Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

ТОВ «Діджи фінанс» через свого представника за довіреністю Романенка М. Е. з використанням системи «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 7695538 від 17.03.2024 в сумі 18 024,00 грн. На обґрунтування поданого позову зазначив, що 17.03.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту № 7695538. ТОВ «Авентус Україна» направило відповідачці електронним повідомленням одноразовий ідентифікатор, при веденні якого відповідачка підтвердила прийняття умов Договору № 7695538 від 17.03.2024, який також знаходиться у власному кабінеті відповідачки на офіційному веб-сайті товариства та підтвердила, що ознайомилася з усіма його умовами та правилами, що розміщеними на веб сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору. Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Авентус Україна» розміщені на веб-сайті в мобільному застосунку "CreditPlus". Згідно договору про надання споживчого кредиту № 7695538 від 17.03.2024 відповідачці наданий кредит у гривні, а відповідачка зобов`язалася одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Таким чином, відповідачка 17.03.2024 уклала договір споживчого кредиту № 7695538 від з ТОВ «Авентус Україна» та отримала позику в сумі 4\~000,00 грн. Відповідачкою не виконані належним чином кредитні зобов`язання, тому згідно договору факторингу № 27.11/24-Ф ТОВ «Авентус Україна» відступило право вимоги за договором споживчого кредиту № 7695538 від 17.03.2024 на користь ТОВ «Діджи фінанс» та, відповідно, ТОВ «Діджи фінанс» набуло право вимоги до відповідачки. Згідно договору факторингу сума боргу перед новим кредитором (ТОВ «Діджи фінанс») є обґрунтованою та документально підтвердженою, становить 18 024,00 грн, із яких заборгованість за тілом кредиту становить 4 000,00 грн, заборгованість за відсотками становить 10 384,00 грн, заборгованість за пенею становить 3 640,00 грн. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду, тому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за договором споживчого кредиту № 7695538 від 17.03.2024 в сумі 18 024, 00 грн, понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,4 грн та 6\~000,00 грн витрат на правничу допомогу. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 01.07.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників. Судом постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів із дня відкриття провадження у справі. Відповідачеві встановлений строк на подання відзиву. Під час підготовки справи до розгляду по суті судом установлено, що відповідачка [PERSON] правом подання відзиву на позовну заяву не скористалася, жодних заяв або клопотань суду не надала. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представниці позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Правовідносини, що виникли між сторонами спору, є договірними відносинами, пов`язаними із отриманням позики та відповідальності за порушення взятих на себе позичальником зобов`язань, тому до їх правового врегулювання застосуванню підлягають норми Розділу ІІ «Загальні положення про договір» та Глави 71 Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» Книги П`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України. Також, при розгляді вказаної цивільної справи суд враховує загальні засади цивільного судочинства, зокрема принцип змагальності сторін, нормативне визначення якого надано у статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій покладено на кожну із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Статтею 1054 Цивільного кодексу України регламентовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" (Закон № 1734-VII) договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1734-VII договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 205 Цивільного кодексу України визначені вимоги до форми правочину, відповідно до вказаної норми регламентовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регламентовані Законом України «Про електронну комерцію» (Закон № 675-VIII). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону № 675-VIII). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У свою чергу частиною 5 статті 11 Закону № 675-VIII встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Вимогами ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII передбачено, що у разі укладення електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII). Судом під час розгляду справи установлено, що 17.03.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту № 7695538, який підписаний останньою електронним підписом одноразовим ідентифікатором С2208 17.03.2024 о 19:50:15 (а.с. 22-40). Відповідно до п.п. 1.2.-1.3. договору кредитодавець надає споживачу кредит у сумі 4\~000,00 грн, а споживач зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. Пунктом 1.4. договору визначений строк кредиту, який становить 360 днів. Стандартна процентна ставка за користування коштами кредиту становить 2,20 % в день та застосовується у межах строку кредиту, передбаченого пунктом 1.4. договору. Знижена процентна ставка 0,01 % на день передбачена п. 1.5.2 договору. Відповідно до п. 2.1. договору кошти кредиту у сумі 4\~000,00 грн надаються на вказаний споживачем картковий рахунок № [NUMBER] . Сторони погодили, що сума кредиту (його частина) перераховується товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення цього договору. Дата надання кредиту 17.03.2024 або 18.03.2024 (п. 2.2. договору). Також сторонами обумовлено відповідальність за невиконання умов договору у виді нарахування штрафу відповідно до положень п. 6.4. договору. З досліджених матеріалів справи судом установлено, що ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання щодо надання кредитних коштів [PERSON] виконав у повному обсязі відповідно до умов укладеного договору, перерахувавши на картковий рахунок відповідачки суму кредиту, що підтверджено інформаційною довідкою ТОВ "Пейтек" № 20250519-298 від 19.05.2025, адресованою ТОВ «Авентус Україна», судячи з якої 17.03.2024 о 19:51:07 здійснено успішне зарахування коштів в сумі 4 000 грн на картковий рахунок № [NUMBER] в АТ "ПУМБ" (а.с. 56). [PERSON] заборгованість не погасила, тим самим порушивши умови договору щодо погашення, доказів на спростування цього суду не надала. Згідно наданого розрахунку заборгованості до договору споживчого кредиту № 7695538 від 17.03.2024, з урахуванням часткової сплати процентів по кредиту в сумі 188,00 грн 18.04.2024, заборгованість [PERSON] за вказаним договором становить 18 042,00 грн (а.с. 68-78). З наданого розрахунку встановлено, що проценти за користування кредитом нараховано відповідачці за зниженою ставкою до 15.04.2024, за стандартною ставкою - по 14.08.2024 включно, одночасно товариством здійснювалося нарахування штрафу за період з 20.05.2024 до 14.08.2024. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 27.11.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Діджи фінанс» був укладений договір факторингу № 27.11/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Діджи фінанс» за плату, а ТОВ «Діджи фінанс» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права грошової вимоги до боржників зазначених у реєстрі прав вимоги (а.с. 20, 46-4), тим самим ТОВ «Діджи фінанс» стає новим кредитором. Копія платіжної інструкції № 10772 від 27.11.2024, яка надана суду, свідчить про внесення плати за договором факторингу № 27.11/24-Ф від 27.11.2024 (а.с. 67). Відповідно до витягу з додатку до договору факторингу № 27.11/24-Ф від 27.11.2024 ТОВ «Діджи фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 18\~024,17 грн, з яких 4 000,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 10 384,00 грн сума заборгованості за нарахованими відсотками та 3 640,00 грн заборгованість за пенею (а.с. 20), яку відповідачка новому кредитору також не сплатила. Крім того, згідно досудової вимоги за вих. № 3700908625-АВ від 08.04.2025 ТОВ «Діджи фінанс» повідомило відповідачці про заміну кредитора, суму простроченої заборгованості та реквізити для оплати боргу, яку [PERSON] також проігнорувала (а.с. 60-61). Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведення факту невиконання відповідачкою [PERSON] своїх зобов`язань за договором споживчого кредиту № 7695538 від 17.03.2024. У той же час, суд не погоджується з проведеним розрахунком заборгованості та уважає необхідним провести власні розрахунки з таких підстав. Судячи з наданого розрахунку заборгованості, ТОВ «Авентус Україна» нарахувало відповідачці заборгованість за процентами за зниженою ставкою 0,01 % за перші 30 календарних днів кредитування з 17.03.2024 до 15.04.2024 і суд погоджується з нарахованою сумою (4 000,00 грн х 0,01 %/день х 30днів= 120,00 грн). Наступне нарахування проведено за період з 17.04.2024 до 14.08.2024, тобто в межах передбаченого кредитним договором строку кредитування, однак суд не погоджується з сумою нарахованих процентів. Так, згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Згідно до ч. 5 ст. 8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Тому проценти до 22.04.2024 за період з 17.04.2024 до 21.04.2024 (5 календарних днів) у розмірі 2,2 % на день теж розраховані правильно (4 000,00 грн х 2,2 %/день х 5 днів = 440,00 грн). Водночас суд проводить власний розрахунок заборгованості по процентах за кредитом за період з 22.04.2024 до 14.08.2024 (115 календарних днів) у розмірі 1,5%/день (4\~000,00 грн х 1,5 %/день х 115 днів = 6 900,00 грн). Таким чином, загальна сума заборгованості по процентах з урахуванням одноразово сплаченої відповідачкою суми становить 7 272,00 грн (120,00 грн + 440,00 грн + 6 900,00 грн -188,00 грн = 7 272,00 грн). За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачкою були допущені порушення укладеного договору споживчого кредиту із первісним кредитором, внаслідок чого утворилася заборгованість з погашення суми боргу та процентів за користування грошовими коштами. Після укладення договору факторингу права вимоги повернення боргу набув позивач у справі, який має право вимоги стягнення боргу у судовому порядку. Також суд не погоджується із заявленою вимогою у частині стягнення неустойки, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеною статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. За таких обставин позовні вимоги у цій частині в розмірі 3 640, 00 грн не підлягають до задоволення. Наведені висновки суду підтверджують наявність порушеного права позивача, яке підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідачки наявної заборгованості зі сплати основного боргу у сумі 4\~000,00 грн, зі сплати процентів у сумі 7 272,00 грн, а всього11\~272,00 грн, відповідно позов підлягає до часткового задоволення. Під час розгляду питання про розподіл судових витрат суд ураховує таке. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог (62,54 %), стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача підлягають понесені позивачем витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 514,97 грн та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 752,40 грн. (а.с. 17, 21, 41-45, 55, 79-80), а всього 5 267,37 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial