Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

До Козелецького районного суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом до суду звернувся [PERSON] до Козелецької селищної ради, Чернігівського району, Чернігівської області. Позов мотивований тим, що [INFO] померла [PERSON] , актовий запис про смерть № 16. Після її смерті [INFO] відкрилась спадщина, до складу якої входить належна їй, як учаснику колгоспного двору, частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Для позивача у справі померла [PERSON] є матір`ю, ступінь родинного зв`язку підтверджується свідоцтвом про народження. [INFO] помер [PERSON] , актовий запис про смерть № 92. Після його смерті [INFO] відкрилась спадщина, до складу якої входить належна йому, як учаснику колгоспного двору, частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Для позивача у справі, померлий [PERSON] є батьком. Ступінь родинного зв`язку підтверджується рішенням Козелецького районного суду про встановлення факту родинних відносин від 15 березня 2007 року, що набрало законної сили. Позивач у справі, [PERSON] , як спадкоємець за законом на дану спадщину після смерті батька [PERSON] прийняв у встановлений строк , в силу вимог ст.1269 ЦК України, звернувся з заявою про прийняття спадщини до Козелецької районної державної нотаріальної контори і є єдиним спадкоємцем спадкових прав померлого, належну частку батьку у домоволодінні оформив та отримав правовстановлюючий документ рішення суду, а належну частку матері [PERSON] не має можливості оформити, її спадкові права у нотаріальному порядку, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на належну частку померлій, оскільки він за життя отриманий не був а право власності не зареєстровано. Через відсутність правовстановлюючого документу на належну частку у домоволодінні за померлою позивач не має можливості оформити спадкові права, тому змушений звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача Козелецької селищної ради, Чернігівського району, Чернігівської області у судове засідання не з`явився, надавши до суду письмову заяву у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав: [INFO] померла [PERSON] , актовий запис про смерть № 16. Після її смерті [INFO] відкрилась спадщина, до складу якої входить належна їй, як учаснику колгоспного двору, частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Для позивача у справі померла [PERSON] є матір`ю, ступінь родинного зв`язку підтверджується свідоцтвом про народження. [INFO] помер [PERSON] , актовий запис про смерть № 92. Після його смерті [INFO] відкрилась спадщина, до складу якої входить належна йому, як учаснику колгоспного двору, частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] . Для позивача у справі, померлий [PERSON] є батьком. Ступінь родинного зв`язку підтверджується рішенням Козелецького районного суду про встановлення факту родинних відносин від 15 березня 2007 року, що набрало законної сили. Позивач у справі, [PERSON] , як спадкоємець за законом на дану спадщину після смерті батька [PERSON] прийняв у встановлений строк , в силу вимог ст.1269 ЦК України, звернувся з заявою про прийняття спадщини до Козелецької районної державної нотаріальної контори і є єдиним спадкоємцем спадкових прав померлого, належну частку батьку у домоволодінні оформив та отримав правовстановлюючий документ рішення суду, а належну частку матері [PERSON] не має можливості оформити, її спадкові права у нотаріальному порядку, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на належну частку померлій, оскільки він за життя отриманий не був а право власності не зареєстровано. Спадщину після смерті матері [PERSON] позивач у справі прийняв в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, оскільки постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини та вступив в управління та володіння спадковим майном до виповнення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, що підтверджується довідкою з місця проживання. Через неправильність складання відомостей у документах, зокрема свідоцтві про одруження та свідоцтві про смерть, виданого на ім`я померлого батька, не можливо довести факту родинних відносин між померлими, та внести зміни, тому позивач є єдиним спадкоємцем за законом померлої матері, який прийняв спадщину, а тому маю право спадкувати належну їй частку у домоволодінні. Даний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на [INFO] входили: померла [PERSON] та [PERSON] , тому кожен має право на дане домоволодіння в рівних частках кожен на 1/2 частину. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Позивач у справі, [PERSON] є єдиним спадкоємцем на дану спадщину після смерті [PERSON] та батька [PERSON] , що підтверджується довідкою з місця проживання та матеріалами спадкової справи Козелецької районної державної нотаріальної контори, інших спадкоємців не має. Через відсутність правовстановлюючого документу на належну частку у домоволодінні за померлою позивач не має можливості оформити спадкові права, тому змушений звернутися до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Щодо врегулювання спору у позасудовий порядок: такі дії проводилися через сукупність норм, якими позивачу надано право захистити свої права у судовому порядку через неможливість реалізувати свої права у позасудовий спосіб, це виключає можливість оформити належне мені право у нотаріальному порядку, та не інакше як звернутися до суду, і це полягає у наступному: п.1 ч.4 КПК України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1296 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, та має звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відповідно до пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністрерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до п 3.1 Листа № 24/753/0/4-13 ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22 грудня 1995 року (із змінами), право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося до припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Розмір частки члена колгоспного двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно ст. 25 ч. 4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, батьки. На підставі вище зазначеного та у відповідності до ст.ст. 529, 549 ЦК України (1963 року), ст. ст. 25, 1216-1218, 1225,1261, 1268 ЦК України (2004),

Outcome: approved