Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

Позивач 20.05.2024 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради, за участю третіх осіб: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Образцова Тетяна Анатоліївна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Андріадіс Віктор Юрійович про встановлення факту родинних відносин [PERSON] , [INFO] як сина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та як онука [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини померлої [INFO] [PERSON] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті спадщину за законом прийняла його мати (бабуся позивача) [PERSON] , дружина [PERSON] та [PERSON] . У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення свідоцтво про право на спадщину ніхто не отримав. 05.10.2022 позивач працевлаштувався на судно на якому працював до 23.07.2023. [INFO] померла бабуся позивача [PERSON] , єдиним спадкоємцем якої є позивач. 05.10.2023 позивач оформив в посольстві України в Республіці Молдова заяву про прийняття спадщини до майна померлої бабусі. Також 05.10.2023 позивач надав довіреність [PERSON] представляти інтереси позивача щодо оформлення спадщини. 22.11.2023 приватний нотаріус Образцова Т.А. проінформувала представника позивача про пропуску строку для прийняття спадщини та про написання прізвищ спадкодавця та спадкоємця через літеру І та И, що унеможливлює прийняття спадщини. Батьки та бабуся позивача отримували українські паспорти після проголошення Україною незалежності та їх прізвище було записано як [PERSON] , в той час як позивач отримував паспорт в 2005 році та його прізвище було записано як [PERSON] . В актовому записі про народження позивача первісно прізвище його та батьків було вказано як [PERSON] , однак 16.03.2024 в актовий запис внесено зміни та прізвище виправлено на [PERSON] . Різність правил перекладу прізвищ з російської на українську призвело до ситуації необхідності встановлення факту родинних відносин між позивачем його батьком та його бабусею. Необхідність поновлення строку для прийняття спадщини [PERSON] мотивує тим, що перебував 9 місяців у плаванні, коли померла його бабуся та не мав можливості звернутися з заявою про прийняття спадщини. Справа надійшла в провадження судді [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22.05.2014 позовну заяву залишено без руху (а.с.29). Після усунення недоліків позову, ухвалою від 30.05.2024 провадження у справі було відкрите за правилами загального позовного провадження. Задоволено клопотання про витребування доказів (а.с.43). Ухвалою від 30.10.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (а.с.107). На підставі\~розпорядження в.о.\~керівника Приморського\~районного суду\~м.\~Одеси №551/25\~від 14.05.2025 на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 06.05.2025 «Про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду м. Одеси, у зв`язку з поданням заяви про відставку», по справі було проведено 15.05.2025 повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями в результаті якого справа 16.05.2025 передана судді Бондарю В.Я. Ухвалою від 16.05.2025 справа прийнята до розгляду судді Бондаря В.Я. та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження зі стадії розгляд справи по суті з призначенням судового засідання на 01.07.2025. У судовому засіданні 01.07.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , було продовжено розгляд справи в заочному порядку, з метою повторного сповіщення відповідача розгляд справи відкладено на 15.07.2025. У судовому засіданні 15.07.2025 представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Одеська міська рада в судові засідання не з`являлася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася, шляхом доставлення процесуальних документів та судових повісток до електронного кабінету в системі ЕСІТС. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку. Згідно ч.1 ст.244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Суд у судовому засіданні 15.07.2025 оголосив про перехід до стадії проголошення рішення та оголосив, що проголошення рішення відбудеться 23.07.2025. Сторони сповіщалися про час, дату та місце проголошення рішення у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що свідчить повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 27.01.2022 (а.с.82-83). З свідоцтва про народження складеного російською мовою серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народився [PERSON] у батьків [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Позивач [PERSON] 21.01.2005 документований паспортом громадянина України серії [NUMBER] (а.с.16). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). 24.01.2022 [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Андріадіс В.Ю. з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.23). 27 січня 2022 року [PERSON] склала довіреність на ім`я [PERSON] щодо представлення її інтересів в питаннях пов`язаних з оформленням спадкових справи після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.26). З копії спадкової справи №29/21 до майна померлого [PERSON] , наданої до суду на виконання ухвали суду про витребування доказів, вбачається, що з заявами про прийняття спадщини звернулися: 01.09.2021 дружина [PERSON] (а.с.57), [INFO] син [PERSON] (а.с.73), 27.01.2022 мати [PERSON] (а.с.79). З відомостей про зареєстрованих осіб Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 29.09.2021 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.72). З послужної книжки моряка №04251/2009/24 вбачається, що з 05.10.2022 по 23.07.2023 [PERSON] був працевлаштований на судні (а.с.13). [INFO] померла [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). 05 жовтня 2023 року [PERSON] в місті Кишинів Республіки Молдова склав заяву про прийняття спадщини, що залишилися після смерті його бабусі [PERSON] . Заява зареєстрована за №570-776 радником з консульських питань Посольства України в Республіці Молдова Брежнєвою О.С. (а.с.22). Також 05 жовтня 2023 року [PERSON] склав довіреність на представлення його інтересів на ім`я [PERSON] . Довіреність зареєстрована в реєстрі за №570-777 радником з консульських питань Посольства України в Республіці Молдова Брежнєвою О.С. (а.с.25). Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Образцова Т.А. листом від 22.11.2013 (ймовірно описка і правильним є 2023) повідомила представника [PERSON] [PERSON] про пропуск строку для прийняття спадщини та відсутність можливості встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). 16 березня 2024 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внесено зміни в актовий запис про народження [PERSON] , змінивши прізвище дитини та його батьків з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що свідчить повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 19.04.2024 (а.с.27). Пленум Верховного Суду України в постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в п.7 роз`яснив, що суди вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (частина перша статті 319 ЦПК України). Згідно вимог статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина першаст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина першаст.80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьоїст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що в актовому записі про народження позивача первинно було зазначено прізвище [PERSON] , але при оформленні паспорту громадянина України прізвище [PERSON] вказано як [PERSON] , що призвело до різного написання прізвищ позивача як онука та сина [PERSON] та [PERSON] . Оформлення спадщини після смерті [PERSON] , адреса проживання [PERSON] вказана в довідці про реєстрацію та актовому записі свідчить про те, що [PERSON] є сином [PERSON] та онуком [PERSON] , а тому позов в частині вимог про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини суд зазначає наступне. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У частині 1 статті 1266 ЦК України зазначено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. У постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року в справі №643/1216/15-ц зроблено висновок щодо застосування статті 1266 ЦК України та вказано, що спадкування за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємці за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу. Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними не переробними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі №381/4482/16-ц. Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, що позивач на момент смерті бабусі [PERSON] перебував у плаванні та подав заяву про прийняття спадщини до консульської установи після спливу трьох місяців після закінчення працевлаштування на судні та оформив довіреність для прийняття спадщини, в результаті чого представник позивача Бендерук О.М. майже через рік звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, суд вважає такі обставини поважними, тому наявні підстав для задоволення позову в частині вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Outcome: approved