по суті на 25 червня 2025 року. Ухвалою суду від 25 червня 2025 року розгляд справи відкладено до 05 серпня 2025 року для здійснення повторного виклику відповідача в судове засідання. У судове засідання позивач та представник позивача [PERSON] не з`явилися, представник позивача до початку розгляду справи по суті подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить строк на примирення не надавати та розглянути справу без його участі та без участі позивача (а. с. 49). Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, була належним чином повідомлена судом про дату, час і місце розгляду справи відповідно до ч. ч. 7, 8 ЦПК України шляхом направлення судової повістки про виклик на адресу зареєстрованого в установленому порядку місця проживання (а. с. 48, 57), про причини неявки до суду не повідомила, правом на подання відзиву на позов не скористалася, жодних заяв чи клопотань до суду не подавала. Поштові конверти із судовими повістками про виклик відповідача в судові засідання повернулися на адресу суду без вручення із зазначенням причини повернення: «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Рішенням ЄСПЛ у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№ 12307/16) визначено, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Ураховуючи ст. 223 ЦПК України, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу та постановити рішення за відсутності позивача, представником якого подано заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, і відповідача, яка була належним чином повідомленою судом про дату, час та місце судового засідання, однак до суду повторно не з`явилася та не повідомила суд про поважні причини своєї неявки. Суд не постановляє заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відсутня згода позивача на заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Відповідно до\~ ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За правилом частини 2 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України\~ охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 17 лютого 2023 року, про що складено відповідний актовий запис за № 16, місце державної реєстрації шлюбу: Носівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а. с. 32). Судом також встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] (а. с. 31). Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до\~ ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що\~ шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено,\~ що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні\~ уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу,\~ враховувати наявність малолітньої дитини,\~ дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя,\~ забезпечувати участь у судовому засіданні,\~ як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що позивач скористався правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягав на розірванні шлюбу, відповідач повторно не з`явилася в судове засідання. Суд розцінює неявку відповідача в судове засідання як байдуже ставлення до долі шлюбу, незацікавленість у його збереженні. Судом також установлено, що протягом останніх років стосунки між позивачем та відповідачем суттєво погіршилися. Сторони мають різні погляди на життя, ведення спільного господарства та побуту, шлюб та сім`ю в цілому. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння, взаємоповага. У зв`язку з цим сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, їх шлюб фактично має формальний характер, шлюбні стосунки сторін припинені більше року тому. Сторони проживають окремо, не пов`язані спільним побутом, не ведуть сімейний бюджет. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач не висловила свого бажання на зміну прізвища, тому після розірвання шлюбу суд уважає за доцільне залишити їй прізвище, набуте в шлюбі, - [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, суд уважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права позивача та відповідача, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, підтверджені документально, у сумі 968,96 грн (а. с. 33).

Outcome: approved