Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Заявник [PERSON] , заінтересована особи: [PERSON] , Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації звернулася до суду з заявою про визнання особи недієздатною та встановлення опіки над [PERSON] , [INFO] . Вимоги заяви мотивовані тим, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , яка є інвалідом з дитинства 2 групи безстроково (рішення МСЕК від 27.05.2019 року) та перебуває на обліку в Київській міській психоневрологічній лікарні № 2 та за станом здоров`я потребує постійного догляду та допомоги. Внаслідок стійкого хронічного психічного розладу [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, потребує встановлення опіки. [PERSON] є матір`ю [PERSON] та враховуючи, що вона фактичного на даний час доглядає та піклується донькою бажає виконувати обов`язки опікуна над нею, просить суд визнати [PERSON] , [INFO] недієздатною особою та призначити [PERSON] опікуном над [PERSON] у разі визнання її судом недієздатною особою. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 січня 2025 року відкрито провадження у цій цивільній справі та призначено її розгляд проводити у порядку окремого провадження судом у складі одного судді і двох присяжних у судовому засіданні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 лютого 2025 року призначено по цивільній справі за заявою [PERSON] в інтересах [PERSON] , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, судово-психіатричну експертизу проведення якої доручено експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України»; провадження по справі до отримання висновку експертизи зупинено. 02.07.2025 року з Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 929 від 18.06.2025 року. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва 31.07.2025 року поновлено провадження у справі. Заявник в судовому засіданні підтримала задоволення заяви. Адвокат особи, стосовно якої ставиться питання про недієздатність та призначення опікуна в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечує. Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації подав до суду подання про доцільність призначення [PERSON] опікуном над її донькою [PERSON] та не заперечував проти задоволення заяви. Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, заявником у справі є [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Києва, що підтверджується паспортом громадянки України серія [NUMBER] , виданий 30 листопада 2006 року Дніпровським РУ ГУ МВС України в м. Києві. Судом встановлено, що заінтересована особа: [PERSON] є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 13). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 27.05.2019 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом 2 групи з дитинства безстроково. (а.с. 7). Статтею 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно з ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 929 від 18.06.2025 року, складеного судовим експертом Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України», [PERSON] , [INFO] , страждає хронічним, стійким психічним розладом у вигляді «Помірної розумової відсталості» (згідно з МКХ-10: F71) і за своїм психічним станом на теперішній час не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, з огляду на наданий висновок експертизи вбачається, що дійсно [PERSON] , [INFO] , не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне визнати останню недієздатною. Відповідно до ст. 41 ЦК України правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-якого правочину. Такі дії від імені недієздатної особи вчиняє її опікун. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Аналізуючи при цьому як норми ЦК України, так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.1999 № 34/166/131/88 (далі - Правила). Згідно з ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Статтею 55 ЦК України передбачено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно з ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. За вимог ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Згідно ч. 5 статті 63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників. Відповідно до норм ч.1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити її опікуном над її донькою. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є матір`ю [PERSON] , та бажає стати опікуном для своєю доньки, яка внаслідок захворювання, позбавлена можливості піклуватися про себе. Заявник має фізичну та матеріальну можливість опіки над своєю матір`ю. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до Подання органу опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 26.06.2025 року № 49-722 «Про доцільність призначення [PERSON] опікуном над її донькою [PERSON] » Орган опіки та піклування, вважає за доцільне: призначити опікуном [PERSON] над її донькою [PERSON] , [INFO] , в разі визнання останньої недієздатною особою рішенням Дніпровського районного суду міста Києва. Згідно з ч. 4 ст. 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При вирішенні питання щодо призначення опікуна, суд враховує, що [PERSON] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] та не має медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна, які мешкають спільно за адресою: [ADDRESS] . Правилами ст. 41 ЦК України передбачені правові наслідки визнання фізичної особи недієздатною, а саме: над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун. Крім того, відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заява [PERSON] , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи - [PERSON] , недієздатною та призначення опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень ч.5 та ч.6 ст. 300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. При ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (ч.7 ст. 294 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved