Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, по якому просить: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП в розмірі 336\~775,39 гривень. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 3\~367,75 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 49\~986,00 гривень. Мотивує вимоги тим, що 15.10.2024 року о 23:35 год., у м. Одесі по вул, Фонтанська дорога кут пров. Економічний в м.Одеса водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Logan Dacia д.н.з. [NUMBER] , пасажиром якого була [PERSON] , в ході виконання маневру повороту наліво на зелений сигнал світлофора, не надав перевагу в русі зустрічному транспортного засобу Lexus д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , пасажиром якого була [PERSON] , -у зв`язку з чим відбулось зіткнення. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] .. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. По даному факту співробітниками поліції складений протокол про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] .. Вина водія [PERSON] встановлена Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2024, справа № 522/20033/24. Зазначена постанова не оскаржувалась у апеляційному порядку та набрала законом сили 09.12.2024. Автомобіль марки «Lexus CN 200Н», р.н. [NUMBER] , належить [PERSON] . Цивільна-правова відповідальність [PERSON] як водія транспортного засобу Logan Dacia д.н.з. [NUMBER] була застрахована, ТДВ "Експрес Страхування", за номером страхового поліса № СА214181. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160 000 (сто шістдесят тисяч) грн, У встановлений законом строк, [PERSON] звернулась до ТДВ "Експрес Страхування", із повідомленням: про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування. ТДВ "Експрес Страхування" зроблено виплату страхового відшкодування у розмірі 160 000 (сто шістдесят тисяч) грн. 00 коп.. Згідно із висновком експерта № 02-25 від 13.01.2025 року про визначення вартості матеріального збитку причиненого внаслідок ДТП, вартість матеріального збитку автомобілю марки «Lexus CN 200Н», р.н. [NUMBER] . становить 607 889 (шістсот сім тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) грн.. 31 коп. Ринкова вартість автомобіля марки «Lexus CN 200Н». р.н. [NUMBER] з урахуванням аварійних пошкоджень становить 117 113 (сто сімнадцять тисяч сто тринадцять) грн. 92 коп. Витрати на проведення експертної оцінки складають 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.. Сума основного боргу складає у сукупності 336 775 (триста тридцять шість тисяч сімсот сімдесят п`ять) гри. 39 коп.; з розрахунку: 607889,31 грн. (вартість матеріального' збитку) - 117113,92 грн. (вартість урахуванням аварійних пошкоджень) - 160000 грн. (виплата страхового відшкодування) + 6000 грн. (витрати на експертизу) Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 14.02.2025 по справі відкрито провадження, встановлений загальний порядок розгляду справи. 16.04.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився. 10.06.2025 подав заяву про заочний розгляд справи. Відповідач до судового засідання не з`явився про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, докази в сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15.10.2024 року о 23:35 год., у м. Одесі по вул, Фонтанська дорога кут пров. Економічний в м. Одеса водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Logan Dacia д.н.з. [NUMBER] , пасажиром якого була [PERSON] , в ході виконання маневру повороту наліво на зелений сигнал світлофора, не надав перевагу в русі зустрічному транспортного засобу Lexus д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , пасажиром якого була [PERSON] , -у зв`язку з чим відбулось зіткнення. Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 26.11.2024 у справі №522/20033/24 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, постанов набула чинності 09.12.2024. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Враховуючи ті обставини, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 26.11.2024 [PERSON] (відповідач) визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до пошкодження автомобіля позивача, суд уважає доведеним та таким, що не підлягає сумніву, факт завдання матеріальної шкоди відповідачем позивачу. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У відповідності до положень\~ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно з\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2\~ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Матеріалами справи підтверджено, що автомобіль «Lexus д.н.з. [NUMBER] », був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у вчиненні якої винний відповідач. Вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначена у Висновку експерта № 02-25 від 13.01.2025 та становить 607 889 (шістсот сім тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять) грн.. 31 коп. Витрати на проведення експертної оцінки складають 6 000 гривень 00 копійок. Відповідно до\~ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За приписами\~ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). ТДВ "Експрес Страхування" сплатило на користь позивача страхове відшкодування у сумі 160 000 грн.. Відтак, у відповідача існує заборгованість перед позивачем у сумі 336\~775, 39 грн., з розрахунку: 607 889,31 грн. (вартість матеріального' збитку) - 117113,92 грн. (вартість урахуванням аварійних пошкоджень) - 160000 грн. (виплата страхового відшкодування) + 6000 грн. (витрати на експертизу) Зважаючи на вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 336 775, 39 грн. на відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до ст.\~133,\~141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, на залучення експерта, тощо. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.6 ст.139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Так, згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. 08.01.2025 року між адвокатом Щерблюк Олександром Миколайовичем та [PERSON] , було укладено договір про надання правничої допомоги №080125/2 та підписано додаткову угоду №1 до договору про надання правничої допомоги №080125/2 від 08.01.2025 року, відповідно до якої погоджено наступний розрахунок вартості послуг Адвоката. 10.06.2025 року між адвокатом Щерблюк Олександром Миколайовичем та Чміль . Катериною Андріївною підписано акт наданих послуг до Договору №080125/2 про надання правової допомоги від 08.01.2025 року, в якому міститься детальний опис наданих послуг та їх вартість. Загальна вартість наданих послуг складає 49 986,00 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) гривень. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: - \~ \~ \~ \~складністю справи та виконаних адвокатом робіт; - \~ \~ \~ \~часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; - \~ \~ \~ \~обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; - \~ \~ \~ \~ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний суд у своїх постановах вже неодноразово виснував, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (Постанова ВС у справі №910/12876/19). Відповідно до постанови Верховного Суду від 13.03.2025 року по справі №275/150/22, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. В Постанові від 20 листопада 2020 року у справі №910/13071/19 Верховний Суд зазначив, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. В постановах від 09 липня 2019 року у справі №923/726/18, від 22 жовтня 2020 року у справі №910/9187/19, від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17, від 09 липня 2019 року у справі №923/726/18, від 26 лютого 2020 року у справі №910/14371/18 Верховний суд дотримується тієї позиції, що від учасника справи вимагається надання суду доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особо, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем у галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Відповідно до постанови Верховного Суду від 9 квітня 2019 року у справі № 826/2689/15, зазначено, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, суд вказав на те, що для якнайкращого захисту інтересів клієнта адвокат самостійно визначається із стратегією захисту та алгоритмом дій. Суд зазначив, що «розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, суд не вправі втручатися у ці правовідносини (п.28). Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (п. 29). ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.(п. п. 39- 40). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони, (п. 44). ...виходячи із конкретних обставин справи, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту (п. 64). Таким чином, витрати, понесені позивачем на правову допомогу є обґрунтованими та співмірними, як з ціною позову, так і зі складністю справи.

Outcome: approved