Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Короткий виклад позиції позивача та відповідача. ТОВ «ФК «ЄАПБ» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 7914583 в електронному вигляді, після чого, відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання в частині виконання договірних відносин. 27.02.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладений договір факторингу №\~27022025, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 27.02.2025 до Договору факторингу № 27022025, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 22698,00 грн., з яких: 6600,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9975,00 грн сума заборгованості за відсотками; 6123,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами. З часу отримання права вимоги до відповідача позивач не здійснював нарахування жодних штрафних санкцій. Покликаючись на норми ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість: за кредитним договором № 7914583 в сумі 22698,00 грн, а також понесені судові витрати. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 20.06.2025 представник позивача Грибанов Д.В., в інтересах ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» скерував до Чорнобаївського районного\~суду Черкаської\~області позовну заяву до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 24.06.2025 позовна заява прийнята суддею до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі та у випадку неявки відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. За приписами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Пояснення учасників у судовому засіданні. Відповідач у судовому засідання 21.07.2025 позов визнав частково, а саме вважав, що підлягає стягненню сума за тілом кредиту та процентами. Щодо пені позов не визнав, вказавши що під час дії воєнного стану стягнення пені та нецстойки по кредитним договорам заборонено. Крім того, пояснив, що у березні 2025 року він потрапив у ДТП та перебуває на лікуванні, а тому борг за кердитним договором не було можливості сплачувати. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Щодо договору про надання споживчого кредиту № 7914583 від 22.05.2024 суд установив таке. 22.05.2024\~між ТОВ\~«Авентус Україна»\~та відповідачем\~укладений договір\~про надання\~споживчого кредиту\~№ 7914583. Договір був укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» (а.с. 5-14). Відповідно до п. 1.3. договору відповідач отримав у кредит грошові кошти у розмірі 5\~900,00 грн. Сторони договору в п. 1.4. договору узгодили строк кредиту - 360 днів. Пунктом 1.5.1. визначено денну процентну ставку - 1,50 % в день. Пунктом 2.1. договору визначено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . У розділі 6 договору визначена відповідальність сторін та порядок вирішення спору. Зокрема, у випадку невиконання або несвоєчасного виконання споживачем зобов`язань за договором , споживач зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 200,00 грн на 4 день такого невиконання та у розмірі 59,00 грн - починаючи з 5 дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання. Відповідач був ознайомлений із Паспортом споживчого кредиту у якому міститься інформація щодо орієнтовної вартості кредиту, порядку та строків повернення кредиту, розміру та порядку нарахування процентів (а.с. 15). 24.05.2024\~між ТОВ\~«Авентус Україна»\~та відповідачем\~укладено додаткову\~угоду до\~договору №\~7914583\~про надання\~споживчого кредиту\~від 22.05.2024. Додаткова угода до договору була укладена у письмовій формі у вигляді електронного документа (а.с. 16-18). Відповідно до п. 1. додаткової угоди сторони домовились збільшити суму кредиту на 700,00 грн. Пунтом 7 додаткової угоди визначено, що вона та додаток 1 в редакції від 24.05.2024 є невід`ємною частиною договору. Відповідач був ознайомлений із Паспортом споживчого кредиту у якому міститься інформація, яка надається споживачу до укладення додаткової угоди щодо збільшення суми кредиту до договору № 7914583 про надання споживчого кредиту від 22.05.2024 (а.с. 19-20). Судом досліджений складений ТОВ «Авентус Україна» розрахунок заборгованості за договором № 7914583 від 22.05.2024 за період із 26.02.2025 по 22.05.2025. За змістом цього розрахунку позивач вказує, що відповідач має непогашену заборгованість у розмірі 22\~698,00 грн, з якої: сума заборгованості за основною сумою боргу - 6\~600,00 грн, сума заборгованості за відсотками - 9\~975,00 грн, штраф - 6\~123,00 грн (а.с. 21-23). 27.02.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та позивачем укладено Договір факторингу № 27022025, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 24-26). Згідно з копією акта приймання передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 27022025 клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників від 27.02.2025 (а.с. 27). Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 27.02.2025 до Договору факторингу № 27022025 від 27.02.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7914583 в сумі 22698,00 грн, з яких: 6600,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 9975,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 6123,00 грн - сума заборгованості за пенею, штрафами (а.с. 28). Застосовані норми права та висновки суду. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі, якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами, якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст.\~11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавіто-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Згідно з ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Статтею 1050\~ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Висновки суду. Суд вважає, що позивачем надано належні і допустимі докази укладення між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] . Договору позики № 7914583 від 22.05.2024. Матеріали справи не містять доказів щодо спростування презумпції правомірності цього договору, він недійсним не визнаний. Разом з тим, відповідач не заперечує укладення такого договору в електронній формі за допомогою мобільного додатку та визнав цю обставину. Згідно зі ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Ураховуючи, що відповідач у судовому засіданні визнав отримання ним кредитних коштів від первісного кредитора в розмірі 5 900,00 грн та 700,00 грн, а всього 6\~600,00 грн, відсутність обгрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини, то суд дійшов висновку про доведеність виконання первісним кредитором - ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" зобов`язань по Договору позики № 7914583 від 22.05.2024. Визначений позивачем розмір заборгованості, його розрахунок відповідачем не спростований та не оспорюється, а відтак, є чинним, а тому приймається судом до уваги. Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, не повернув грошові кошти та проценти за користування грошовими коштами, тому суд дійшов висновку про задоволення позову у цій частині та стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості по тілу кредиту та відсотків за користування кредитними коштами у період строку кредитного договору. Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за пенею, штрафами у розмірі 6\~123,00 грн. Відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (не виконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Приймаючи до уваги те, що заборгованість за штрафними санкціями (пенею) в сумі 6123,00 грн нарахована відповідачу після 24.02.2022, у період дії в Україні воєнного стану, у зв`язку з чим позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, суд дійшов висновку, що позов в частині до задоволення не підлягає. Таким чином суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. З огляду на часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, а саме у сумі 16\~575,00 гривень, що становить 73,02 % (16575,00 / 22698,00 х 100) від заявлених позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2\~211,05 гривень (3028 / 100 х 73,02). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial