Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з указаним позовом. Зазначивши, що у період з 27.07.2022 року по 28.01.2025 року він перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Будальянс Груп», де працював на посаді дорожнього робітника 5 розряду. Наказом від 28.01.2025 року № 8/к/тр був звільнений із займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. При звільненні йому не виплачено всіх належних йому до виплати коштів. Просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за 46 днів невикористаної щорічної відпустки в розмірі 27487,30 грн. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 16.05.2025\~року відкрито провадження в указаній справі. Вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Крім того зазначеною ухвалою витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Будальянс Груп» інформацію про те, який розмір грошових коштів підлягав виплаті [PERSON] при звільненні та докази проведення розрахунків з ним. На день розгляду справи по суті, ухвала Лугинського районного суду Житомирської області від 16.05.2025 року відповідачем не виконана, витребувану інформацію відповідачем не надано, відзиву на позовну заяву не подано. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 27.07.2022\~року по\~28.01.2025\~ на посаді дорожнього робітника\~5\~розряду і був звільнений із займаної посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Вказані обставини підтверджуються записами трудової книжки позивача серії [NUMBER] , довідкою форми\~ОК-5\~Пенсійного фонду\~України та не заперечуються стороною відповідача (а. с. 8-9,10-14). Згідно наказу №8/к/тр від 28.01.2025 року головному бухгалтеру [PERSON] доручено виплатити [PERSON] компенсацію за 46 календарних днів невикористаної щорічної відпустки, а саме: за робочий період з 27.07.2022 року по 28.01.2025 року. Частиною 1 статті 47 Кодексу законів про працю України визначено, що роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до частини 1 статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Згідно з ч. 1 ст.\~83\~КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. У відповідності до абз.4 ч.1 ст.\~12\~Закону України\~«Про організацію\~трудових відносин\~в умовах\~воєнного стану» 2136-IX, в редакції від 19.07.2022 у разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому виплачується грошова компенсація відповідно до статті 24 Закону України «Про відпустки». Частиною 1 статті 24\~Закону України\~«Про відпустки» визначено, зокрема, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Згідно правового висновку, який викладено у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. З огляду на зазначене, враховуючи, що відповідач відзиву на позовну заяву не подав, витребуваної судом інформації не надав, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення компенсації за\~невикористану відпустку є обґрунтованими. Визначаючи розмір належної до стягнення суми заборгованості, суд зважає на таке. Позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за 46 днів невикористаної щорічної відпустки в розмірі 27487,30 грн. Відповідно до інформації з довідки УПФУ ОК-5 заробітна плата позивача за останні 12 місяців перед звільненням становить 215117,62 грн., середня заробітна плата позивача за один робочий день у місяць за останні 12 місяців перед звільненням складає 597,55 грн. (215117,62 грн. : 360 днів = 597,55 грн.). Отже розмір невиплаченої грошової компенсації становить 27487,30 грн. (597,55 грн. x 46 днів). На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що стягненню підлягає заборгованість у сумі 27487 гривень 30 копійок. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивач при пред`явленні позову до суду сплатив судовий збір в сумі 1211,20 гривень. Таким чином, з огляду на задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1211,20 гривень на відшкодування понесених позивачем судових витрат. На підставі ст. ст. 47, 83, 116 КЗпП України,

Outcome: approved