Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 27.03.2024 ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" звернулося до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, якою просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №0977330589/1 від 19.01.2021 в розмірі 61000 грн. та понесені судові витрати, оскільки остання не виконує умови договору. В обґрунтування позову вказує, що 19.01.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та позичальником, яким є [PERSON] на підставі Заявки-анкети № 3443071 на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного Договору позики, що акцептована відповідачем, шляхом підписання електронним підписом Відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України), було укладено Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 0977330589/1. Відповідно до умов викладених в Оферті, Пропозиція (Оферта), Акцепт оферти, Правила та Заявка-анкета становлять єдиний документ - Договір. Відповідно до умов Договору позики позичальнику надано кредит в розмірі 5 000.00 грн., строк користування кредитом 7 днів, строк дії Договору - 3 роки, відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом. Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання Заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через АРІ-сервіс надсилається на телефонний номер Клієнта, верифікований в його Особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора СМС-відправлень. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, Кредитодавцем (ТОВ «Інфінанс») було перераховано грошові кошти в розмірі 5 000.00 грн. Підписанням Акцепт оферти відповідач, також підтвердила, що вона повністю ознайомилася з усіма його умовами, в тому числі з Правилами та їй була надана інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором позики надавши Позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору. В подальшому, 11.02.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 11.02.2022, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № 0977330589/1 від 19.01.2021 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та боржником яким є [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики № 0977330589/1 від 19.01.2021 р., що укладений між ТОВ «Інфінанс» та боржником за яким є [PERSON] . Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 08.03.2024 відповідно до розрахунку заборгованості, становить 130650,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 5000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 125650,00 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 61000,00 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 5000,00 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» 56000,00 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. В своїй заяві про заміну відповідача, представник вказувала, що зважаючи на отриману інформацію від банку, з огляду на те, що відповідач [PERSON] грошові кошти за договором не отримувала, банківська картка відповідачу не належала, тому належним відповідачем є [PERSON] . Заяви, клопотання учасників справи. Представник позивача Колосов А.В. в судове засідання не з`явився, 31.07.2025 через канцелярію суду подав заяву в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно поштового повідомлення, а.с. 143-144, 154-155, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не надавав. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 10-00 год. 05.06.2024, за правилами спрощеного позовного провадження. 18.11.2024 Шевченківським районним судом м. Львова постановлено ухвалу суду про заміну відповідача [PERSON] на [PERSON] . Також, 18.11.2024 судом постановлено ухвалу про передачу цивільної справи за позовом ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до [PERSON] про стягнення заборгованості за підсудністю до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. 04.02.2025 Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено ухвалу про передачу цивільної справи за позовом ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до [PERSON] про стягнення заборгованості за підсудністю до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 09-30 год. 30.04.2025, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 23.07.2025 в прийнятті заяви представника позивача Ткаченко М.М. про зміну підстав позову у цивільній справі за позовом ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до [PERSON] про стягнення заборгованості відмовлено та повернуто її позивачу. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Як вбачається з матеріалів справи, 19.01.2021 [PERSON] звернулася до ТОВ «Інфінанс» із Заявкою-Анкетою на отримання кредиту №3443071, в якій зазначила: суму кредиту 5000 грн., ціль кредиту - в споживчих цілях, спосіб отримання кредиту - платіжна карта [NUMBER] (а.с. 8). [PERSON] , ТОВ «ІНФІНАНС» було запропоновано умови кредиту: розмір кредиту 5000,00 грн, строк користування кредитом 7 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75%, загальна вартість кредиту у грошовому вираженні 612,50 грн., загальна річна процентна ставка за кредитом 638,75%, що визначено в Пропозиції укласти Договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0977330589/1 від 19.01.2021 (а.с. 6). З умовами оферти [PERSON] 19.01.202 погодилася, про що свідчить підписаний одноразовим ідентифікатором 8n0І9u Акцепт оферти від 19.01.2021 на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0977330589/1 від 19.01.2021 (а.с.7). Так, згідно довідки про ідентифікацію виданої ТОВ «Інфінанс», [PERSON] на мобільний номер телефону [NUMBER] 19.01.2021 отримала одноразовий ідентифікатор 8n0І9u (а.с. 24). На виконання кредитного договору ТОВ «Інфінанс» 19.01.2021 здійснив переказ грошових коштів в сумі 5000 грн. на картку № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією за сплату №78099164 від 19.01.2021 (а.с. 24 зворот). Згідно розрахунку заборгованості, борг [PERSON] перед ТОВ «Інфінанс» станом на 11.02.2022 становить 72375 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за тілом; 67375 грн. - сума заборгованості за процентами (а.с. 25 зворот). Відповідно до договору факторингу №11-02/22 від 11.02.2022, ТОВ «Інфінанс» передало ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату право вимоги до боржників, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» прийняло належні права вимоги ТОВ «Інфінанс» до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно до витягу з Реєстру боржників від 11.02.2022 до Договору факторингу №11-02/22 від 11.02.2022, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] по кредитному договору №0977330589 від 19.01.2021 в розмірі 72375 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за тілом; 67375 грн. - сума заборгованості за процентами (а.с. 28-30, 30-32, 33). З розрахунку заборгованості -а.с. 26 вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за Кредитним договором №0977330589, станом на 10.01.2023 становить 130650 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн., заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 67375 грн., нараховані відсотки за кр.дог. - 58275 грн. 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-01/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передає ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 34-36). Згідно Реєстру Боржників до Договору №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло право грошової вимоги до [PERSON] по кредитному договору №0977330589 в розмірі 130650 грн., що складається з: 5000 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням, 125650 грн. - заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 37-38, 39). Також, згідно розрахунку наданого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», заборгованість [PERSON] за Кредитним договором №0977330589 станом на 08.03.2024 становить 130650 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 5000 грн., заборгованість за процентами - 125650 грн. (а.с. 27). До матеріалів справи [PERSON] було додано витяг з ЄРДР №12024142380000352 від 19.06.2024, згідно якого остання 18.06.2024 звернулася до ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області із заявою, якою просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка шахрайським способом, шляхом оформлення позики у ТзОВ «Інфінанс» за допомогою банківської картки АТ «Ощадбанк» [NUMBER] заволоділа грошовими коштами на суму 5000 грн. (а.с. 68). На підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 04.07.2024 по справі №466/704/24 було отримано тимчасовий доступ до банківської картки № [NUMBER] , яким встановлено, що вона належить [PERSON] (а.с. 95-97, 98, 99, 100, 101, 102). Згідно відповіді АТ «ОЩАДБАНК», банківська картка № [NUMBER] не випускалась та не належить [PERSON] (а.с. 105). Судом не було відхилено жодного доказу наданого позивачем. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Виходячи з частини четвертої статті 263 ЦПК України вбачається, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір №0977330589/1 від 19.01.2021 був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги ЗУ «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (тут і далі - в редакції, чинній на час укладення оспорюваного правочину) електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною четвертою статті 14 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи. Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України «Про інформацію» та спеціальний Закон України «Про захист персональних даних». Відповідно до статті 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Підставою для ідентифікації резидентів - громадян України є: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України із штампом реєстрації місця проживання особи (відміткою про прописку). Так, судом встановлено, що Кредитний договір №0977330589/1 від 19.01.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та [PERSON] було укладено в електронній формі, із застосуванням електронного підпису. При цьому через особистий кабінет на вебсайті ТОВ «ІНФІНАНС» подано заявку на отримання кредиту від імені [PERSON] та підтверджено умови отримання кредиту шляхом акцепту, після чого ТОВ «ІНФІНАНС» було надіслано особі, яка звернулася за отриманням кредиту за допомогою засобів зв`язку (номер телефону або електронна пошта) одноразовий ідентифікатор, який і було використано для підтвердження підписання кредитного договору. Як вбачається, вказаний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через веб-сайт www.pozichka.ua. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в особистий кабінет в порядку, передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію». Так, згідно підписаного одноразовим ідентифікатором Акцепту оферти від 19.01.2021 на укладення Договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0977330589/1 від 19.01.2021, [PERSON] погодилася, що всі інші умови викладені у ПРАВИЛАХ, з якими вона ознайомилася до укладення Договору, та які є невід?ємною частиною Договору (Оферти та Акцепту Оферти), у тому числі: порядок укладення Договору фінансового кредиту, надання Фінансового кредиту Потенційному позичальнику п.б Правил); порядок застосування та нарахування процентів, за користування кредитом (п. 7 Правил); умови взаєморозрахунків (п. 7 Правил); порядок зміни і припинення дії Договору (п.8. Правил); права та обов?язки сторін (п.9. Правил); відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов Договору (п.10 Правил); умови ініціювання здійснення переказу с банківської платіжної картки в рахунок погашення заборгованості за Договором (п.7.14 Правил); умови ініціювання здійснення переказу с банківської платіжної картки з метою забезпечення належного та своєчасного виконання грошових зобов?язань Позичальника перед надавачем товарів/робіт/послуг за договором, укладеним з нею (п.7.15 Правил). Акцептуючи оферту вона підтвердила, що інформація, зазначена в частині другій статті 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», їй Товариством надана. Акцептуючи оферту вона підтвердила отримання пояснень Товариства з метою забезпечення Позичальнику можливості оцінити, чи адаптовано Договір до її потреб та фінансового стану. Вона підтвердила, що самостійно перед укладанням Договору повністю ознайомилася з Правилами, викладеними на б-сайті Товариства, Проектом Договору і який відповідає умовам даного Договору, та погоджується з ними. Акцептуючи оферту вона підтвердила, що вона уклала цей Договір на сприятливих для себе умовах, у тому числі з отриманням повної інформації від Товариства, достатньої та необхідної для прийняття нею рішення щодо укладення цього Договору, що відповідає її внутрішній волі. Підписуючи Акцепт вона розуміла, що одночасно підписує Заявку - Анкету на отримання кредиту та підтверджує, що вся інформація, яка міститься в ній є точною та правдивою. Як видно з матеріалів справи, 19.01.2021 [PERSON] звернулася до ТОВ «Інфінанс» із Заявкою-Анкетою на отримання кредиту №3443071, в якій зазначила: суму кредиту 5000 грн., ціль кредиту - в споживчих цілях, спосіб отримання кредиту - платіжна карта [NUMBER] (а.с. 8). Матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Інфінанс» виконало зобов`язання, надавши [PERSON] кредитні кошти, а саме 19.01.2021 здійснивши переказ грошових коштів в сумі 5000 грн. на картку № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією за сплату №78099164 від 19.01.2021 (а.с. 24 зворот). Так, до матеріалів справи додано ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 04.07.2024 по справі №466/704/24, на підставі якої було отримано тимчасовий доступ до банківської картки № [NUMBER] , чим було встановлено, що вона належить [PERSON] (а.с. 95-97, 98, 99, 100, 101, 102). Однак, в даному випадку суд вважає необхідним зазначити, що перерахунок коштів третій особі не може розцінюватись судом як доказ не укладення та/або не підписання вказаного договору. Дана обставина пов`язана з виконанням такого договору, що також узгоджується з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеною в Постанові від 31.01.2024 по справі № 671/1832/20 (провадження № 61-232св23). Відповідними Правилами надання коштів у позику та умовами договору не передбачено зарахування кредитних коштів виключно на картку позивача, а вказано, що кошти кредиту надаються кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами банківської платіжної картки, реквізити якої надані клієнтом кредитодавцю з метою отримання кредиту ( п. 6.6 Правил, а.с. 15). За встановлених вище обставин вбачається, що [PERSON] , заповнюючи особисто Заявку-Анкету на отримання кредиту №3443071 від 19.01.2021 зазначила персональні дані паспорта, РНОКПП, дані банківської картки, на яку слід перерахувати кошти, номера телефону, електронної адреси, тому слід дійти висновку, що ідентифікація позичальника як споживача фінансових послуг проведена відповідно до закону. Доказів на спростування вказаних обставин справа не містить. Крім того, слід звернути увагу на те, що дані (місця проживання, РНОКПП та номер мобільного телефону) [PERSON] вказані в Заявкі-Анкеті на отримання кредиту №3443071 від 19.01.2021 відповідають даним, вказаним в заяві, поданій до суду 23.09.2024 (а.с. 8, 93). Як вбачається, з договору факторингу №11-02/22 від 11.02.2022, ТОВ «Інфінанс» передало ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату право вимоги до боржників, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» прийняло належні права вимоги ТОВ «Інфінанс» до боржників, вказаними в тому числі до [PERSON] по кредитному договору №0977330589 від 19.01.2021 (а.с. 28-30, 30-32, 33). Також, 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір №10-01/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» передає ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 34-36). Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. У відповідності до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи обставини справи, учасників справи та спірні правовідносини, які виникли, суд вважає необхідним зазначити наступне. Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). Так, як вбачається, 18.11.2024 Шевченківським районним судом м. Львова постановлено ухвалу суду про заміну відповідача [PERSON] на [PERSON] . Однак, слід звернути увагу, що звертаючись до суду, позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором №0977330589/1 від 19.01.2021, укладеним між ТОВ «ІНФІНАС» та [PERSON] . У постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням потрібного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Аналізуючи вищевикладені норми права, враховуючи надані докази, перевіряючи питання належності відповідачів, суд приходить до висновку, що перерахування коштів за кредитним договором на картку [PERSON] не свідчить про не укладання спірного договору з [PERSON] , при цьому з відповідачем [PERSON] не було укладено кредитного договору, а тому він не повинен сплачувати за зобов`язання за цим договором, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості, яка утворилася за кредитним договором, до неналежного відповідача, тому відсутні правові підстави для задоволення позову. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00). Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу судових витрат між сторонами. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір, який був сплачений при зверненні до суду та витрати на правову допомогу не відшкодовуються. На підставі Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 525, 526, 530, 549, 599, 610, 612, 625, 626, 628, 633, 634, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України,

Outcome: dismissed