Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

16.05.2025 року [PERSON] , звернувся до суду з позовом до КНП «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дня звільнення. Позивач обґрунтовує свої і вимоги, тим що працював на посаді водія Окнянської підстанції СП «Подільська СЕ(Ш)МД», наказом №32-ц від 28.01.2025 року до нього застосовано дисциплінарне стягнення у формі догани через несвоєчасне проходження медичного огляду. Надалі, наказом №662-к від 01.05.2025 року, його було звільнено з роботи на підставі п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України, у зв`язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядка, однак позивач вважає звільнення незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства України. Позивач зазначає, що 19.12.2024 року йому не видали подорожній лист та не допустили до керування автомобілем по причині закінчення строку медичної довідки, але пройти медкомісію та отримати медичну довідку йому вдалося лише 23.12.2024 року, оскільки 21.12.2024 року та 22.12.2024 року були вихідними днями та він відразу надав довідку до відокремленого підрозділу "Подільська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф" Одеської обласної ради" за адресою: м. Подільськ, вулиця Армійська, будинок 597/1. 24 грудня 2024 року позивач прибув на роботу за адресою: с. Окни, вул. Лікарняна, буд.40 і повідомив про отримання медичної довідки старшого водія [PERSON] та старшого фельдшера [PERSON] 25 грудня 2024 року йому (позивачу) не було надано подорожнього листа, та не допущено до керування автомобілем. Старший водій [PERSON] мотивував це невірним форматом медичної довідки. Протягом двох днів, а саме: 26.12.2024 року та 27.12.2024 року позивач повторно пройшов медкомісію та отримав ще одну медичну довідку (серії ААЗ №418138) в іншому мед закладі. Копію медичної довідки позивач знову надав до відокремленого підрозділу "Подільська станція екстреної (швидкої) медичної допомоги комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф" Одеської обласної ради" за адресою м. Подільськ, вулиця Армійська, будинок 597/1. Крім того, позивач зазначає, що за змістом медичні довідки щодо придатності до керування транспортним засобом серії ААЗ №523036 та серії ААЗ №418138, на його думку, є ідентичними, а тому він вважає, що його протиправно не було допущено до виконання своїх посадових обов`язків. 28 грудня 2024 року позивач стверджує, що вийшов на роботу (за графіком). Між тим, 28 грудня 2024 року йому знову не надали подорожнього листа та не допустили до роботи, обґрунтованих пояснень не надали. Не зважаючи на це, позивач залишився на роботі до 18.00 год. 28.12.2024 року. При цьому, старший водій [PERSON] зафіксував в табелі обліку робочого часу за 19.12.2024р., 22.12.2024р. та 25.12.2024 «ПР» прогул., та пояснив, що його вже звільнено за прогули і керівництво заборонило надати йому подорожнього листа. Весь робочий день 19.12.2024р., 22.12.2024р., 25.12.2024 та 28.12.2024р. (дні змін) позивач перебував на роботі за адресою с. Окни, вул. Лікарняна, буд. 40, так як позивач розуміє, що «відсутністю працівника на роботі» вважається перебування працівника поза територією підприємства або об`єкта, де він відповідно до трудових обов`язків повинен виконувати доручену йому роботу. У подальшому наказом №32-ц від 28.01.2025 року у зв`язку з порушенням трудової дисципліни, а саме невиконання належним чином посадових обов`язків внаслідок невчасного проходження водієм медичного огляду з метою визначення його здатності до безпечного керування транспортними засобами до позивача застосоване дисциплінарне стягнення у формі догани. Надалі, наказом №662-к від 01.05.2025 року, його було звільнено з роботи на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Вважаючи дане з звільнення незаконним, позивач вимушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права. 02.06.2025 року надійшла відповідь щодо місця проживання (перебування) позивача. 02.06.2025 року по даній справі відкрито провадження. 19.06.2025\~року стороною\~відповідача в\~системі «Електронний\~суд»,\~ надано відзив на позовну заяву. Відповідач позов не визнав повністю, виходячи з наступного. Відповідно до реалізації вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2012 №1114 «Про затвердження Типового положення про бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги», Закону України «Про екстрену медичну допомогу», з урахуванням вимог ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», з 01.01.2025 року склад всіх бригад екстреної (швидкої) медично допомоги мав відповідати єдиному стандарту, у зв`язку з чим до вказаної дати усі водії, які працюють у складі бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги мали перенавчитися і отримати кваліфікацію «екстрений медичний технік» та підлягають переведенню на посаду «Екстрений медичний технік». Таким чином, 31.12.2024 року на підставі наказу № 3315-к, [PERSON] , було переведено з посади водія автотранспортного засобу на посаду екстрений медичний технік. 17.12.2022 року в.о. генерального директора О. Міхайленком було затверджено робочу інструкцію водія автотранспортних засобів автоколони № 3 експлуатаційно-технічного відділу структурного підрозділу «Автобаза санітарного транспорту». Наказом т.в.о. генерального директора Кіяшко І. А. від 31.12.2024 року № 284-ц встановлено, що на строк розроблення нових посадових інструкції для посад «Екстрений медичний технік» продовжують виконувати робочу інструкції «Водія автотранспортного засобу». Таким чином, на думку сторони відповідача, твердження позивача про відсутність повторності дисциплінарного проступку, оскільки він займав різні посади є хибним. Формальна зміна назви посади без реальної зміни трудової функції на тому ж підприємстві не є підставою для того, щоб "обнулити" раніше накладене стягнення. Крім того, строк дії попередньої медичної довідки [PERSON] завершився 17.08.2024 року, а медична довідка серії ААЗ № 52036 від 23.12.2024 року була надана не вчасно, і лише після відсторонення від виконання посадових обов`язків, через відсутність чинної медичної довідки, позивач виконав вимогу керівництва. Після винесення догани [PERSON] не скористався своїм правом на оскарження, у встановлені строки не подав заяв чи скарг, що свідчить про фактичне визнання ним правомірності вжитих заходів дисциплінарного впливу. Наказом № 286-п від 31.12.2024 року затверджено новий склад постійно діючих комісій на Комунальному некомерційному підприємстві "Одеський обласний центр обласної ради. Серед даного переліку є комісія з трудових суперечок та адміністративних розслідувань (комісія по трудових спорах). Порядок розгляду трудових спорів між працівником і роботодавцем передбачений КЗпП. Отже, твердження позивача, про відсутність комісії по трудових спорах є хибним. 18.03.2025 року під час чергування на бригаді №7715 екстрений медичний технік [PERSON] , отримав від парамедика Окнянської підстанції СП «Подільська СЕ(Ш)МД» В. Коннікова наказ на виїзд. У процесі з`ясувалась, що бригада їде не для надання екстреної медичної допомоги, а для допомоги співробітниці [PERSON] по усному проханню старшого фельдшера Окнянської підстанції СП «Подільська СЕ(Ш)МД» [PERSON] , оскільки у [PERSON] зламався особистий автомобіль, яким вона їхала на робочу зміну. За наслідком розгляду дисциплінарної справи члени дисциплінарної комісії дійшли висновків, що в діях [PERSON] та інших працівників наявні дисциплінарні проступки, а саме, що [PERSON] , порушив положення пунктів 2.18, 2.32, 2.33 Робочої інструкції водія автотранспортних засобі. По результатам розгляду сформульоване подання для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення: - у формі звільнення екстреного медичного техніка [PERSON] , у зв`язку з вчиненням нового дисциплінарного проступку протягом 1 року з моменту винесення попередньої догани. 01.05.2025 року наказом генерального директора Комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф" Одеської обласної ради" І. Кіяшко №7662-к [PERSON] , екстреного медичного техніка Окнянської підстанції СП «Подільська СЕ(Ш)МД» звільнено з роботи з 02.05.2025 року у зв`язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення згідно п.3 ст.40 КЗпП України. 15.07.2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, згідно з яким, позивач він вважає свої звільнення з посади, екстреного медичного техніка Окнянської підстанції СП «Подільська СЕ(Ш)МД», було здійснено неправомірно та безпідставно, так як він не порушив жодного пункту посадової інструкції, так як, він не повинен був «Негайно повідомляти старшого чергового медичного працівника Станції», так як виконував його ж наказ згідно з пунктом 2.3 Робочої інструкції, і разом зі ним на виїзді був парамедик Окнянської підстанції СП «Подільська СЕ(Ш)МД» В. Конніков, при цьому він не діяв на власний розсуд та (або) в особистих цілях, не займався сторонніми справами у робочий час, а виконував наказ посадових осіб яким він був безпосередньо підпорядкований. 24.07.2025 року стороною відповідача в системі «Електронний суд», надано заперечення на відповідь на відзив. Згідно з якими, відповідач не погодився з викладеними у відповіді на відзив доводами позивача. Так як, виконання наказу старшого фельдшера, який не має відповідних управлінських повноважень для видачі таких доручень, не звільняє позивача від обов`язку діяти відповідно до положень його Робочої інструкції. Згідно з пунктом 2.18 Робочої інструкції водія, у разі виникнення позаштатної ситуації він зобов`язаний негайно повідомити також начальника автоколони, диспетчера або механіка експлуатаційно-технічного відділу, чого зроблено не було. Крім того, дії з перевезення співробітниці на роботу та буксирування її особистого автомобіля службовим транспортом без належних підстав та погоджень підпадають під визначення "використання автотранспортного засобу в особистих цілях", що прямо заборонено пунктами 2.32 та 2.33 Робочої інструкції. Таким чином, у діях Позивача наявні ознаки дисциплінарного проступку, незалежно від наявності усного розпорядження від старшого фельдшера. Крім того, за результатами дисциплінарного провадження винними у вчиненні порушень були також визнані і інші працівники, що додатково свідчить про неправомірність вищевказаних дій з боку всіх учасників інциденту. Позивач та представник відповідача повідомлені належним чином (а.с.88, 100), у судове засідання не з`явилися, про поважність причини неявки суд не повідомили, з будь якими заявами чи клопотаннями про відкладення судового засідання до суду не зверталися. Верховним Судом неодноразово зазначалось, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору (питання) у відповідному судовому засіданні без участі особи, яка не з`явилась (статті 240 ЦПК України). Також ЄСПЛ виходить з того, що реалізуючи пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (рішення у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року). У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. ЄСПЛ неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення від 2 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України», заява № 16652/04). Суд враховує, що розумні строки судового розгляду є невід`ємним елементом права на справедливий суд, а невиправдано тривалий розгляд справи, без достатніх на те підстав, призводить до перебування сторін у стан правової невизначеності. Таким чином, зважаючи на належне повідомлення про судове засідання всіх учасників, з урахуванням категорії справи, строку її розгляду, суд прийнтяв рішення провести розгляд по суті спору за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши надані письмові докази, суд приходить до наступного. Як вбачається з наданих матеріалів відповідно до реалізації вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2012 №1114 «Про затвердження Типового положення про бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги», Закону України «Про екстрену медичну допомогу», з урахуванням вимог ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», з 01.01.2025 року склад всіх бригад екстреної (швидкої) медично допомоги мав відповідати єдиному стандарту, у зв`язку з чим до вказаної дати усі водії, які працюють у складі бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги мали отримати кваліфікацію «екстрений медичний технік» та підлягають переведенню на посаду «Екстрений медичний технік». У зв`язку з чим, 31.12.2024 року, на підставі наказу № 3315-к, [PERSON] , переведено з посади водія автотранспортного засобу на посаду екстрений медичний технік. 17.12.2022 року затверджено робочу інструкцію водія автотранспортних засобів автоколони № 3 експлуатаційно-технічного відділу структурного підрозділу «Автобаза санітарного транспорту». Наказом від 31.12.2024 року № 284-ц встановлено, що на строк розроблення нових посадових інструкції для посад «Екстрений медичний технік» продовжують виконувати робочу інструкції «Водія автотранспортного засобу». Тобто фактично відбулася зміна назви посади без реальної зміни трудової функції на тому ж підприємстві. Відповідно до п. 2.28 Робочої інструкції: водій автотранспортних засобів зобов`язаний проходити щорічні обов`язкові медичні огляди щодо визначення придатності до керування транспортним засобом. Відповідно до п. 1.3 Положення про медичний огляд чи кандидатів у водії та водіїв транспортних засобів (далі Положення № 65/80), затвердженого наказом МОЗ та МВС від 31.01.2013 № 65/80, періодичному медичному огляду підлягають водії транспортних засобів для підтвердження права на керування транспортним засобом: віком до 55 років (включно) один раз на 10 років; віком від 56 до 75 років (включно) один раз на 3 роки; віком від 76 років і більше один раз на рік. Водії, які виконують роботи з перевезення пасажирів та вантажів, підлягають періодичному медичному огляду один раз на рік. Строк дії попередньої медичної довідки [PERSON] завершився 17.08.2024 року. Отже, [PERSON] , повинен був прийти медичний огляд до 17.08.2024 року та надати відповідну довідку керівництву, до моменту закінчення терміну дії попередньої довідки. Однак, як стверджував сам позивач у позовній заяві, він пройшов медичну комісію лише 23.12.2024 року, про що свідчить медична довідка серії ААЗ № 52036 від 23.12.2024 року (повторно медична довідка серії ААЗ №418138 - 27.12.2024 року). Як вбачається з наданих матеріалів дисциплінарної справи від 03.01.2025 року відносно [PERSON] , дисциплінарною комісією одноголосно зауважено, що у його діях наявний дисциплінарний проступок, а саме: невиконання належним чином посадових обов`язків внаслідок невчасного проходження водієм медичного огляду з метою визначення його здатності до безпечного керування транспортними засобами, що призвело до порушення трудової дисципліни та запропоновано сформувати подання т.в.о. генерального директора Центру для прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення у формі догани /а.с.21-35/. 28.01.2025\~року наказом\~№32-ц\~т.в.о.\~генерального директора КНП «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради» накладено дисціплінарне стягнення у формі догани на водія Окнянської підстанції СП «Подільська СЕ(Ш)МД» [PERSON] , на підставі подання дисциплінарної комісії /а.с. 18, 36/. Слід також звернути увагу, що [PERSON] не скористався своїм правом на оскарження застосованого до нього дисциплінарного стягнення. Крім того, 18.03.2025 року під час чергування на бригаді №7715 екстрений медичний технік [PERSON] , отримав від парамедика Окнянської підстанції СП «Подільська СЕ(Ш)МД» В.Коннікова наказ на виїзд. У процесі з`ясувалась, що бригада їде не для надання екстреної медичної допомоги, а для допомоги співробітниці, оскільки у неї зламався особистий автомобіль, яким вона їхала на робочу зміну. За наслідком розгляду дисциплінарної справи члени дисциплінарної комісії дійшли висновків, що в діях [PERSON] та інших працівників наявні дисциплінарні проступки, а саме, що [PERSON] , порушив положення пунктів 2.18, 2.32, 2.33 Робочої інструкції водія автотранспортних засобі та рекомендовано застосувати стягнення у формі звільнення, у зв`язку з вчиненням нового дисциплінарного проступку протягом 1 року з моменту винесення попередньої догани. 01.05.2025 року наказом генерального директора Комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф" Одеської обласної ради" І. Кіяшко №7662-к [PERSON] , екстреного медичного техніка Окнянської підстанції СП «Подільська СЕ(Ш)МД» звільнено з роботи з 02.05.2025 року у зв`язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення згідно п.3 ст.40 КЗпП України. Частиною 1\~статті 4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Частина шоста\~статті 43 Конституції України\~гарантує громадянам захист від незаконного звільнення. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений\~статтею 5-1 КЗпП України\~правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. У\~статті 139 КЗпП України\~встановлено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За правилами частини першої\~статті 147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. При цьому під порушенням трудової дисципліни розуміється невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків. Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер. Відповідно до\~статей 147-149 КЗпП України\~роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Частинами першою та другою\~статті 148 КЗпП України\~передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Відповідно до\~статті 149 КЗпП України\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 липня 2020 року у справі №554/9493/17 зазначив, що ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника. Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. За відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Отже, при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені\~статтями 147-149 КЗпП України\~правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок. Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. Відповідно до частин першої, другої\~статті 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог\~Закону України «Про запобігання корупції»\~іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. За змістом частини першої\~статті 235 КЗпП України\~працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку,\~якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Вирішуючи спір про поновлення працівника на роботі, звільненого за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку,\~суд повинен перевірити законність всіх попередніх стягнень, які за висновком роботодавця, входять до системи для звільнення\~(річний строк та інше). До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 червня 2023 року у справі №212/5018/20. Тобто, з передбачених пунктом 3 частини першої\~статті 40 КЗпП України\~підстав працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі,\~вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення\~за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.\~У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково\~(стаття 151 КЗпП України). У постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №755/6249/18 зазначено, що для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини першої\~статті 40 КЗпП України\~необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) допущення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків\~після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Такий висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №9901/743/18. Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків\~і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності,\~проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок\~(постанова Верховного Суду від 09 грудня 2021 року в справі №489/58/20). Верховний Суд у постанові від 28 лютого 2024 року у справі №299/2637/21 зазначив, що обов`язковою умовою для звільнення працівника на підставі пункту 3 частини першою\~статті 40 КЗпП України\~є\~\~систематичне невиконання покладених на нього трудових обов`язків. При цьому\~висновок про систематичне невиконання трудових обов`язків буде правомірним лише у випадку, коли після застосовуваного до нього раніше заходу дисциплінарного стягнення (який не скасований у встановленому законом порядку) такий працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Як встановлено у ході розгляду справи 28.01.2025\~року наказом\~№32-ц\~т.в.о.\~генерального директора КНП «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» Одеської обласної ради» на позивача накладено дисціплінарне стягнення у формі догани за невиконання належним чином посадових обов`язків внаслідок невчасного проходження водієм медичного огляду з метою визначення його здатності до безпечного керування транспортними засобами, що призвело до порушення трудової дисципліни. Даний захід дисциплінарного стягнення є чинним, оскільки не скасований у встановленому законом порядку, і позивачем взагалі не оспорювався. У подальшому 01.05.2025 року наказом генерального директора Комунального некомерційного підприємства "Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф" Одеської обласної ради" І. Кіяшко №7662-к [PERSON] , екстреного медичного техніка Окнянської підстанції СП «Подільська СЕ(Ш)МД» звільнено з роботи з 02.05.2025 року, у зв`язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення згідно п.3 ст.40 КЗпП України. Тобто застосування дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді звільнення відбулося у зв`язку з повторним невиконанням ним посадових обов`язків,\~після застосованого до нього раніше заходу дисциплінарного стягнення. Таким чином, відповідачем підтверджено наявність підстав для звільнення позивача за пунктом 3 частини першої\~статті 40 КЗпП України\~(систематичного невиконання без поважних причин трудових обов`язків), оскільки у даному випадку звільнення позивача було другим застосовним щодо нього дисциплінарним стягненням на протязі року. Слід також звернути увагу, що при притягненні до дисциплінарної відповідальності відповідачем з`ясовувалися у позивача причини допущених порушень трудової дисципліни. Обов`язки, які систематично не виконував позивач, покладені на нього робочою інструкції «Водія автотранспортного засобу». Тобто, ці обов`язки зафіксовані у письмових документах, з яким працівник ознайомлений під підпис. Дисциплінарні стягнення застосовані роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, що відповідає положенням\~ст.148 КЗпП України. У матеріалах дисциплінарних проваджень встановлено та зазначено у чому конкретно проявилося кожне порушення, що у подальшому стало підставою до звільнення. На всі порушення позивачем надавалися пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, як підтверджено наданими матеріалами дисциплінарного провадження [PERSON] , порушив положення пунктів 2.18, 2.32, 2.33 Робочої інструкції водія автотранспортних засобів. а саме: негайно не повідомив старшого чергового медичного працівника Станції (підстанції), начальника автоколони, диспетчера автотранспортного підприємства, механіка експлуатаційного-технічного відділу про виникнення позаштатних ситуацій на дорогах; допустив перевезення будь-яких вантажів на власний розсуд, а також використання автотранспортного засобу в особистих цілях; допустив випадок зайняття сторонніми справами у робочий час. Суд також не бере до уваги твердження позивача, що він виконував наказ старшого фельдшера Окнянської підстанції СП «Подільська СЕ(Ш)МД», якому він безпосередньо підпорядковується, оскільки це не звільняло позивача від обов`язку діяти відповідно до положень його Робочої інструкції. Як зазначалося раніше, згідно з пунктом 2.18 Робочої інструкції водія, у разі виникнення позаштатної ситуації він зобов`язаний негайно повідомити також начальника автоколони, диспетчера або механіка експлуатаційно-технічного відділу, чого зроблено не було. Крім того, дії з перевезення співробітниці на роботу та буксирування її особистого автомобіля службовим транспортом без належних підстав та погоджень підпадають під визначення "використання автотранспортного засобу в особистих цілях", що прямо заборонено пунктами 2.32 та 2.33 Робочої інструкції. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем, а тому вимоги позову задоволенню не підлягають. Щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Враховуючи те, що позовні вимоги про поновлення на роботі задоволенні не підлягають, а вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними, суд дійшов висновку про відсутність правих підстав для їх задоволення. Питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору суд вирішує відповідно дост.141 ЦПК України. Відповідно достатті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а в разі відмови в позові покладається на позивача. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed