Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

Представник позивача МКП «Чернівцітеплокомуненрго» звернувся до суду із по-зовом до відповідача про стягнення заборгованості за надані послуги з опалення місць загального користування. В обґрунтування своєї позиції представник позивача зазначає, що МКП «Чернів-цітеплокомуненерго» надає послуги з постачання теплової енергії в будинок за [ADDRESS] . Квартира розташована у вказаному багатоквартирному житловому будинку, який вводився в експлуатацію з комплексом інженерного обладнання. До вказаного інженерного обладнання входять прилади централізованого опалення. Дана квартира відключена від системи централі-зованого опалення. Разом з цим, позивач вказує на обов`язок відповідача вносити оплату за опалення місць загального користування, до яких входять: приміщення за-гального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-ого-роджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше облад-нання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій те-риторії, а також земельна ділянка, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Між МКП «Чер-нівцітеплокомуненерго» та відповідачами був укладений типовий індивідуальний до-говір про надання послуг з постачання теплової енергії а також відкрито особовий ра-хунок № [NUMBER] . Позивач зазначає, що відповідач не здійснював плату за надані послуги з опа-лення місць загального користування будинком за період 01.11.2021 року по 31.08.2024 року в сумі 2000,00 грн. Також, відповідачем не здійснювалась оплата за абонентське обслуговування, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість в сумі 662,94 грн. за період з 01.11.2021р. по 31.08.2024р. У зв`язку з вищевикладеним, просить стягнути з відповідача на користь МКП «Чернівцітеплокомуненерго» заборгованість за надані послуги з опалення місць за-гального користування будинком в сумі 2000,00 грн., плату за абонентське обслуго-вування в сумі 662,94 грн. та судовий збір. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.04.2025 року прий-нято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача, Ринжук Г.І., в судовому засіданні позовні вимоги підтри-мала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Вказав, що оскільки він відключених від централізованого теплопоста-чання він не зобов`язуваний сплачувати послуги з опалення місць загального ко-ристування будинком. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з на-ступного. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реє-стру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] . Також, судом досліджено розрахунок заборгованості, наданий позивачем, та ти-повий індивідуальний договір, яким передбачено умови надання комунальних послуг, та який є публічним договором приєднання відповідно до п.5 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, вико-навцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги», який був прийнятий Верховною Радою України 09.11.2017 року. Вказаним Законом виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності ви-значено суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальну орга-нізацію). У даному випадку таким суб`єктом є Міське комунальне підприємство «Чер-нівцітеплокомуненерго». Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про жит-лово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинної на час\~виникнення спірних правовідносин (далі Правила), що діяли до 01 травня 2022 року. Житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяль-ності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і не-жилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч.1 ст.12\~Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги» на-дання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з п.1 та п.5 ч.2 ст.7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні по-слуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, вста-новлені відповідними договорами. Відповідно до п.8 Правил\~надання послуг з централізованого опалення \~послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового до-говору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та га-рячої води і водовідведення. В силу п.18 Правил\~надання послуг з централізованого опалення \~розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 20 Правил\~надання послуг з централізованого опалення \~встановлено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів об-ліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на під-ставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або від-повідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Пунктом 21 Правил\~надання послуг з централізованого опалення \~визначено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опа-лення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (бу-динку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим. В силу частин 2 та 6 ст.21\~Закону України\~Про житлово-комунальні послуги» ви-конавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання тепло-носія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами пра-вил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міні-стрів України, якщо інше не передбачено законом. Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затверд-женими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вно-сити плату за комунальні послуги. Так як законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання до-говору про надання житлово-комунальних послуг, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. В силу ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одно-стороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених ст.526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами дого-вору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або ут-риматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквар-тирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), не-сучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, елек-тричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуго-вує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі дер-жавної реєстрації таких прав. Місця загального користування - це місця, призначені для забезпечення експлуа-тації будинку та побутового обслуговування його мешканців, крім допоміжних примі-щень. Опалювані місця загального користування та допоміжні приміщення - це місця за-гального користування та допоміжні приміщення у будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж або обладнана системою автономного теплопостачання, для яких нормується температура внутрішнього повітря. Опалюване приміщення - це приміщення у будівлі, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання та у якому за-безпечується нормативна температура повітря. Відповідно до наведених норм закону суд констатує, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до ч.6 ст.10\~Закону України\~«Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціону-вання внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподі-ляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (спів-власників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гаря-чого водопостачання. Пунктом 2 ч.1 ст.1\~Закону України\~«Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено, що допоміжні приміщення це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відді-лення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні та технічні приміщення). Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною особою та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (послуги)регулюються Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про на-дання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Мі-ністрів України від 21 серпня 2019 року №830 (далі - Правила). Відповідно до п.33 Правил плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньо будин-кових систем складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповнова-женим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, вста-новленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку. Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточ-ний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будин-ку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однією сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів. За змістом пункту 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, за-тверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 №830 спожи-вач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і до-поміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціону-вання внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявно-сті циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Таким чином, співвласники квартир у багатоквартирному будинку повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відклю-чення (відокремлення) окремих квартир такого будинку від мережі централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від оплати послуги у частині від-шкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудин-кових потреб на опалення. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комуналь-ного господарства України від 22 листопада 2018 року затверджено Методику розпо-ділу між споживачами обсягів спожитих у будівлях комунальних послуг №315, якою регламентовано визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень (розділ ІІІ Мето-дики). Ця Методика встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внут-рішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності цирку-ляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обся-гів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вуз-лами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопоста-чання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теп-лової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теп-лової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше спожи-вачів. У ч.2 Методики зазначено, що загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теп-лової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення. Місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова кліт-ка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень. Згідно з пунктом 2.1.4 Методики загальна кількість теплової енергії на опалення місць загального користування складається з двох показників, які підсумовуються між собою, а саме: з кількості теплової енергії на опалення кожного окремого приміщення місць загального користування та утрат теплової енергії розподільчими трубопровода-ми опалення будинку, прокладеними у підвалі або на горищі. При ненаданні послуги з опалення місць загального користування залишається друга частина формули, згідно якої здійснюється нарахування за втрати теплової енергії розподільчими трубопрово-дами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі. Тобто, якщо один з по-казників дорівнює нулю, то нарахована платня складається з другого показника. Відповідно до розділу ІІІ Методики розподілу передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будівлі, визначається як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення будівлі: одноповерхова будівля - 20%; двоповерхова - 18%; трипо-верхова - 16%; чотириповерхова - 14%; п`ятиповерхова - 12%; шестиповерхова та вище -10%. Для визначення обсягів використання теплової енергії в приміщеннях споживачів, які обладнані індивідуальним опаленням у будинках переважно використовується спро-щений метод, згідно пункту 8 розділу IV Методики розподілу у разі відсутності у вико-навця розподілу комунальних послуг даних щодо площ місць загального користування (вестибюля, загальних коридорів, сходових клітин тощо) та допоміжних приміщень (колясочних, комор, сміттєкамер, шахт і машинних відділень ліфтів, вентиляційних ка-мер та інших підсобних приміщень) та/або даних щодо трубопроводів внутрішньобу-динкової системи опалення у підвалах, техпідпіллях та на горищах, то обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення, може бути визначений спрощено: як частка від загального обсягу споживання теплової енергії на опалення бу-дівлі/будинку: для 1-5 будівлі/будинку 25 %; для 6-10 поверхової будівлі/будинку 20 %; для будівлі/будинку вище 10 поверхів 15 %; для будівель/будинків комбінованої по-верховості відсоток, визначений як середнє арифметичне значення вищевказаних від-сотків в залежності від поверховості частин будівлі/будинку. Споживачі, власники житлових/нежитлових приміщень, обладнаних індивідуаль-ними системами опалення, проводять оплату: за обсяг теплової енергії витраченої на за-гальнобудинкові потреби протягом опалювального сезону, за абонентське обслугову-вання, що нараховується щомісячно протягом року, з наявністю будинкового вузла ко-мерційного обліку теплової енергії. Отож, Методикою встановлено можливість визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування за показами приладу обліку, лише у разі якщо системою будинкового обліку передбачено окремий прилад обліку теплової енергії, спожитої на опалення місць загального користування; у інших випадках - визначення кількості теплової енергії проводиться розрахунковим способом, за формулами, зазна-ченими у Методиці. Отже, обсяг теплової\~енергії, витраченої на забезпечення функціонування внут-рішньо будинкової системи опалення приймається як частка від загального обсягу теп-лової енергії, спожитої на опалення будівлі при подачі теплоносія в опалювальні примі-щення від центрального теплового пункту теплорегулюючої/когенераційної уста-новки.\~Законодавство не передбачає залежності від наявності приладів опалення у міс-цях загального користування для здійснення розподілу теплової енергії на такі місця. В постанові Верховного Суду від 22 грудня 2020 року в справі №311/3489/18 зроблено висновок, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення за-гального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-ого-роджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше облад-нання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженер-ного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Отже, співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання бу-динку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від та-кої участі. На підставі вищевикладеного, відповідач, як власник квартири [ADDRESS] , яка обладнана системою індивідуального опалення, зобов`язані нести витрати на обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпе-чення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення, що спростовує доводи відповідача з приводу обов`язку сплачувати за певний обсяг теплової енергії, витраче-ної на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі й абонентської плати, оскільки нормативно-правовими актами, що регулюють спірні пра-вовідносини не передбачено звільнення споживачів від обов`язку з оплати теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування у разі відсутності окре-мих опалювальних приладів,\~адже система опалення (теплопостачання) складається та-кож з трубопроводів (по яким проходить гаряча вода) та арматури. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові №357/ 4664/15-ц від 20 листопада 2019 року. Варто зауважити, що підтримання температури вище 0° C в зимовий час, в за-гальних і технічних приміщеннях будинку є важливим чинником для підтримання на-лежного технічного стану багатоквартирного будинку, в якому знаходиться квартира відповідачів, та інженерних споруд, системи водопроводу та каналізації всього бу-динку, з метою уникнення їх промерзання та руйнування самого будинку від різкої змі-ни температур. У житловому будинку належний температурний режим вище 0° C під-тримується за рахунок тепловтрат трубопроводів розподільчої системи, яка знаходить-ся в підвальному приміщенні будинку. Також, згідно п.6 ст.4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII споживачами, які отримують послуги теплопостачання здійснюється плата за абонентське обслуговування. Плата за абонентське обслуговування платіж, який споживач сплачує виконавцю послуги для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних із здійсненням розподілу об-сягу спожитих послуг між споживачами у багатоквартирному будинку, та у випадках, визначених Законом, також і витрати на обслуговування лічильників теплової енергії. Разом з цим, відповідач не здійснював плату за абонентське обслуговування, вна-слідок чого утворилась заборгованість в сумі 662,94 грн. за період з 01.11.2021 року по 31.08.2024 року. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка\~відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені під-стави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди об-ґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунту-вання рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд також враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.). Таким чином, суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному роз-гляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved