Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО», в інтересах якого діє представник Звензик Віталій Вадимович до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в якому представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова Компанія «ВУСО» суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 208 341,68 грн; стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова Компанія «ВУСО» витрати з оплати судового збору у розмірі 3 125,13 грн. В обґрунтування позову зазначає, що між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та ТзОВ «АРХЕН» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, за яким було застраховано автомобіль Volkswagen Golf. У період дії договору сталася дорожньо-транспортна пригода з вини відповідача [PERSON] , що підтверджується постановою суду у справі про адміністративне правопорушення. Внаслідок ДТП транспортний засіб страхувальника отримав механічні пошкодження. Позивач визнав подію страховим випадком та, відповідно до умов договору і вимог законодавства, здійснив страхову виплату у розмірі фактичної вартості відновлювального ремонту автомобіля. Після виплати страхового відшкодування до позивача в порядку суброгації перейшло право вимоги до винної особи у межах виплаченої суми. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була застрахована, обов`язок з відшкодування шкоди покладається безпосередньо на нього. Відповідач у добровільному порядку відшкодував лише частину шкоди, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення залишку невідшкодованої суми страхового відшкодування. Враховуючи вищенаведене просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак направив через «Електронний суд» заяву про розгляд справи без його участі, на підставі, поданих доказів, просив позов задоволити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, шляхом: надіслання на зареєстроване місце проживання судової повістки, які повернулися на адресу суду, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву чи інших клопотань на адресу суду не скеровував. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» і ТзОВ «АРХЕН» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 22106906-02-14-01 від 13.02.2024 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов?язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме автомобіля Volkswagen Golf, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно долученої до матеріалів цивільної справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] державний номерний знак було змінено з [NUMBER] на [NUMBER] , внаслідок перереєстрації автомобіля 21.11.2023 року на [PERSON] 13.06.2024 року в м. Львів сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Volkswagen Golf, д.р.н [NUMBER] , та автомобіля Nissan X - TRAIL, д.р.н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] .. В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Згідно з Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області по справі № 450/2995/24 від 26 липня 2024 року особою, винною у скоєнні ДТП, є [PERSON] , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. За змістом ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача [PERSON] у вчиненні згаданого ДТП доведена та доказуванню не підлягає. Згідно умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № 22106906-02-14-01 від 13.02.2024 року одним із страхових випадків, визначається Дорожньо-транспортна пригода (ДТП) (п. 4.1.1. Договору страхування № 22106906-02-14-01 від 13.02.2024 року). Страхове відшкодування визначається без урахування амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів (пл. 5.1. Договору страхування). Підставою для розміру визначення збитку є рахунок СТО, обраної Страховиком (п.5.2. Договору страхування). Відповідно до рахунків СТО № M000026403 від 18.06.2024 року; № [NUMBER] від 25.06.2024 року та Наряд - замовлення № 0000069715 від 22.08.2024 року; Наряд - замовлення № ХЯ0000006 від 22.08.2024 року вартість відновлювального ремонту Volkswagen Golf, д.р.н [NUMBER] складає 248 341,68 грн. Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило на рахунки СТО суму страхового відшкодування в розмірі 248 341,68 грн. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ВУСО» у відповідності до статті 102 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника, що підтверджується страховим актом № 2372378-1 від 23.07.2024 року та платіжними інструкціями № 43337 від 23.07.2024 року та № 43201 від 23.07.2024 року. Відповідно до інформації, отриманої із ЄЦБД МТСБУ на момент ДТП щодо транспортного засобу Nissan X - TRAIL, д.р. [NUMBER] , він номер [NUMBER] не було укладено жодних договорів страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, після виплати страхового відшкодування у позивача виникла право вимоги до винної особи щодо відшкодування завданої шкоди у розмірі 248 341,68 грн. Разом з тим, відповідно ст. ст. 1166, 1187 ЦК України обов?язок по відшкодуванню в повному обсязі завданої внаслідок ДТП шкоди покладається на винну особу. А так як, цивільно- правова відповідальність [PERSON] на момент події не була забезпечена за Договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то заподіяна внаслідок ДТП шкода підлягає стягненню саме з винної особи. Як вже зазначалось судом вище, згідно з постановою Пустомитівського районного суду Львівської області по справі № 450/2995/24 від 26 липня 2024 року винною особою є [PERSON] . Отже, після виплати страхового відшкодування у Позивача виникло право вимоги до Відповідача на відшкодування завданої шкоди у розмірі 248 341,68 грн. Як вказує позивач у своєму позові, з метою врегулювання спору в досудовому порядку ПрАТ «СК «ВУСО» неодноразово зверталося до відповідача з проханням відшкодувати шкоду в добровільному порядку за номером телефону [NUMBER] , проте відповідач відшкодував лише частину шкоди у розмірі 40 000,00 грн. З цього розрахунок позовної суми здійснювався наступним чином: 248 341,68 грн. - 40 000,00 грн. = 208 341,68 грн., де 248 341,68 грн. - сума страхового відшкодування, розрахована відповідно до умов 40 000,00 грн. - сума коштів відшкодована відповідачем в добровільному порядку; 208 341,68 грн. - сума, що підлягає стягненню на користь ПрАТ «СК «ВУСО» (позивача) з відповідача [PERSON] .. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. У відповідності до положення п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку, страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону України «Про страхування»). Відповідно до ч. 1, 2ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ч. 1, 2ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1ст. 1188 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 16, 17статті 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування. Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»). Згідно з частиною другою статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений у випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України «Про страхування». У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика (суброгація). При суброгації нового зобов`язання з відшкодування збитків не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого в деліктному зобов`язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника. Таким чином, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок з відшкодування шкоди не виконала. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. При застосуванні наведених норм права підлягає врахуванню правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70):стаття 1191ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IVпорядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Отже, відносини між позивачем та відповідачем регулюються правилами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування». Позивач як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди в деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди ТзОВ «Архен», в порядку суброгації. Згідно з ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до приписів ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими. Натомість відповідач не надав суду будь-яких доказів на спростування дійсного розміру шкоди, завданої власнику автомобіля «Volkswagen Golf», а також на підтвердження того, що розмір шкоди є меншим, ніж виплачене позивачем страхове відшкодування. З урахуванням вищевказаного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає, що для відшкодування шкоди в порядку регресу наявні правові підстави, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху, що встановлено судовим рішенням (постановою), яке набрало законної сили, страховик сплатив потерпілому у дорожньо-транспортній пригоді страхове відшкодування, а тому має право подати регресний позов, отже, наявні підстави для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО». Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 3 125,13 грн. судового збору.

Outcome: approved