Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що між Чернівецькою міською радою та [PERSON] укладено Договір оренди землі від 07.12.2006 року на земельну ділянку комунальної власності площею 0,2076 га за кадастровим номером 7310136600:30:001:0048. Відповідно до умов даного договору відповідач прийняла в строкове платне користування земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , економіко-планувальна зона № 30, із кадастровим номером 7310136600:30:001:0048, з цільовим призначенням для обслуговування будівлі з кодом використання 1.11.6, нормативна грошова оцінка земельної ділянки 512\~564 грн., строком до 16 лютого 2054 року для обслуговування будівлі, із розміром орендної плати, який щорічно переглядається. Позивач вказує, що з 2022 року річний розмір орендної плати визначається за нормами Податкового кодексу України та обчислюється відповідно до рішення міської ради від 26.02.2021 року № 118, оскільки нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати. Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 14.11.2024 р. № НВ-9953709922024, виданого автоматично в електронній формі з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7310136600:30:001:0048 становить на 2024 рік. 5\~765\~993 грн. 57 коп. Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради проведено розрахунок орендної плати за землю, не сплаченої орендарем у зв`язку із введенням у дію з 01.01.2022 року нормативно грошової оцінки земель міста Чернівці, яка підлягає стягненню з орендаря земельної ділянки комунальної власності на суму 118\~956 грн. 76 коп. за період з 01.01.2022 року по 31.12.2024 р. Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради надіслано лист від 20.12.2024 року відповідачу щодо пропозиції сплатити зазначену у розрахунку суму несплаченої орендної плати. Однак, станом на момент подачі позовної заяви кошти відповідачем не сплачено. У зв`язку із чим, позивач просить стягнути несплачену орендну плату за користування землею [PERSON] у період з 2022 року по 2024 рік у розмірі 118\~956 грн. 76 коп. та судові витрати. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 02.04.2025 року, судом постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 28.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 18.06.2025 року до суду надійшло клопотання від відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікуванні. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява, в якій позовні вимоги підтримує повною мірою, просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, відзиву не подала. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, разом із цим відповідачу було відомо про розгляд даної справи, однак у судові засідання він не з`явився. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Так, згідно ч. 1 ст.\~3\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.\~11\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що між Чернівецькою міською радою та [PERSON] укладено Договір оренди землі від 07.12.2006 року на земельну ділянку комунальної власності площею 0,2076 га за кадастровим номером 7310136600:30:001:0048. Відповідно до умов даного договору відповідач прийняла в строкову платне користування земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , економіко-планувальна зона № 30, із кадастровим номером 7310136600:30:001:0048, з цільовим призначенням для обслуговування будівлі з кодом використання 1.11.6, нормативна грошова оцінка земельної ділянки 512\~564 грн., строком до 16 лютого 2054 року для обслуговування будівлі, із розміром орендної плати, який щорічно переглядається. Відповідно до витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 14.11.2024 р. № НВ-9953709922024, виданого автоматично в електронній формі з використанням програмного забезпечення Державного земельного кадастру, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 7310136600:30:001:0048 становить на 2024 рік. 5\~765\~993 грн. 57 коп. Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради проведено розрахунок орендної плати за землю, не сплаченої орендарем у зв`язку із введенням у дію з 01.01.2022 року нормативно грошової оцінки земель міста Чернівці, яка підлягає стягненню з орендаря земельної ділянки комунальної власності на суму 118\~956 грн. 76 коп. за період з 01.01.2022 року по 31.12.2024 р. Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради надіслано лист від 20.12.2024 року відповідачу щодо пропозиції сплатити зазначену у розрахунку суму несплаченої орендної плати. Статтею 206\~Земельного кодексу\~України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положеннями частини першої статті 21\~Закону України\~«Про оренду\~землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Положення ст. 1212 ч. 2 ЦК України, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, а також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна, як це визначено ст. 1214\~ЦК України. В розумінні вищенаведених норм чинного законодавства України, користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його права не були порушені. У постановах Великої Палати Верховного Суду України від 23.05.2018 р. у справі № 629/4628/16-ц та від 20.11.2018 р. правовідносини щодо користування земельною ділянкою, на якій розміщене нерухоме майно регулюються ст.1212 ЦК України. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України. Набуття права на земельну ділянку, шляхом передачі її у власність, що не заборонено законом, не може обмежуватися тільки правом передачі її в користування (ст.120 ЗК України). Встановленост.93 ч.1 ЗК України, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (ст.96 ч.1 п. «в» ЗК України). Згідно з ч. 1 та 2ст.\~21\~Закону України\~«Про оренду\~землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Згідно з частиною другою статті 152\~Земельного кодексу\~України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Предметом регулювання глави 83\~Цивільного кодексу\~України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212\~Цивільного кодексу\~України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83\~ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Отже, відповідач без достатньої правової підстави за рахунок позивача, який є власником земельної ділянки, зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, тобто орендну плату, тому зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. У частині третій статті 12\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав до суду власного розрахунку, який би спростовував чи ставив під сумнів обґрунтованість наданого позивачем розрахунку Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради. Згідно ч. 1 ст. 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст. 80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. А тому, зважаючи на вищевикладене, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за земельну ділянку підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст.\~141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позовні вимоги позивача задоволенні у розмірі 100%. Отже, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, а саме: судовий збір, що сплачений при поданні позовної заяви у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Outcome: approved