Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача грошові кошти в порядку регресу у розмірі 13818,14 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.06.2022 о 15-20 годині, по дорозі «Стрий Тернопіль Кропивницький Знам`янка» зі сторони с. Нове м. Кропивницький, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «HYUNDAI», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та транспортного засобу «VOLKSWAGEN», державний номерний знак [NUMBER] , внаслідок чого постраждала пасажирка [PERSON] . Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то останній як особа, що винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати позивачу в порядку регресу всю завдану шкоду. 17 квітня 2025 ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято позов про стягнення страхового відшкодування. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти розгляду справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 21.06.2022 о 15-20 годині, по дорозі «Стрий Тернопіль Кропивницький Знам`янка» зі сторони с. Нове м. Кропивницький, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «HYUNDAI», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] та транспортного засобу «VOLKSWAGEN», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] внаслідок чого пасажирка [PERSON] отримала тілесні ушкодження. Вироком Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 07.04.2023 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно даних перевірки чинності полісу внутрішнього страхування встановлено, що на момент ДТП транспортний засіб «Hyundai Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 24.06.2024 [PERSON] звернулася до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до якого надала витрати на лікування та витяг з історії хвороби. Крім того, 11.07.2022 [PERSON] звернулася до МТСБУ із заявою на виплату страхового відшкодування. Як вбачається з матеріалів справи, МТСБУ видано наказ № 3/10067 від 06.06.2023 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих про виплату [PERSON] відшкодування в розмірі 13818,14 грн. Вказані кошти перераховані [PERSON] , що підтверджується копією платіжної інструкції № 971875 від 07.06.2023. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту в тому числі є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Частина 1 ст. 22 ЦК України, передбачає, що особі якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно до ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За положеннями пп. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, в разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 22 ЗУ «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до підпункту 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, МТСБУ виконало покладені на нього Законом обов`язки по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. З огляду на те, що сплата МТСБУ страхового відшкодування підтверджена матеріалами справи та з урахуванням того, що відповідач позовні вимоги визнав, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини 4\~статті 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розподіл судових витрат, суд вирішує в порядку ст.\~141, 142 ЦПК України\~та\~Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ч.1\~ст. 142 ЦПК\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в розмірі 1514,00 грн, а інша частина судового збору підлягає поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved