Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вимоги позову обґрунтовані тим, що з 02 червня 2017 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, мають трьох дітей. Позивач зазначає, відповідач бував вдома рідко, вживав алкоголь, вдавався до психологічного насильства, вчиняв сварки, принижував позивача, що відбувалось регулярно. Вказує на те, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, шлюб має формальний характер, позивач самостійно піклується про дітей, займається їх вихованням та забезпеченням. Вважає примирення та збереження шлюбу неможливим. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 лютого 2025 року відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 22 травня 2025 року призначено сторонам один місяць строку на примирення, зупинено провадження у справі. Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 23 червня 2025 року поновлено провадження у справі. Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 23 червня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про надання строку на примирення. Також у судовому засіданні 23 червня 2025 року оголошено перерву, з метою надання сторонам можливості мирного врегулювання спору. Позивач в судовому засіданні наполягала на розірванні шлюбу та пояснила, що з початку відносин між сторонами відповідач чинив на неї моральний тиск. Зауважила, що мала надію на збереження сім`ї, але протягом п`яти місяців від часу звернення з цим позовом до суду ставлення відповідача до неї не змінилось, позивач використовує фінансову залежність позивача, вчиняє до неї психологічне насильство, в наданий сторонам строк на примирення вдавався до маніпуляцій майном та грошима, не намагався покращити відносини між сторонами. Представник позивача в судовому засіданні наполягала на тому, що позивач заперечує проти примирення, пояснила, що відповідач вчиняв домашнє насильство, сторони більше року до звернення з позовом до суду не ведуть спільне господарство. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти розірвання шлюбу. Відповідач пояснив, що сторони спільно проживають, підтримують сімейні відносини, він забезпечує позивача та дітей матеріально. Зауважив, що мало місце не домашнє насильство а сварки та суперечності. Представник відповідача зазначив, що справи щодо відповідача закриті за відсутністю складу адміністративного правопорушення, сторони проживають разом, мають спільний побут. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сімейні відносини регулюються лише в тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ст. 7 СК України). Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що між сторонами 02 червня 2017 року було укладено шлюб. Сторони мають спільних малолітніх дійтей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом від 01 грудня 2021 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей. Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 28 червня 2022 року відповідача звільнено від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, через малозначність вчиненого адміністративного правопорушення. Спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей та поділу майна на час розгляду справи у сторін немає. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, переконана, що примирення з відповідачем не можливе. У встановлений судом строк для примирення сторони не дійшли спільної згоди щодо збереження сім`ї. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, коли обов`язки дружини та чоловіка зі спільного піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги припинені, подальше збереження шлюбу є не можливим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач наміру не має, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За змістом ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved