Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-01 00:00:00

27.12.2024 представник позивача адвокат Хохленко Антон Олександрович, який діє в інтересах позивачки [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. У своєму позові представник позивача зазначає, що під час шлюбу між позивачем та відповідачем було придбано два транспортних засоби: Mazda CX-5 номер шасі [NUMBER] , колір коричневий, 2018 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та Toyota RAV 4, номер шасі [NUMBER] , колір білий, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за позивачкою право власності на автомобіль Toyota RAV 4, визнати за відповідачем право власності на автомобіль Mazda CX-5, стягнути з відповідача на користь позивачки грошову компенсацію вартості частини спільного майна в розмір 337 600,00 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу було розподілено судді Гроні Д. С. 03.01.2025 ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 24.01.2025 через систему «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Медвєдєвою Л. В. подано відзив на позов, у якому вона просила у задоволенні позову відмовити. Також 24.01.2025 адвокатом Медвєдєвою Л. В. в інтересах [PERSON] подано зустрічний позов до [PERSON] , в якому позивач за зустрічним позовом просить в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на частку легкового автомобіля Toyota RAV 4, номер шасі [NUMBER] , колір білий, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Ухвалою суду від 05.02.2025 зустрічну позовну заяву прийнято до розгляду та об`єднано з первісним позовом. 10.03.2025 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якому представник відповідача за зустрічним позовом адвокат Хохленко А. О. просить у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом адвокат Хохленко А.О. підтримав первісний позов у повному обсязі, в задоволені зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідача за первісним позовом адвокат Медвєдєва Л. В. проти позову заперечила, просила в його задоволенні відмовити, наполягала на задоволенні зустрічного позову. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.04.1987 між [PERSON] та [PERSON] Консульським відділом Посольства СРСР в Демократичній Республіці Афганістан було зареєстровано шлюб, актовий запис № 46. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.01.2024 у справі № 205/8631/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Під час шлюбу подружжям було придбано два транспортні засоби: Mazda CX-5, номер шасі [NUMBER] , колір коричневий, 2018 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та Toyota RAV 4, номер шасі [NUMBER] , колір білий, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Транспортний засіб Mazda CX-5 був зареєстрований за [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , транспортний засіб Toyota RAV 4 був зареєстрований за [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . На час розгляду справи автомобіль Mazda CX-5 знаходиться поза межами України, а саме: на території Румунії. Автомобілем Toyota RAV 4 фактично користується [PERSON] . Вказані обставини були підтверджені під час розгляду справи представниками сторін та не заперечується ними. На підтвердження ринкової вартості автомобіля Mazda CX-5 та Toyota RAV 4 позивачем за первісним позовом надано скріншоти з відкритих джерел автотранспортного ринку України щодо ринкової вартості аналогічних транспортних засобів. З них вбачається, що вартість автомобіля Mazda CX-5 визначена у розмірі 1 266 000,00 грн, а вартість автомобіля Toyota RAV 4 визначена у розмірі 590 300,00 грн В свою чергу відповідачем за первісним позовом разом з зустрічною позовною заявою подано Звіт про незалежну оцінку вартості майна автомобіля Mazda CX-5 від 20.01.2025, який виконано шляхом застосування порівняльного підходу визначення вартості. Відповідно до цього Звіту вартість автомобіля Mazda CX-5 визначена у розмірі 806 285,00 грн. Щодо походження коштів на придбання спірного автомобіля суд зазначає таке. Суд наголошує, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до вимог ч. 2, 4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Названі норми матеріального права припускають існування факту спільної сумісної власності подружжя, доки не доведено інше кимось із подружжя. Спірний транспортний засіб придбаний в період шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки доказів іншого не надано. Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте під час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. За змістом статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно з ч. 1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Відповідно до ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зокрема в п. 23 передбачено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до п. 24 вказаної Постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. У частині другій статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що спірні транспортні засоби придбані сторонами в період шлюбу, а відтак, таке майно є спільною сумісною власністю подружжя, де частки чоловіка та дружини є рівними, що повністю узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Крім того, така позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 725/1776/18 (провадження № 61-7911св19), аналогічна позиція сформульована у постановах Верховного Суду: 1) від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18); 2) від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18); 3) від 04 березня 2020 року у справі № 761/22696/17 (провадження № 61-17209св19). Відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Доводи представника відповідача, що автомобіль Mazda CX-5 придбаний у шлюбі за особисті кошти відповідача за первісним позовом, суд відхиляє, оскільки ці твердження не підтверджується належними доказами. Спростування презумпції спільності майна подружжя потребує доведення обставин придбання спірного майна за рахунок особистих (не подружніх) коштів, а не шляхом доведення відсутності доходів у іншого подружжя. Слід також вказати, що факт реєстрації майна, придбаного у період шлюбу, на ім`я одного з подружжя не означає, що воно належить лише особі, на ім`я якої зареєстроване. Таке майно є спільною сумісною власністю подружжя. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 462/518/18 (провадження № 61-13422св19). Суд враховує правову позицію висловлену в постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року в справі № 646/7463/16-ц (провадження № 61-17601св20) в якій зазначено, що якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього, в даному випадку на транспортний засіб, лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя. Суд оцінивши подані учасниками справи докази, дійшов висновку, що вказане майно є спільним майном подружжя та що презумпція права спільної сумісної власності відповідачем та його представником не спростована. Щодо визначення вартості спірного майна суд зазначає таке. Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.95 за № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" встановлено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. Окрім того, вартість майна визначається відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». За статтею 3 зазначеного Закону незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»). Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Дослідивши надані позивачем за первісним позовом скріншоти з інтернет-сайтів з продажу автомобілів, суд не бере їх до уваги, оскільки вони не відповідають вимогам, які висуваються до доказів, оскільки не дають можливість встановити дійсну вартість спірних автомобілів Mazda CX-5 та Toyota RAV 4 з урахуванням їх комплектації, характеру експлуатації, можливих поліпшень, фізичного зносу тощо. Безпосередній огляд цих автомобілів експертом-оцінювачем не здійснювався. Дослідивши наданий відповідачем за первісним позовом Звіт про незалежну оцінку автомобіля Mazda CX-5 від 20.01.2025, суд доходить висновку, що цей звіт також не може бути взятий судом до уваги, оскільки він зроблений без особистого огляду транспортного засобу експертом, отже не враховує в собі експлуатаційні дефекти, умови зберігання та догляду за автомобілем. Суд зазначає, що відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Згідно з усталеною судовою практикою щодо застосування частини п`ятої статті 71, статті 365 ЦК України суд визнає ідеальні частки подружжя в майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності, якщо один із подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій. Верховний Суд в постанові від 04 жовтня 2023 року у справі № 691/1240/18 (провадження № 61-4680св23) звернув увагу, що визнання права на половину частини спірного майна (визнання права на ідеальну частку у майні без його виділу в натурі) є поділом майна подружжя у розумінні частини першої статті 71 СК України, а тому суд може визнати право на частку у спільному майні подружжя за вказаних вище умов. Оскільки позивачем та відповідачем не надано суду доказів, з яких можна встановити дійсну вартість спірних автомобілів Mazda CX-5 та Toyota RAV 4, суд позбавлений можливості визначити розмір грошової компенсації частини вартості майна другому з подружжя у разі визнання права власності на майно за іншим з подружжя. Тому в цій частині позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають. За таких обставин позовні вимоги за первісним позовом про поділ майна подружжя слід задовольнити частково, визнавши за кожним із подружжя право приватної власності на транспортного засобу Toyota RAV 4 та транспортного засобу MAZDA CX-5. В іншій частині позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають. Зустрічна позовна заява про визнання за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя право приватної власності на транспортного засобу Toyota RAV 4 підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial