Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

У вересні 2024 року Комунальне підприємство «Кременчукводоканал» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (далі - позивач, КП «Кременчукводоканал») звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі, [PERSON] , [PERSON] ) заборгованість у сумі 4687,01 грн за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, нараховані на суму заборгованості 3% річних, інфляційні втрати, пеню, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 3028,00 грн та адміністративного збору за отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у сумі 80,00 грн. На обґрунтування позову позивач указував, що він є виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення і надає послуги за адресою: [ADDRESS] , за особовим рахунком № [NUMBER] . [PERSON] є власницею частини будинку за адресою: [ADDRESS] . На іншу частину будинку відповідачем [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримано, право власності не зареєстровано, однак вона прийняла її у спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини. Зазначені обставини встановлені рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 12 вересня 2017 року у справі № 524/7671/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна. У результаті невиконання відповідачами зобов`язання щодо оплати наданих позивачем послуг, виникла заборгованість за період із 01 квітня 2022 року до 28 лютого 2025 року, яка станом на 27 березня 2025 року становить 4589,03 грн, у тому числі 875,58 грн плати за абонентське обслуговування. Ухвалою від 12 лютого 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. [PERSON] звернулася до суду з відзивом, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема зазначила, що у позивача відсутні документи, які б підтверджували, що юридична особа КП «Кременчукводоканал» має право на експлуатацію системи водопроводу та водовідведення міста Кременчука, а отже законних підстав для отримання грошових коштів від населення КП «Кременчукводоканал» не має. Вказала, що населення як побутові користувачі не є учасниками ринку ресурсів, тому всі договори укладаються між ресурсопостачальниками та керуючими компаніями. Постачання послуг для населення здійснюється за допомогою постачальника через систему закупівель ресурсів для населення. Всі послуги оплачуються через міжбюджетні трансферти. Таким чином, організацію у межах міста водопостачання населенню віднесено до ведення органів місцевого самоврядування через бюджет міста або через організацію державних закупівель. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначила, що дійсно є власницею частини будинку на [ADDRESS] в порядку спадкування, але ніколи там не проживала та не була зареєстрована, відповідно не користувалася та не отримувала послуг з водопостачання. Проживала та була зареєстрована з 27 вересня 2017 року за адресою: [ADDRESS] , та за цією адресою сплачує комунальні послуги в повному обсязі. Відповідно до вимог статті 360 ЦК України відповідач зобов`язана лише брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, тобто повинна сплачувати лише за утримання будинку. [PERSON] є особою, з якою укладено договір № 1560/1685 від 12 жовтня 2019 року, також є заяви від 11 грудня 2016 року та від 12 жовтня 2019 року від неї з наявною інформацією, що вона проживає одна, а також те, що вона здійснювала повірку лічильників, до певного періоду сплачувала комунальні послуги, таким чином, [PERSON] не є належним відповідачем у справі. [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини до Третьої державної нотаріальної контори, але до цього часу не оформила її. Постійно проживає у даному будинку та користується комунальними послугами. Отже, вимоги позивача до [PERSON] є незаконними. У відповіді на відзив [PERSON] позивач зазначає, що оскільки власниками будинку [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] , а в матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності між відповідачами договірних відносин щодо розподілу витрат на утримання будинку, вони несуть спільний обов`язок щодо його утримання відповідно до частки кожного з них у праві спільної сумісної власності. Факт не проживання [PERSON] у будинку, який належить їй на праві часткової власності, не звільняє її від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, які були надані КП «Кременчукводоканал». У запереченнях на відповідь на відзив, наданих представником відповідача [PERSON] адвокатом Таранковою О. О., наголошено, що [PERSON] є власницею 1\\2 частини будинку на [ADDRESS] в порядку спадкування, але ніколи там не проживала та не була зареєстрована та відповідно не користувалася та не отримувала послуги позивача з водопостачання. Даний факт також підтверджує [PERSON] у своєму відзиві, де зазначає що вона не проживала та не проживає за адресою: [ADDRESS] . Крім того, сплачувала за послуги водопостачання до цього часу лише [PERSON] , а [PERSON] ніколи таких платежів не здійснювала, жодних договорів не укладала, на її ім`я не відкривався особистий рахунок. Також зауважила на посилання позивачем на практику Верховного Суду, яка не є релевантною щодо спірних правовідносин. Позивач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, направив до суду заяву про розгляд справи без участі його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на таке. Відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках, регулюються Законом України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII « Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 2189-VIII). Згідно із пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Зі змісту положень статей 64, 65, 66-68 Житлового Кодексу України убачається, що наймач житлового приміщення та члени його сім`ї зобов`язані своєчасно проводити оплату за житло та комунальні послуги. За правилами частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема у постановах від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За правилами частини першої статті 26 Закон № 2189-VIII у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що праву споживача на отримання належної якості житлово-комунальних послуг кореспондує обов`язок останнього оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відтак, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. При цьому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Суд установив, що позивач надає послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] ; за інформацією з розрахунку заборгованості кількість мешканців - 1 особа. Власницею частину будинку є [PERSON] згідно зі свідоцтвом про право на спадщину від 28 листопада 2014 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. На частину будинку відповідачем [PERSON] свідоцтво про право на спадщину не отримано, право власності не зареєстровано, однак вона прийняла її у спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини. Зазначені обставини встановлені рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 12 вересня 2017 року у справі № 524/7671/1-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна. Договір № 1560/1685 від 12 жовтня 2019 року з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого відведення укладено з [PERSON] ; заява на одну особу; адреса об`єкта водоспоживання: [ADDRESS] ; абонентський номер споживача - [NUMBER] ; вузол обліку води заводський номер - 01632; відповідно до Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки засіб вимірювальної техніки (лічильник води КВ-2,5 DN 20 № 01632) відповідає вимогам ДСТУ, свідоцтво чинне до 30 серпня 2027 року. Згідно з відповіддю виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області від 29 квітня 2025 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У заяві [PERSON] , яка надійшла на адресу суду 03 червня 2025 року, зокрема, зазначено, що [PERSON] зазначена відповідачем у цій справі, однак мешкає у м. Світловодську та ніколи не проживала в будинку за адресою: [ADDRESS] . Станом на 27 березня 2025 року за вказаним об`єктом заборгованість зі сплати послуг за централізоване водопостачання та водовідведення за період із 01 квітня 2022 року до 28 лютого 2025 року становить 4589,03 грн, у тому числі 875,58 грн плати за абонентське обслуговування. Окрім того, позивач у порядку статті 625 ЦК України та статті 26 Закон № 2189-VIII на суму заборгованості нарахував інфляційні втрати у сумі 52,53 грн, 3% річних у сумі 24,64 грн, а також 20,81 грн пені. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що спір виник у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання з оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надавались позивачем у житловому будинку, що належить на праві спільної часткової власності відповідачам. За правилами статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У статті першій Закону № 2189-VIII визначено, що індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг (пункт 5 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII). Зі змісту статті 5 Закону № 2189-VIII убачається, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком , яка включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. У частині п`ятій статті 13 Закону № 2189-VIII, зокрема, визначено, що плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Плата за абонентське обслуговування відповідно до пункту 11 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Під абонентом слід розуміти споживача відповідної комунальної послуги (самостійні об`єкти нерухомого майна якого розташовані за однією поштовою адресою), з яким виконавець уклав індивідуальний договір про надання комунальних послуг або індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (абзац десятий пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг»). У пункті 32 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690, визначено, зокрема, що вартість послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення визначається за обсягом спожитих послуг та встановленими відповідно до законодавства тарифами. Плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуг з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послуги, визначеної відповідно до цих Правил та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затверджених уповноваженим органом тарифів та обсягу спожитих послуг або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку; плати за абонентське обслуговування, визначеної виконавцем, розмір якої не може перевищувати граничного розміру, встановленого Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідних послуг, яка визначається окремим договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку (пункт 34 цих Правил). За правилами пункту 36 цих Правил рахунки на оплату спожитих послуг формуються виконавцем на основі показань вузлів комерційного обліку. Зі змісту підпункту 7 пункту 45 цих же Правил убачається, що за відсутності приладів обліку споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг (пункт 39 цих Правил). З наданих у справі доказів убачається, що в будинку встановлено індивідуальний прилад обліку води, який фіксує фактичний обсяг споживання співвласником, який фактично проживає у приміщенні. Натомість [PERSON] у спірний період у будинку не проживала та не користувалася системою водопостачання, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується другим відповідачем - [PERSON] . З огляду на те, що облік послуги здійснюється за приладом обліку, споживання води в будинку мало індивідуально визначений характер, тому обсяг фактично спожитої води не міг був використаний особою, яка в цьому приміщенні не проживала. Часткова власність на будинок не створює презумпції автоматичного користування комунальними послугами або солідарного обов`язку по їх оплаті, якщо інше не передбачено договором або не випливає з характеру зобов`язання. Отже, [PERSON] як фактичний споживач послуг, наданих у межах спірного періоду, має обов`язок з оплати за надану послугу, натомість [PERSON] , яка послугою не користувалася, не повинна нести відповідальності за зобов`язанням, оскільки у неї відсутній обсяг отриманої послуги. При цьому суд критично оцінює доводи позивача про відсутність у матеріалах справи доказів наявності між відповідачами договірних відносин щодо розподілу витрат на утримання будинку [ADDRESS] , оскільки надана сторонами інформація щодо судових спорів про поділ цього будинку (зокрема, встановлена відсутність технічної можливості реального поділу спірного житлового будинку між співвласниками та неспроможність [PERSON] виплатити [PERSON] компенсації в рахунок визнання за нею права власності на спільне майно) свідчить про існування між сторонами спору щодо користування спільним майном. Так, розглядаючи справу № 524/7671/16-ц, суди встановили, що у зазначеному вище будинку постійно проживає [PERSON] , яка здійснює його утримання та сплачує комунальні платежі. При цьому, як стверджувала [PERSON] , [PERSON] чинить їй перешкоди у доступі до будинку. За матеріалами справи між надавачем комунальних послуг та [PERSON] , яка постійно проживає у житлі, укладено індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання. Покладення на співвласника, який фактично не проживає у спірному житловому будинку, не користується послугами водопостачання та не є стороною договору про надання таких послуг, обов`язку сплачувати вартість спожитої води та абонентську плату є додатковим та необґрунтованим тягарем, який не ґрунтується на нормах матеріального права, суперечить принципу справедливості та добросовісності у зобов`язальних правовідносинах. Натомість відповідач [PERSON] не подала до суду належних і допустимих доказів на спростування позову КП «Кременчукводоканал» та встановлених судом обставин, а також на підтвердження недійсності фактичних договірних відносин. При цьому суд виходить із того, що на спірні правовідносини не поширюється загальне правило про те, що споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуг. Так, за встановлених обставин проживання у будинку та фактичного користування послугами водопостачання та водовідведення лише одним співвласником ( [PERSON] ), що не заперечується сторонами, сплата за абонентське обслуговування (як платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг) є обов`язком саме фактичного споживача та не має перекладатися на особу, яка хоча і є співвласником цього майна, але в силу певних обставин не може ним користуватися, у тому числі ініціювати припинення постачання таких послуг до домоволодіння, в якому фактично проживає інший співвласник та користується цими послугами, а також реалізувати своє право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) на підставі підпункту 7 пункту 45 та підпункту 11-1 пункту 47 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Не підлягають застосуванню до спірних правовідносин і правові висновки Верховного Суду, на які посилається позивач, оскільки за встановлених у цій справі обставин постачальник комунальних послуг не позбавлений права звернення про стягнення плати за абонентське обслуговування до безпосереднього споживача таких послуг, та отримання відповідної оплати за надані ним послуги. Таким чином, обов`язок зі сплати як вартості фактично спожитої води, так і абонентської плати покладається на сторону договору - проживаючого у домоволодінні співвласника, який є споживачем у розумінні закону. Оскільки вимоги позивача в частині, заявленій до відповідача [PERSON] , підтверджуються належними доказами, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення позову. Також, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних, індексу інфляції та пені. Позивач надав до суду інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - інформаційну довідку за № 417319614 від 11 березня 2025 року, за отримання якої сплатив кошти у сумі 80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1052 від 28 лютого 2025 року. Відповідно до частини третьої статті 140 ЦПК України у випадках, коли сума витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Окрім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 3028,00 грн.

Outcome: partial