Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

[PERSON] за участю заінтересованих осіб: Джулинської сільської ради, Гайсинської районної військової адміністрації Вінницької області, військової частини [NUMBER] звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю. Заява обгрунтована тим, що заявниця, з [PERSON] познайомились в квітні 2006 року. З червня 2006 вже стали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу. [PERSON] [INFO] , вів з нею спільне господарство, вони мали спільних друзів з якими разом спілкувались, один одному допомагали та спільно відпочивали. Особливо чоловік любив спілкуватись з дочкою заявниці - [PERSON] , [INFO] .. За час спільного проживання вони придбали побутову техніку та інше майно. Заявниця з дочкою були повністю на утриманні чоловіка. У 2012 році чоловік тяжко захворів на відкриту форму туберкульозу. Вони разом з ним відвідували медичні заклади, в неї на зберіганні знаходяться його медичні документи, а саме: направлення на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК), виписка із медичної картки стаціонарного хворого № 23201 з якої видно, що чоловік проходив стаціонарне лікування з 29.07.2023 по 10.08.2023 року, КП Полтавська обласна лікарня ім. Скліфосовського. Направлення на консультацію в обласний протитуберкульозний диспансер від 17.11.2017 року з якого вбачається, що [PERSON] направлявся на медичний перегляд захворювання та для встановлення інвалідності, медична картка [PERSON] , в якій зазначено склад сім`ї: дружина [PERSON] та донька [PERSON] , 2003 р.н.. У зв`язку із тяжким захворюванням чоловіка, вони всією сім`єю проходили лікування, що підтверджується записами в медичній картці заявниці, а саме зазначено, що в сім`ї у чоловіка виявлено хворобу та направлено до туб. кабінету. Факт проживання [PERSON] з [PERSON] як чоловіка та дружини підтверджується також матеріалами справи № 126/3121/15 - п провадження № 3/126/1369/2015 про притягнення чоловіка, [PERSON] до адміністративної відповідальності. Так в матеріалах справи судом доведено, що 09.09.2015 року близько 19 години в [ADDRESS] , на подвір`ї домоволодіння [PERSON] ображав свою дружину, - [PERSON] . Коли вони проживали разом [PERSON] , чоловік отримував повістки з викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки в [ADDRESS] , так 06.01.2023 року та 10.02.2023 року його викликали на відправлення. Повісткою від 16.02.2023 року чоловіка повторно було викликано на відправку. 17.02.2023 року [PERSON] був мобілізований до збройних сил України. Під час проходження служби заявниця з дочкою були повністю на утриманні чоловіка, який матеріально допомагав. Кошти [PERSON] перераховував на картковий рахунок дочки [PERSON] .. Платежі підтверджуються, довідкою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», № 4U9ASA5RET7EVOP від 18.06.2024 року та довідкою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», № [NUMBER] від 27.05.2024 року. 18.08.2023 року [PERSON] , [INFO] зник безвісти за особливих обставин під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії проти України під час дії воєнного стану біля с. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області, що підтверджується повідомленням про зникнення безвісти № 3007 від 21.08.2023 року. Після зникнення [PERSON] , заявниця займалась пошуком свого чоловіка, зверталась до [INFO] із заявою від 31.10.2024 року. На дане звернення нею було отримано відповідь за вих. № 12745 від 21.11.2024 року в якій підтверджується факт зникнення [PERSON] та пропонується алгоритм дій щодо розшуку чоловіка в якому зазначається, що по факту зникнення чоловіка проводилось службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли його безвісти зникнення. Під час проведення службового розслідування встановлено, що виконуючи бойове завдання відповідно до бойового розпорядження командира [NUMBER] механізованого батальйону № 1160/2023 від 17.08.2023, солдат [PERSON] перебував у складі групи, яка здійснювала бойове завдання по обороні біля населеного пункту Андріївка Краматорського району Донецької області. 17.08.2023 року після мінометного обстрілу позиції поблизу населеного пункту Андріївка, Краматорського району, Донецької області було виявлено відсутність солдата [PERSON] .. Ознак загибелі на позиції та по маршруту пересування виявлено не було, що підтверджується наказом № 2076 командира військової частини [NUMBER] від 04.11.2023 року. Таким чином вбачаються розбіжності. Так в повідомленні про зникнення безвісті № 3007 від 21.08.2023 року виданого [INFO] вказано, що чоловік зник безвісті під час дії воєнного стану біля с. Кліщіївка, Бахмутського району Донецької області 18.08.2023 року, а в наказі командира військової частини [NUMBER] від 04.11.2023 року № 2075 «Про результати службового розслідування за фактом зникнення солдата [PERSON] », який додано до листа № 12745 від 21.11.2024 року, зазначено 17.08.2023 року після мінометного обстрілу позиції поблизу населеного пункту Андріївка, Краматорського району, Донецької області. Заявниця без офіційного підтвердження родинних стосунків не має права на отримання інформації щодо обставин зникнення [PERSON] , тому їй необхідно встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , щоб продовжити його пошуки. Заявниця [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність та задовольнити. Представник заінтересованої особи Джулинської сільської ради, Красиленко І.В., подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за відсутності представника Джулинської сільської ради, заявлені вимоги визнає. Представник заінтересованої особи Гайсинської районної державної адміністрації Головашич Л.В., подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, за наявними в матеріалах справи документами. Представник заінтересованої особи військової частини [NUMBER] в судове засідання не явився. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 21 Сімейного Кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1). Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя (ч. 2). [PERSON] заявлено вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з військовослужбовцем [PERSON] , який 18.08.2023 року зник безвісти за особливих обставин під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримання збройної агресії проти України в Донецькій області. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Звертаючись до суду заявницею, на підтвердження факту спільного проживання з [PERSON] надано достатньо письмових доказів, які підтверджують факт, який просить встановити [PERSON] .. Також факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] з червня 2006 року по 17.08.2023, підтверджується письмовими свідченнями [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно із ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За приписами ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Так, звертаючись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з [PERSON] , [PERSON] зазначає, що встановлення такого факту дозволить їй належним чином комунікувати із органами військового управління, подавати заяви до уповноважених органів щодо розшуку [PERSON] .. У Законі України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» термін «близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин» вживаються в такому значенні: чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Відповідно до частин 1-4 статті 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України. За положеннями ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. При застосуванні ст. 74 Сімейного кодексу України варто виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18.07.2018 у справі № 544/1274/16-ц та в постанові від 12.02.2020 у справі № 207/3371/17. Великою Палатою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. У Постанові Верховного Суду від 03.11.2022 у справі № 361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 по справі №524/10054/16. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.. Згідно із вимогами ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. theUnitedKingdom ), п. п. 28 - 36. Series A №18). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом». З урахуванням наведених вище вимог, заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] надано низку доказів, які у повному обсязі підтверджують обставини спільного проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] у період з червня 2006 по день набуття [PERSON] правового статусу, зниклого безвісти, тобто до 17.08.2023. Факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із зниклим безвісти [PERSON] , як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, надані докази та показання свідків, підтверджують факт спільного їхнього проживання в період з червня 2006 по 17.08.2023, виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти, піклування чоловіка та жінки один про одного. Аналізуючи вищевикладені обставини, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи визнання факту спільного проживання як чоловіка та дружини заявниці та [PERSON] як чоловіка і жінки, суд приходить до висновку про доведеність факту проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, у зв`язку з чим заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved