Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~із позовом\~до відповідача\~про стягнення\~аліментів на\~утримання дитини.\~Свої позовні\~вимоги обґрунтовує\~тим,\~що вона\~з відповідачем\~проживала 12\~років однією\~сім`єю як\~дружина та\~чоловік без\~реєстрації шлюбу.\~З 2020\~року вони\~спільно не\~проживають.\~ [INFO] \~вона народила\~сина [PERSON] ,\~батьком якого\~є відповідач\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~виданим Бобровицьким\~відділом державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~у Ніжинському\~районі Чернігівської\~області Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~09.02.2021.Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає, тому просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу). Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги та зазначив, що він має сумніви щодо того, що кошти будуть перераховані його дитині. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що сторони мають сина, [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] (а.с.8). можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини (далі - Конвенція ООН про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі статтею 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, яка набула чинності 27.09.1991 року визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Положенням статті 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. ст. 180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом, і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини першої статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтею 51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею ЦПК України. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи всі обставини, зокрема те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, даний обов`язок покладений на нього законом, він не заперечує проти задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки з його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Також слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати при подачі позову до суду. Суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць у відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved