Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

ТОВ "ФК\~"Еліт\~Фінанс"звернулося\~до суду\~з позовом,\~в якому\~вказує,\~що 10.09.2019 між АТ "Альфа-Банк" та [PERSON] укладено\~договір про\~надання кредиту\~№ 501182862,\~відповідно до\~умов якого\~АТ "Альфа-Банк"\~надав позичальнику\~кредит у\~сумі 20000\~грн,\~строк кредиту\~48\~місяців,\~на споживчі\~потреби,\~з відсотковою\~ставкою 40%.\~Договір кредитної\~лінії укладено\~з відповідачем\~в електронній\~формі відповідно\~до Закону\~України "Про\~електронну комерцію",\~який має\~силу договору,\~укладеного в\~письмовій формі та підписаний сторонами. АТ "Альфа-Банк" виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 20000 грн, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 20.09.2021 становить 32021,98 грн, яка складається із тіла кредиту в розмірі 18981,43 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом 13040,55 грн. 20.09.2021 між АТ "Альфа-Банк" та ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" укладено договір факторингу, на підставі якого відбулось відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" набуло статусу кредитора за кредитним договором № 501182862 від 10.09.2019. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 32021,98 грн та понесені судові витрати, які складають із: сплати судового збору у розмірі 3028 грн, витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9200 грн. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 09.04.2025 справу прийнято до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім цього, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач [PERSON] про розгляд справи була належно повідомлена, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Ф.119), відповідно до якого копію ухвали, копію позовної заяви та доданих документів остання отримала особисто 16.04.2025. 20.05.2025 представником відповідача Лісниченком С.В. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить поновити строк на подання відзиву, відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ "ФК "Еліт Фінанс", в тому числі щодо стягнення судових витрати з огляду на наступне. За твердженням ТОВ "ФК\~"Еліт\~Фінанс" набуло статусу кредитора за кредитним договором № 501182862 від 10.09.2019, укладеним між АТ "Альфа-Банк" та відповідачкою, однак з даною вимогою не можливо погодитись з наступних підстав: від АТ "Альфа-банк" згідно тексту договору факторингу № 3 від 20.09.2021 договір підписав директор Департаменту стягнення беззаставних кредитів [PERSON] , а від ТОВ "ФК\~"Еліт\~Фінанс"\~- директор Наваренко В.Г. У матеріалах справи відсутні докази повноважень Дяченко Д.І. підписувати договора від імені АТ "Альфа-банк", також відсутні повноваження директора Наваренка В.Г. підписувати Договір факторингу № 3 від 20.09.2021, який діє на підставі Статуту. Статут ТОВ "ФК\~"Еліт\~Фінанс" розміщений\~на офіційному\~сайті організації.\~Повноваження директора\~визначаються п.\~6\~"Виконавчий\~орган товариства\~його компетенція\~та порядок\~прийняття рішень.\~Відповідно до\~пп.\~6.1.\~п.\~6\~Статуту виконавчим органом Товариства, що здійснює управління його поточною діяльністю, є Директор (одноособовий орган), пп. 6.5. визначає права Директора Товариства. відповідно до пп.6.5.4 п. 6 Статуту Директор без згоди Загальних Зборів має право вчиняти правочини, що не перевищують 10000 грн. Додаткового погодження Загальними зборами потребує правочин, якщо сума виплат за всіма договорами укладені з одним контрагентом перевищує 100000 гривень. Відповідно до пп. 4.2. Договору факторингу № 3 від 20.09.2021 Фактор ТОВ "ФК\~"Еліт\~Фінанс" зобов`язаний передати Клієнту АТ "Альфа-банк" грошові кошти і сплати Клієнтові Ціну Прав Вимоги у розмірі 12844800 гривень. Тобто дана сума Договору факторингу №3 перевищує ліміт у 100000 грн, а тому потребує погодження вчинення правочину щодо укладення Договору Факторингу № 3 від 20.09.2021 загальними зборами. Дане погодження у матеріалах справи відсутнє. Відсутні докази призначення [PERSON] на посаду директора Позивача по справі. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку № 1-1 та є невід`ємною частиною договору. Акт приймання передачі Реєстру боржників від 20.09.2021 до договору Факторингу № 3 від 20.09.2021 теж зазначає Додаток 1-1. Також сторони визначили терміни, що використовуються у даному договорі, зокрема реєстр боржників - це інформація, що стосується боржників з переліком їх особистих даних розмірів грошових зобов`язань кожного, оформлена за формою, встановленою в додатку № 1-1 Додатку № 1-2 ч. 1 Тлумачення термінів Договору факторингу № 3 від 20.09.2021. Вказаний додаток до суду, сторона позивача не надала, що унеможливлює встановити чи відповідає наданий позивачем витяг з Реєстру боржників формі, встановленій у додатку №1-1 до договору. Відсутні докази\~належного оформлення\~правочину,\~яким передавалося\~право вимоги\~позивачу до\~відповідача по справі. Також позивачем\~не було\~надано належного\~розрахунку зростання\~заборгованості,\~з вказаними\~датами зарахування\~коштів від\~відповідача,\~а тому\~не можливо\~належним чином\~порахувати проценти,\~які підлягають\~стягненню разом\~з тілом кредиту з відповідача. Крім того, на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 9200 грн суду надано копії: договору про надання правової допомоги від 03.07.2024 № 03-07/24, який було укладено між адвокатом Литвиненко О.І. та ТОВ "ФК\~"Еліт\~Фінанс", акт №1 приймання-передачі послуг від 15.07.2024, платіжну інструкцію №4953 від 01.10.2024 про сплату гонорару у розмірі 9200 грн. При цьому надані представником позивача Договір та платіжна інструкція не містять посилань, що послуги, які були надані адвокатом клієнту саме в межах представництва інтересів клієнта щодо стягнення заборгованості з боржника [PERSON] за договором № 501182862 від 10.09.2019. Звертає увагу, що відповідно до інформації з ЄДРСР позивачем вищевказані докази, зокрема договір та платіжна інструкція № 4953 від 01.10.2024 на підтвердження витрат на правничу допомогу надавались позивачем до інших справ, зокрема у справах №498/374/25, 642/7866/24, 643/7177/24, 243/10064/24, 173/3316/24, 688/5615/24, 335/29/25, 524/13993/24, 354/533/25, 643/3435/25. Таким чином, розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в рамках цивільної справи № 145/457/25 вважає не доведеним, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 9200,00 грн. Крім того, договір між адвокатом Лісниченко С.В. та відповідачем [PERSON] укладено 12.05.2025 у справі № 145/457/25, він як адвокат не міг подати вчасно заперечення, та забезпечення права [PERSON] на захист, так як фактично почав приймати участь у справі з 12.05.2025, просить суд поновити строки подання заперечення на позовну заяву. 30.05.2025 представником позивача Наваренком В.Г. подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву у якому останній зазначає, що доводи відповідача є безпідставними та необґрунтованими, що підтверджується наступним. Згідно з\~п.\~57\~розділу IV\~Положення про\~організацію бухгалтерського\~обліку,\~бухгалтерського контролю\~під час\~здійснення операційної\~діяльності в\~банках України,\~затвердженого постановою\~Правління НБУ\~від 04.07.2018\~№ 75,\~інформація,\~що міститься\~в прийнятих\~для обліку\~первинних документах,\~систематизується на\~рахунках бухгалтерського\~обліку в\~регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом\~подвійного запису\~їх на\~взаємопов`язаних\~рахунках бухгалтерського\~обліку.Регістри синтетичного\~та аналітичного обліку ведуться\~на паперових\~носіях або\~велектронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Пунктом 62 Положення № 75 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. В силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" виписка є первинним документом, який підтверджує розмір та наявність заборгованості про що наголосив Верховний Суд у Постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц. Надані виписки по рахунку є доказами видачі кредиту та доказами наявності заборгованості відповідача. Заборгованість відповідача підтверджується у сукупності умовами кредитного договору, виписками по рахунку та розрахунком заборгованості, який зроблено на підставі даних документів. Крім того, 20.09.2021\~між АТ\~"Альфа-Банк" та позивачем укладено договір\~факторингу,\~відповідно до\~умов якого\~АТ "Альфа-Банк" передав (відступив) позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач прийняв належні АТ "Альфа-Банк" права вимоги до боржників, вказані у додатку № 1-1 до договору факторингу. Згідно з п. 2.2 договору факторингу, визначено право вимоги, що відступається відповідно до даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту. Факт виконання\~умов договору\~факторингу від\~20.09.2021\~підтверджується актом\~приймання-передачі\~реєстру боржників\~від 20.09.2021\~та платіжним\~дорученням,\~за яким\~позивачем перераховано\~на рахунок\~АТ "Альфа-Банк"\~зазначені у п. 4.2. договору факторингу суму грошових коштів. Вказане свідчить про беззаперечний факт набуття позивачем права вимоги до відповідача за спірним кредитним договором. Окрім цього,\~додатково звертає увагу суду, що у\~Постанові від 23.12.2020\~у справі№ 358/509/17 Верховний Суд нагадав, що Велика Палата Верховного Суду\~у постанові від\~16.06.2020\~у справі\~№ 145/2047/16\~зазначила,\~що у\~праві України\~доктрина venire\~contra\~factum\~proprium\~(заборони\~суперечливої поведінки)\~проявляється,\~зокрема,\~у кваліфікації\~певних поведінкових\~актів (так\~званих конклюдентних дій)\~особи -\~сторони правочину (наприклад, прийняття оплати за\~товар за\~договором купівлі-продажу)\~як волевиявлення,\~яке свідчить\~про вчинення\~правочину,\~зокрема про\~його схвалення (постанову\~Верховного Суду України від 19.08.2014 у справі №3-59гс14). Таким чином, згідно з даними нормами, а також роз`ясненнями Верховного Суду, які викладені в Постанові від 23.12.2020 у справі № 358/509/17 на виконання умов договору факторингу АТ "Альфа-Банк" було вчинено конклюдентні дії у вигляді передачі матеріалів кредитної справи відповідача (кредитний договір, виписки по рахункам, паспорт споживчого кредиту), що беззаперечно свідчить про повне виконання сторонами умов даного договору, та, як наслідок, підтверджує факт набуття позивачем права вимоги за кредитним договором до відповідача (позивачем не тільки оплачено право вимоги, але й прийнято документи від первісного кредитора). Окремо звертає увагу, що повноваження [PERSON] , як директора позивача також підтверджуються відкритою інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Щодо не згоди відповідача із заявленими позивачем витратами на правничу допомогу зазначає, що відповідно до даних роз`яснень Верховного Суду позивачем разом із позовною заявою надано всі докази, які підтверджують розмір витрат позивача на правничу допомогу. Просить позовні вимоги ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" задоволити в повному обсязі. Правом подати заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву відповідач та його представник не скористались. Оскільки Тиврівським районним судом Вінницької області не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до оферти на укладання угоди про надання кредиту №501182862 від 10.09.2019 відповідач [PERSON] 10.09.2019 звернулася до АТ «АЛЬФА-БАНК» з пропозицією укласти Угоду про надання кредиту на суму 20000 грн, строком на 48 місяців, з відсотковою ставкою 45,00 % річних (а.с. 5 зворот). Згідно з акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту №501182862 від 10.09.2019 позивач АТ «АЛЬФА-БАНК» того ж дня прийняв пропозицію відповідача [PERSON] на укладення Угоди про надання кредиту на суму 20000 грн, строком на 48 місяців, з відсотковою ставкою 45,00 % річних (а.с. 6). Судом установлено, що 10.09.2019 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №501182862, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику кредит у сумі 20000 грн на строк 48 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою 45,00%, що підтверджується паспортом споживчого кредиту (а.с.5). Договір кредитної лінії укладено з відповідачем у електронній формі. 10.09.2019 відповідач [PERSON] ознайомилася з паспортом споживчого кредиту, графіком платежів та розрахунком загальної вартості споживчого кредиту, що становить 43416,37 грн (а.с.5зворот, 6). Отже, відповідач погодилася на приєднання до публічної пропозиції, підтвердила акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодилася з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання . Відповідно до договору факторингу №3 від 20.09.2021, реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, акту приймання-передачі реєстру боржників від 20.09.2021, платіжної інструкції № 559 від 20.09.2021 судом установлено, що 20.09.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Отже, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором №501182862 від 10.09.2019 (а.с.8-14). Згідно з випискою по особовим рахункам з 10.09.2019 по 20.09.2021 АТ «АЛЬФА-БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 20000 грн. (а.с.15-18). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом загальний розмір заборгованості складає 32021,98 грн, з яких 18981,43 грн заборгованість за тілом кредиту, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 13040,55 грн (а.с. 19). Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18). Згідно з правовою позицією, яка висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Указана норма Закону вказує, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.201 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 26.05.2021 у справі № 204/2972/20, від 13.10.2021 у справі № 209/3046/20, від 04.09.2024 у справі №426/4264/19. Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за кредитним договором, проведений позивачем, із врахуванням оплат по кредиту, здійснених відповідачем, в якому зазначено про те, що заборгованість за тілом кредиту за договором від 10.09.2019 складає 18981,43 грн, заборгованості по відсотках у розрізі помісячно - 13040,55 грн, виписки по особовим рахунках [PERSON] , якими підтверджуються відомості про надання кредиту, часткове погашення заборгованості як за тілом кредиту, так і за відсотками. Суд враховує, що остання оплата по відсоткам і тілу кредиту була проведена відповідачем 04.03.2020. У судовому засіданні встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 10.09.2019 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] кредитного договору, отримання позичальником кредитних коштів та наявної заборгованості. Заперечення представника відповідача, викладені у відзиві, зокрема щодо ненадання позивачем належного розрахунку зростання заборгованості в зв`язку з чим неможливо порахувати проценти, які підлягають стягненню, суд вважає безпідставними, оскільки вказане твердження спростоване дослідженими матеріалами справи. Свого розрахунку відповідач та її представник не надали і не спростували наданий позивачем розрахунок боргу. Щодо твердження представника відповідача, що ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» не набуло статусу нового кредитора, оскільки в директора позивача не було повноважень на підписання договору факторингу, то суд зазначає таке. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд зазначає, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу № 3, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» передає грошові кошти в розпорядження АТ «Альфа-Банк» за плату, а останнє відступає ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» належне АТ «Альфа-Банк» право вимоги до боржників за договорами перелік яких, наведений в додатку №1-1 до договору, в тому числі і до [PERSON] (а.с. 8-12). Відповідно до п. 2.3 договору факторингу право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору. В дату здійснення оплати фактором ціни права вимоги відповідно до п. 4.2 цього договору сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників, за формою встановленою в додатку № 2 до цього договору. Згідно з п. 4.2 договору факторингу ціна права вимоги за цим договором становить 12 844 800,00 грн. Фактор зобов`язується передати в розпорядження клієнту грошові кошти і сплатити клієнтові ціну прав вимог в розмірі 12 844 800,00 грн шляхом перерахування на рахунок клієнта № [NUMBER] відкритого в АТ «Альфа-Банк», в дату підписання договору. До матеріалів справи долучено акт прийому-передачі реєстру боржників від 20.09.2021 до договору факторингу № 3 від 20.09.2021, згідно з яким АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» погодили, що права вимоги перейшли до фактора в повному об`ємі за заборгованостями, що виникли з кредитних договорів, що вказані в реєстрі боржників (Додатку №1-1 до договору факторингу) (а.с. 13). Відповідно до виписки з додатку до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором 501182862 від 10.09.2019 у сумі 32021,98 грн (а.с. 14). Згідно з платіжним дорученням № 559 від 20.09.2021 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перерахувало на рахунок АТ «Альфа-Банк» зазначені у п. 4.2. договору факторингу 12 844800 грн (а.с. 13зворот). Відповідно до п. 3.2.1., 3.2.2., 3.2.3. договору факторингу № 3 від 20.09.2021 фактор запевняє та гарантує, що на момент укладення цього договору він є юридичною особою, яка створена (зареєстрована) і діє за законодавством України та має повне право укласти і виконати цей договір та відповідати по своїх зобов`язаннях; належним чином виконані всі дії, які згідно із чинним законодавством України, установчими та іншими внутрішніми нормативними документами Фактора необхідні йому для укладення цього договору та виконання своїх зобов`язань за ним, у тому числі ухвалені усі необхідні для цього рішення, надані згоди (погодження) органами управління фактора, співвласниками (засновниками, учасниками, акціонерами), органами державної влади та управління, контрагентами фактора за іншими укладеними ним договорами, будь-якими іншими засобами; фізична особа, яка зазначена у преамбулі цього договору і підписала його від імені фактора, наділена достатніми для цього повноваженнями, що не скасовані і не обмежені, всі внутрішні процедури фактора, необхідні для реалізації цих повноважень, виконані належним чином. Суд звертає увагу, що в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Суд зазначає, що на дату слухання справи договір факторингу не оспорений органами управління фактора, співвласниками (засновниками, учасниками, акціонерами), зміст самого договору підтверджує правомочність директора позивача на його укладення, тобто презумпція його правомірності не спростована відповідачем. Окрім того, представник відповідача зіслався на постанову Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 301/2368/14-ц у якій зазначено, що, вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів підтвердження здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. Судом установлено, що фактором у день укладення договору факторингу № 3, а саме 20.09.2021 здійснено перерахунок грошових коштів визначених договором на рахунок, який також зазначений у договорі, що підтверджується дослідженою судом платіжною інструкцією, а також інформація щодо цього відображена у виписці по особовим рахункам відповідача наявним у справі, де зазначено, що 20.09.2021 відбулося погашення кредиту за кредитним договором № 501182862 від 10.09.2019 згідно договору факторингу № 3 від 20.09.2021. Враховуючи викладене, суд установив, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набув права вимоги за кредитним договором № 501182862 від 10.09.2019, тобто є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем [PERSON] . Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, тому позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення витрат на оплату витрат на правничу допомогу в сумі 9200 грн суд виходить з такого. Відповідно до частин 1-5 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також, чи була їх сума обґрунтованою (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12.10.200 у справі «Двойних проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з матеріалами справи між ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" та адвокатом Литвиненко О.І. укладений договір про надання правничої допомоги №03-07/24 (а.с.20-21). До позову додано акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 (а.с.22), платіжну інструкцію № 4951 від 01.10.2024 (а.с.24). Суд зазначає, що договір про надання правничої допомоги №03-07/24 та акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 є належними та достатніми доказами у розумінні положень статей 77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача ТОВ "ФК "Еліт Фінанс". Указані документи спростовують посилання представника відповідача, що договір та акт прийому-передачі не підтверджують факту, що послуги надавалися саме в межах представництва інтересів клієнта щодо стягнення заборгованості з [PERSON] , оскільки в акті № 1 приймання-передачі наданих послуг від 15.07.2024 чітко зазначено, що правнича допомога надається по справі за позовом до [PERSON] . Щодо платіжної інструкції № 4953 від 01.10.2024 про сплату гонорару у розмірі 9200 грн, яка, як вказує представник відповідача, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вже неодноразово подавалася позивачем як доказ на підтвердження витрат на правничу допомогу в інших справах, то суд її до уваги не приймає, оскільки позивачем не доведено, що вона стосується саме справи, що розглядається. Водночас, суд, враховуючи зміст п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 159/5837/19 провадження № 61-10459св20). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Одночасно з цим, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним зі складністю справи (справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику осіб, має невеликий обсяг досліджуваних доказів та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 4000,00 грн. За таких обставин суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 4000,00 грн, тим самим частково задовольнивши цю вимогу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн, всього стягнути судових витрат 7028 грн (4000,00+3028,00).

Outcome: approved