Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулося до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № А414СТ155101017680 від 09 вересня 2020 року в розмірі 114 349,62 гривень, з яких заборгованість за кредитом - 69 317,53 гривень, заборгованість по відсоткам - 45 032,09 гривень, та судові витрати з підстав, викладених в позовній заяві. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, при зверненні до суду з позовною заявою, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином. Позов не визнали з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмовому клопотанні про виключення документів з числа доказів. Розгляд справи проводиться судом на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 09 вересня 2020 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № А414СТ155101017680. (а.с. 7). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору, АТ «Акцент-Банк» надало [PERSON] кредит в сумі 100 000 гривень, шляхом зарахування на платіжну картку [NUMBER] . Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № А414СТ155101017680 від 09 вересня 2020 року належним чином не виконала. В результаті чого, станом на 13 березня 2025 року, в неї, згідно розрахунку позивача, мається заборгованість перед АТ «Акцент-Банк» в сумі 114 349,62 гривень, з яких заборгованість за кредитом - 69 317,53 гривень, заборгованість по відсоткам - 45 032,09 гривень, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ «Акцент-Банк». Суд не приймає до уваги заперечення сторони відповідача з наступних підстав. Як вбачається із змісту відзиву на позовну заяву, що стороною відповідача заперечувався факт укладення 09 вересня 2020 року між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] кредитного договору № А414СТ155101, та зазначалося про недоведеність обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог. Верховний Суд 23 жовтня 2019 року прийняв важливу постанову (справа № 917/1307/18), якою розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності. Суд звертає увагу, що стороною відповідача до відзиву не було додано жодного доказу, на підтвердження викладених заперечень. В подальшому, представником АТ «Акцент-Банк» було подано до суду виписку по платіжній картці АТ «Акцент-Банк», емітованій на ім`я [PERSON] , із змісту якої достовірно вбачається факт отримання 09 вересня 2020 року відповідачем кредитних коштів в сумі 100 000 гривень та їх використання в період з 09 вересня 2020 року по 19 вересня 2020 року. Приймаючи до уваги факт отримання та повного використання відповідачем [PERSON] кредитних коштів в сумі 100 000 гривень на умовах кредитного договору № А414СТ155101, суд на засадах розумності, справедливості та змагальності сторін, вважає зазначені обставини повністю доведеними позивачем. Зазначаючи про порушення позивачем строків подання доказів, сторона відповідача, в свою чергу, взагалі самоусунулась від добросовісної реалізації принципу змагальності сторін, та взагалі не подала жодних доказів на підтвердження своїх заперечень. Така позиція сторони відповідача носить характер надмірного формалізму щодо порядку подання доказів та відповідає концепції «негативного доказу», що перешкоджає об`єктивному та повному розгляду справи судом. Також суд звертає увагу, що жодних заперечень щодо розрахунку заборгованості від сторони відповідача не надходило. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному об`ємі та стягнення з відповідача на користь АТ «Акцент-Банк» виниклої заборгованості та судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному об`ємі. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі - 2 422,40 гривень.

Outcome: approved