Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] , в особі представника - адвоката Заремби В.А., звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», в якій просив суд: -розірвати Договір № 1 про передачу майнових прав на знак для товарів і послуг від 26.04.2018 за свідоцтвами № [NUMBER] та № [NUMBER] ; -зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести відомості до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно Свідоцтва України № [NUMBER] , а саме: вказати співвласниками свідоцтва № [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність»; -зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести відомості до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно Свідоцтва України № [NUMBER] , а саме: вказати співвласниками свідоцтва № [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Позовна заява обґрунтована наступним. У 2015 році [PERSON] був започаткований бізнеспроект з виробництва санітарно-гігієнічної паперової продукції (туалетний папір, рушники паперові, серветки тощо), його партнерами на той час виступили [PERSON] , який діяв спільно зі своєю довіреною особою [PERSON] , та [PERSON] . В ході співпраці позивача із партнерами були створені наступні товариства: Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛІН ПОЙНТ» (код ЄДРПОУ 40448925) та Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ТЖ» (код ЄДРПОУ 40125745). З серпня 2016 року також створено Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «КТЖ» (код ЄДРПОУ 40730913). 31.03.2016 [PERSON] та [PERSON] через Товариство з обмеженою відповідальністю «Патентне та юридичне бюро «Орбіс» звернулися із заявою № m 201606787 про реєстрацію знака для товарів і послуг «Clean POINT» (комбіноване позначення) до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності». 10.11.2017 Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» зареєстрував вказане позначення та видав на ім`я [PERSON] та [PERSON] свідоцтво на знак для товарів і послуг «Clean POINT» (комбіноване позначення) за № [NUMBER] . Також, 31 березня 2016 року [PERSON] та [PERSON] через Товариство з обмеженою відповідальністю «Патентне та юридичне бюро «Орбіс» звернулися із заявою № m 201606788 про реєстрацію знака для товарів і послуг « [INFO] » (комбіноване позначення) до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності». 10 листопада 2017 року Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» зареєстрував вказане позначення та видав на ім`я [PERSON] та [PERSON] свідоцтво на знак для товарів і послуг «Clean POINТ horeca professional cleaning» (комбіноване позначення) за № [NUMBER] . 24.08.2023 з відкритої Спеціальної інформаційної системи УКРНОІВІ [PERSON] стало відомо, що до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг були внесені зміни про власника свідоцтва на знак для товарів і послуг «Clean POINT» (комбіноване позначення) за № [NUMBER] та свідоцтва на знак для товарів і послуг « [INFO] » (комбіноване позначення) за № [NUMBER] . Відповідно до наявної інформації, права на вказані знаки для товарів і послуг були передані [PERSON] . 01.09.2023 на адвокатський запит отримано відповідь від Міністерства економіки України, за вих. № 3921-07/46754-07 від 01.09.2023 щодо передачі прав на торгівельні марки за свідоцтвами № [NUMBER] та № [NUMBER] та надані запитувані копії документів, а саме: копію рішення Мінекономіки від 17.10.2018 про публікацію в офіційному бюлетні «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомостей про передачу права власності на торгівельні марки за зазначеними свідоцтвами (реєстраційний номер рішення 24065, опубліковано та зареєстровано 12.11.2018), та копії документів, на підставі яких це рішення було прийнято, а саме: копію заяви, платіжних документів, договору про передачу права власності на торгівельні марки від [PERSON] до [PERSON] від 26.04.2018, а також виписки. Однак, позивач не звертався до Мінекономіки із вказаними документами, жодних заяв, супровідних листів не підписував та не подавав, а також не здійснював сплату збору за опублікування таких відомостей про передачу права власності на знаки. В ході проведення переговорів були оформлені документи про передачу часток в статутних капіталах дружини позивача - [PERSON] в ТОВ «КЛІН ПОЙНТ» (19.02.2018) та [PERSON] в ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «ТЖ» та ТОВ «ПРОМИСЛОВА КОМПАНІЯ «КТЖ» (13.04.2018), на користь інших учасників (як було вказано в Партнерській угоді) після чого, позивачу була передана підписана партнерська угода, як виявилось, із помилками по тексту (вказано замість правильної дати угоди 11.04.2018 невірну дату - 11.04.2017, замість [PERSON] - [PERSON] , а також сумнівним підписами учасників угоди), виправити які позивачу пообіцяли найближчим часом. [PERSON] був упевнений, що знак для товарів і послуг «Clean POINT» (комбіноване позначення) за свідоцтвом № [NUMBER] із класами: 16, 21, 24, та знак для товарів і послуг «Clean POINТ horeca professional cleaning» (комбіноване позначення) за свідоцтвом № [NUMBER] із класами: 16, 21, 24 зареєстровані на його ім`я та ім`я [PERSON] , на що часто звертав увагу колишніх партнерів у розмовах з останніми з метою надання йому належним чином складеної партнерської угоди. Із копії Заяви б/н від 10.08.2018 (вх. № ППП/1403-18 від 14.08.2018), що надана Мінекономіки, вбачається, що позивач нібито звернувся до Мінекономіки із власноруч підписаною заявою про опублікування в офіційному бюлетені «Промислова власність» та внесення до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомостей про передачу права власності на знаки для: кл. 16, кл. 21, кл. 24 за свідоцтвами № [NUMBER] та № [NUMBER] від співвласника свідоцтв [PERSON] до співвласника [PERSON] . В додатках до заяви зазначено, що додається: «1. Договір або витяг з договору на 1 арк. в 3 прим. 2. Документ про сплату судового збору за опублікування відомостей про передачу права власності на знак.». Проте в реквізитах особи (правий верхній кут заяви), яка звернулася із вказаною заявою, зназначено власника свідоцтва - [PERSON] , адресою для листування щодо заяви зазначено адресу місця реєстрації відповідача, а саме: [ADDRESS] , а також зазначено номер телефону відповідача, проте підписантом внизу зазначено позивача - [PERSON] . Вказане лише підтверджує, що [PERSON] не подавав цієї заяви, в іншому випадку він зазначив би свою адресу для листування та свій контактний номер телефону. Та підпис, який міститься на цій заяві, також позивач не проставляв. Також позивачу був наданий на підпис Договір № 1 про передання майнових прав на знак для товарів і послуг, який був укладений 26.04.2018, проте примірник цього договору позивачу не надавався. Відповідно до копії Договору № 1 про передання майнових прав на знак для товарів і послуг від 26.04.2018 (далі - Договір), яка отримана на двокатський запит від 30.08.2023 № 02-а, предметом цього Договору є те, що [PERSON] , який являється співвласником права на знаки для товарів та послуг, що посвідчуються свідоцтвом на знак для товарів і послуг № [NUMBER] з пріоритетом від 31.03.2016 року, перелік товарів 16, 21, 4 та свідоцтвом на знак для товарів і послуг № [NUMBER] з пріоритетом від 31.03.2016 року, перелік товарів 16, 21, 24, передає [PERSON] , у повному обсязі всі права, що випливають із свідоцтв на вказані знаки, а [PERSON] приймає всі права на знаки у повному обсязі від [PERSON] в порядку передбаченому цим Договором. Відповідно до п. 2 Договору правом Відчужувача є отримання винагороди, визначеної у п. 4 Договору. Відповідно до п. 2 Договору обов`язком Набувача є: належним чином виконувати умови цього Договору, виплатити винагороду та в строк, передбачений в п. 4 Договору. Пунктом 3 Договору передбачено, що передача прав на знаки включає: передачу свідоцтва на знак для товарів і послуг № [NUMBER] з пріоритетом від 31.01.2016 року та свідоцтвом на знак для товарів і послуг № [NUMBER] з пріоритетом від 31.03.2016 року, а також усіх додатків до них. Передача здійснюється за актом прийому-передачі, який підписується в день укладання договору та після повного розрахунку за даним договором. Відповідно до п. 4 Договору, за передання прав, що є предметом цього Договору, Набувач зобов`язується сплатити Відчужувачу винагороду у розмірі 500 (п`ятсот) гривень. Винагорода має бути сплачена в день передачі прав. Отже, аналіз зазначених умов Договору свідчить, що перехід права на знаки за свідоцтвом на знак для товарів і послуг № [NUMBER] з пріоритетом від 31.03.2016 року, перелік товарів 16, 21, 4 та за свідоцтвом на знак для товарів і послуг № [NUMBER] з пріоритетом від 31.03.2016 року, перелік товарів 16, 21, 24 відбувається лише після підписання акта прийому-передачі з попереднім повним розрахуноком у розмірі 500,00 грн в день передачі прав. Однак, позивач не підписував жодних актів прийому-передачі прав на знаки, жодної винагороди за Договором, зокрема в розмірі 500,00 грн 26.04.2018 не отримував, що є порушенням істотних умов договору. Враховуючи викладене вище є всі підстави для розірвання Договору № 1 про передання майнових прав на знак для товарів і послуг від 26.04.2018, на підставі якого Мінекономіки було прийнято Рішення № 24065 від 17.10.2018 про опублікування в офіційному бюлетені «Промислова власність» та внесено до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відомості про передачу права власності на знаки, відповідно до яких право власності на знаки для товарів класів 16, 21, 24, на які зареєстровано знаки, свідоцтва №№ [NUMBER] , [NUMBER] передано співвласнику [PERSON] , [ADDRESS] . Також підлягають задоволенню похідні вимоги позивача про припинення права власності [PERSON] на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами № [NUMBER] , № [NUMBER] шляхом зобов`язання Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни про власника цих знаків для товарів та послуг до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг та здійснити відповідні публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність», а саме: вказати співвласниками свідоцтва № [NUMBER] та свідоцтва № [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 30.04.2025 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання. 19.05.2025 від представника УКРНОІВІ до суду надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до Виписок з Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо свідоцтв № [NUMBER] та № [NUMBER] , передача права власності на вказані торговельні марки була проведена 12.11.2018 на підставі рішення № 24065, про що було зроблено відповідні публікації в Бюлетені № 21. Чинним законодавством не передбачено повноважень Установи механізмів та способів, у які вона може здійснювати перевірку достовірності інформації, наведеної в наданих документах, в тому числі справжність підписів заявників, повноважень представників сторін договору, статусу об`єктів на предмет наявності заборони їх відчуження, справжність підписів сторін, дійсність договору тощо. Окрім того, до повноважень Установи не віднесено здійснення контролю та перевірки фактів дотримання/виконання сторонами умов договору. У даному випадку УКРНОІВІ не несе жодної відповідальності, як відповідач у справі, до якого заявлені похідні вимоги технічного характеру, пов`язані з проведенням реєстраційних дій. Просив слухати справу у його відсутність. 29.05.2025 до суду представником відповідача [PERSON] - адвокатом Мознюком Д.М., подано відзив, в якому зазначив, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] були бізнес-партерами, які започаткували виробництво санітарно-гігієнічної продукції. В ході їхньої співпраці у 2015-2016 роках було зареєстровано декілька товариств з обмеженою відповідальністю. У 2016 році [PERSON] (Відповідач-1), на прохання свого рідного брата - [PERSON] , розробила графічне зображення знаків для товарів та послуг «Clean POINT» та «Clean POINT horeca professional cleaning». В подальшому, [PERSON] та [PERSON] подали заявки на реєстрацію вказаних знаків для товарів та послуг (заявка m201606787 та m201606788). 10.11.2017 року ДП «Укрпатент» за результатами розгляду поданих заявок m201606787 та m201606788 видав свідоцтво на знак для товарів та послуг «Clean POINT» та свідоцтво на знак для товарів та послуг « [INFO] ». Співвласниками вказаних знаків для товарів і послуг були [PERSON] та [PERSON] . Оригінали вказаних свідоцтв зберігались на той момент у [PERSON] . У 2018 році [PERSON] за власним бажанням припинив участь у вказаному бізнес-проекті. Зокрема, згідно досягнутих домовленостей, [PERSON] та [PERSON] виплатили [PERSON] грошову компенсацію здійснених ним вкладень у їхній спільний бізнес-проект, а [PERSON] після цього: вийшов зі складу учасників ТОВ «Промислова компанія «ТЖ» та ТОВ «Промислова компанія «КТЖ»; забезпечив вихід зі складу ТОВ «Клін Пойнт» його довіреної особи (дружини); переоформив право власності на знаки для товарів і послуг «Clean POINT» та «Clean POINT horeca professional cleaning» на [PERSON] та передав їй свідоцтва про реєстрацію вказаних знаків для товарів та послуг. Адміністративна послуга з внесення змін до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг про передачу прав на знаки для товарів і послуг вимагала подання певного пакету документів, який включав в себе договір про передання майнових прав на знаки для товарів і послуг. Тому 26.04.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про передачу майнових прав на знаки для товарів і послуг «Clean POINT» та «Clean POINT horeca professional cleaning» на користь [PERSON] . Так як всі розрахунки, в тому числі за передачу прав на торгівельні марки були проведені між бізнес-партнерами ( [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] ) ще до підписання договору від 26.04.2018, то ціну в договорі зазначили символічну - у розмірі 500 грн. [PERSON] особисто передавав [PERSON] грошові кошти в розмірі 500 грн. в якості формальної оплати за договором від 26.04.2018 від імені [PERSON] . У 2023 році [PERSON] звернувся до [PERSON] , та повідомив, що підозрює його та [PERSON] в тому, що вони вже вивели з бізнесу свої бізнес-інвестиції, однак порушили їхні домовленості та не виплатили його додаткову винагороду. [PERSON] зазначив що це не правда, бізнес розвивається, а здійснені в нього інвестиції ні він, ні [PERSON] не виводили. На підтвердження цього [PERSON] запропонував йому провести незалежний аудит діяльності підприємств, однак [PERSON] відмовився. Після чого у 2024 році [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом, аналогічним даному, цивільна справа 753/3945/24. В якості підстав для визнання договору передання майнових прав на знаки для товарів і послуг від 26.04.2018 [PERSON] вказував на те, що цей договір він не укладав та не підписував, а про його наявність дізнався як він зазначив у позові: «випадково, 24.08.2023 з відкритої Спеціальної інформаційної системи УКРНОІВІ». В ході розгляду вказаної цивільної справи 753/3945/24 судом призначалась судова почеркознавча експертиза. Відповідно до п. 3 висновку судової почеркознавчої експертизи № 8181/24-32 від 05.12.2024 було встановлено, що підпис від імені [PERSON] , що міститься у графі «Підпис _________ [PERSON] » розділу «Реквізити сторін» у договорі № 1 про передання майнових прав на знак для товарів і послуг від 26.04.2018, виконаний [PERSON] . Після отримання судом вищевказаного висновку за заявою [PERSON] ухвалою суду від 19.03.2025 залишено позов без розгляду. 09.04.2025 року [PERSON] подав новий позов (який є предметом розгляду даної судової справи), в якому заявлені аналогічні позовні вимоги, однак в якості підстав для розірвання договору передання майнових прав на знаки для товарів і послуг від 26.04.2018 [PERSON] більше не вказує, що договір ним не підписувався, натомість зазначає, що не підписував акт приймання-передачі прав на знаки, не отримував грошових коштів за договором, що вважає істотним порушенням умов договору і підставою для його розірвання в розумінні ч. 2 ст. 651 ЦК України. Однак договір було виконано належним чином, [PERSON] особисто передавав [PERSON] грошові кошти, що підтверджується заявою [PERSON] від 26.03.2024 року, посвідченої другим секретарем з консульських питань Посольства України в Словацькій Республіці. Після цього, на виконання умов Договору від 26.04.2018 року [PERSON] добровільно передав оригінали свідоцтв на знаки для товарів і послуг № [NUMBER] та № [NUMBER] , які на сьогоднішній день зберігаються у [PERSON] . У [PERSON] дійсно не зберігся акт приймання-передачі за договором від 26.04.2018 року, оскільки після укладення і фактичного виконання даного договору пройшло вже більше 7 років. Таким чином, відсутність на даний час у [PERSON] акту приймання-передачі не може вказувати на порушення нею умов договору від 26.04.2018 року враховуючи ту обставину, що [PERSON] своєю поведінкою та діями підтвердив належне виконання умов договору, оскільки передача оригіналів свідоцтв на знаки для товарів і послуг № [NUMBER] та № [NUMBER] була неможлива без отримання ним оплати. Позивачем не доведено факту істотності порушення його прав. Також зазначив про пропуск позивачем строку позовної давності. До вказаного відзиву додано заяву про виклик свідка та про застосування строків позовної давності. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2025 задоволено клопотання про виклик та допит свідків. Протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12.06.2025 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача просив відмовити у задоволення позовних вимоги, посилаючись на повне виконання умов договору. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Частиною другою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 31.03.2016 [PERSON] та [PERSON] через Товариство з обмеженою відповідальністю «Патентне та юридичне бюро «Орбіс» звернулися із заявами № m 201606787 та № m 201606788 про реєстрацію знаків для товарів і послуг «Clean POINT» (комбіноване позначення) та « [INFO] » (комбіноване позначення) до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності». 10.11.2017 Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» зареєстрував вказане позначення та видав на ім`я [PERSON] та [PERSON] свідоцтво на знак для товарів і послуг «Clean POINT» (комбіноване позначення) за № [NUMBER] та свідоцтво на знак для товарів і послуг «Clean POINТ horeca professional cleaning» (комбіноване позначення) за № [NUMBER] . Таким чином, співвласниками вказаних знаків для товарів і послуг були [PERSON] та [PERSON] . Як стверджує відповідач, оригінали вказаних свідоцтв зберігались на той момент у [PERSON] . Вказана обставина не заперечувалася та не спростована позивачем. 26.04.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір про передачу майнових прав на знаки для товарів і послуг «Clean POINT» та «Clean POINT horeca professional cleaning» на користь [PERSON] . Відповідно до п. 1 Договору від 26.04.2018, відчужувач [PERSON] , який являється співвласником права на знаки для товарів та послуг, що посвідчуються Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № [NUMBER] з пріоритетом від 31.03.2016 року, перелік товарів 16, 21, 24 та Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № [NUMBER] з пріоритетом від 31.03.2016 року, перелік товарів 16, 21, 24, передає набувачу [PERSON] , у повному обсязі всі права, що випливають із свідоцтв на вказані знаки, а набувач приймає всі права на знаки у повному обсязі від відчужувача в порядку передбаченому цим Договором. Пунктом 3 Договору передбачено, що передача прав на знаки включає: передачу Свідоцтва на знак для товарів і послуг № [NUMBER] з пріоритетом від 31.01.2016 року та Свідоцтвом на знак для товарів і послуг № [NUMBER] з пріоритетом від 31.03.2016 року, а також усіх додатків до них. Передача здійснюється за актом прийому-передачі, який підписується в день укладання договору та після повного розрахунку за даним договором. Відповідно до п. 4 Договору, за передання прав, що є предметом цього Договору, набувач зобов`язується сплатити відчужувачу винагороду у розмірі 500 (п`ятсот) гривень. Винагорода має бути сплачена в день передачі прав. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] посилається на те, що він не отримував винагороду за вищевказаним договором, не підписував акту прийому-передачі, а також інших документів, на підставі яких було здійснено перереєстрацію права на знаки для товарів та послуг. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Під час розгляду справи судом встановлено, що укладений сторонами договір за формою, змістом та процедурою відповідає вимогам законодавства та волі сторін. Підставою позову визначено неотримання позивачем плати за договором купівлі-продажу транспортного засобу, тобто невиконання відповідачем договірного зобов`язання. До предмету доказування в цьому спорі входить встановлення обставини проведення відповідачем розрахунку з позивачем у будь-якій формі (готівковій чи безготівковій), оскільки позивач стверджує, що не отримав від відповідача суми за договором, а відповідач цей факт заперечує. За ч. ч. 2, 3, ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи наявні письмова заява [PERSON] від 26.03.2024, посвідчена другим секретарем з консульських питань Посольства України в Словацькій Республіці, та [PERSON] від 28.03.2024, посвідчена другим секретарем з консульських питань Посольства України в Чеській Республіці, в яких останні засвідчили факт виконання договору, передачу позивачеві коштів та його обізнаність про здійснення перереєстрації прав на знаки для товарів і послуг «Clean POINT» та «Clean POINT horeca professional cleaning» на користь [PERSON] . Позивачем в свою чергу не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували невиконання [PERSON] умов договору щодо сплати коштів. Враховуючи те, що позивачем не надано до суду доказів порушення відповідачем істотних умов договору про передання майнових прав на знак для товарів і послуг від 26.04.2018 за свідоцтвами № [NUMBER] та № [NUMBER] , а також тривалий проміжок часу, що передував зверненню позивача до суду з позовом, суд вважає відсутніми підстави для розірвання договору. Щодо позовних вимог про зобов`язання Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести відомості до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг стосовно Свідоцтва України № [NUMBER] та свідоцтва № [NUMBER] , а саме: вказати співвласниками свідоцтв [PERSON] та [PERSON] та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність», то оскільки вони мають похідний характер від основної позовної вимоги про розірвання договору про передання майнових прав на знак для товарів і послуг від 26.04.2018 за свідоцтвами № [NUMBER] та № [NUMBER] , у задоволенні якої судом відмовлено, тому і вказані вимоги не підлягають задоволенню. Що стосується заяви сторони відповідача про застосування строків позовної давності, то суд дійшов висновку, що вказана заява не підлягає задоволенню. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Оскільки в даній справі суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, тому суд не застосовує строк позовної давності. Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи результат вирішення спору (відмову у позові), відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються. Враховуючи наведене,

Outcome: dismissed