Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Представник заявника [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, в обґрунтування зазначивши наступне. Відповідно до тексту договору довічного утримання (догляду), укладеного між [PERSON] (що мешкав в [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ), надалі за текстом «Відчужувач» та [PERSON] (яка мешкала в [ADDRESS] , Ідентифікаційний номер [NUMBER] ), надалі за текстом «Набувач» Відчужувач передає, а Набувач отримує у власність 12/25 (дванадцять двадцять п`ятих) частин житлового будинку, що відчужується за даним Договором, які розташовані на присадибній земельній ділянці розміром 1933 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Даний договір посвідчено державним нотаріусом Уманської міської нотаріальної контори Кравчук Т.І. від 28.02.2006 року та зареєстровано в реєстрі за № 2-448. Разом з цим, державним нотаріусом було вчинено помилку у написанні прізвища набувача « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». В подальшому заявником було отримано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9983494 від 01.03.2006 року, виготовлений Уманським виробничим підрозділом Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації на ім`я [PERSON] , повторюючи технічну помилку у написанні прізвища заявника, допущену державним нотаріусом. Таким чином, станом на дату подання даної заяви, [PERSON] , фактично позбавлена можливості зареєструвати право власності на підставі наявних правовстановлюючих документів, у зв`язку з наявною механічною помилкою в написанні її прізвища та невідповідністю між документом, що посвідчує особу та правовстановлюючими документами, що були видані на її ім`я, а іншого шляху, крім судового, для виправлення такої описки не існує, що і стало підставою для її звернення до суду з цією заявою. Тому просить суд встановити факт належності договору довічного утримання (догляду), укладеного між [PERSON] та [PERSON] , що був посвідчений державним нотаріусом Уманської міської нотаріальної контори Кравчук Т.І. від 28.02.2006 року та зареєстровано в реєстрі за № 2-448 особі [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ). Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду від представника заявника надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність та у відсутність його довірителя, вимоги заяви підтримують та просять суд її задовольнити. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Уманської міської ради в судове засідання не з`явився, від представника державного реєстратора Р.Познякової надійшла заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність, при прийнятті рішення просить врахувати пояснення третьої особи. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи наведене, судом розгляд справи по суті здійснюється за відсутності учасників справи, на підставі наявних у суду матеріалів. Суд, врахувавши процесуальну позицію заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. В силу вимог п.6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Так, судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Уманським МС УДМС України в Черкаській області 04.08.1999, заявник записана як: українською мовою « [PERSON] », російською мовою « [PERSON] ». У довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої Уманською ОДПІ 01.07.2016, заявник також записана як [PERSON] . Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, сформованого Уманським районним відділом Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області 04.09.2018 за № 7113-1976829-2018 заявник, записана саме як [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 24.05.2006. Разом з тим, згідно договору довічного утримання, укладеного 28 лютого 2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-448, [PERSON] , що мешкав в [ADDRESS] , рнокпп [NUMBER] , відчужив, а [PERSON] , яка мешкала в [ADDRESS] , рнокпп [NUMBER] , набула у власність 12/25 частин житлового будинку, що розташований на присадибній земельній ділянці розміром 1933 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Як наслідок, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Уманською міською державною нотаріальною конторою 28.02.2006 за № 6646721, на підставі вищевказаного договору було зареєстровано заборону на нерухоме майно договорів довічного утримання, 2-448, 28.02.2006, Уманська міська держнотконтора, об`єктом обтяження є будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] і власником зазначена саме [PERSON] . Також у технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] , попередніми власниками записані [PERSON] та [PERSON] , а також заявник, але вона записана, як [PERSON] , право власності якої зареєстроване у відповідності до договору довічного утримання, посвідченого 28.02.2006 за № 2-448. Також зареєстроване право власності заявника на вищевказаний житловий будинок підтверджується витягом Уманського виробничого підрозділу Черкаського обласного об`єднаного бюро технічної інвентаризації виданого 01.03.2006 за № 9983494. При цьому, право власності зареєстроване на підставі договору довічного утримання / 2-448 / 28.02.2006 / Уманська міська державна нотаріальна контора, саме за [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 315\~ЦПК України. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.\~ \~ \~ \~ Факт, про вставлення якого просить заявник, має юридичне значення для охорони його прав, свобод та інтересів, оскільки надає правові підстави для реалізації прав, як власника нерухомого майна, так як у договорі довічного утримання, на підставі якого були внесені відомості про реєстрацію права власності на нього за заявником по справі та який підтверджує право власності заявника, було допущено описку в написанні її прізвища, а саме замість правильного [PERSON] зазначено було [PERSON] , при цьому, у паспорті громадянина України її прізвище на українській мові записане, як « [PERSON] », і на російській мові, як « [PERSON] ». Вищевказані документи заповнювалися спеціалістами установ, як на російській, так і на українській мовах. Договір довічного утримання посвідчувався та виготовлявся у 2006, тобто у той час, коли діловодство в Україні велося уже на українській мові, але при цьому перебувало у стадії перебудови, у зв`язку із суверенністю України. Внести виправлення у договір довічного утримання неможливо. З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності власнику договору довічного утримання, як документу, що підтверджує право власності на майно, на яке вона має право, де вона зареєстрована. Аналіз поданих доказів, у сукупністю з тим, що оригінали всіх документів, виданих компетентними органами знаходяться у заявника, наявність яких сама по собі свідчить на її користь, а також враховуючи позицію заінтересованої особи, тому у суду є всі підстави для встановлення юридичного факту, на якому наполягає заявник. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник. Положеннями ст. ст.\~80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд вважає, що факт належності договору довічного утримання [PERSON] , [INFO] , підтверджено належними та допустимими доказами, а тому заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved