Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС" звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором . З підстав наведених в позовній заяві просить суд: стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за Договором № 1052982 від 07.06.2023 року у розмірі 59181,93 грн., а також судові витрати. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Однак, п. 4 прохальної частини позовної заяви просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала відзив на позовну заяву та в такому зазначила, що не оспорює факт отримання кредиту, однак просить врахувати вимоги ЗУ № 2120-ХІ, ЗУ "Про споживче кредитування" , а також ЗУ "Про захист прав споживачів", а тому просить не стягувати відсотьки за кредитом в розмірі 51881,93 грн. Клопотань про відкладення розгляду справи чи будь-яких інших не подано. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення у відсутності сторін на підставі поданих доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.І ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлений договором. Ч. 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора ) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №44/9519/12 (№14-1 Оце 18) зазначено, що Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлено договором. Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст.530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно зі ст.610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належне виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є порушенням. Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі. Судом встановлено, що 07.06.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1052982 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладання договору було здійснене Сторонами за допомогою Інформаційно- телекомунікаційної системи ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт https://sloncredit.ua/. 07.06.2023 13:21:48, після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» сформувало Договір про надання споживчого кредиту №1052982, надало його Позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор Х516, котрий було введено Позичальником у відповідний розділ ІТС. Таким чином було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1052982 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Строк кредиту 360 дні (в)(день).Відсоткова ставка фіксована згідно п.1.5 Договору. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із документом від надавала платіжних послуг ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», позичальнику на його особисту банківську карту [NUMBER] , яку він вказав в ІТС при оформленні договору, було перераховано 7300,00 грн. 24.07.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 2407-24, відповідно до умов якого, Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Права вимоги Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Відповідно до п. 3.1.1. Договору Факторингу «Права вимоги відступаються (передаються) в розмірі Заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього Договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені Кредитними договорами.» Наведене не оспорюється відповідачкою. Разом з тим, відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до ДОГОВОРУ ФАКТОРИНГУ № 2407-24 від 24.07.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складає: 59181,93 грн. Позичальник на користь Нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював. Таким чином станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №1052982 від 07.06.2023 року становить: Заборгованість по тілу кредиту - 7 300,00 грн., Заборгованість по відсотках - 51 881,93 грн. Пеня - 0,00 грн., а загальна заборгованість - 59 181,93 грн. Однак, 15.03.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-1Х «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після ного припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошовою зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами. підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Крім цього, відповідно до статті 21 Закону України "Про споживче кредитування" у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язані, на підставі договору нро споживчий кредит, не може перевищувані половини суми одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовлепіспо сторін. За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача. Відповідно до статей 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципе добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків ш шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Крім того, положення пп. 22, 23 ст. 1, ст. 11 Закону України «Про захист пряв споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязкуз положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. В даному випадку, загальна заборгованість, яку просить стягнуги позивач становить - 59 181,93 грн., при цьому тіло кредиту складає лише 7 300, 00 грн., а все інше, тобто сума в розмірі 51 881, 93 грн,- це відсотки за кредитом. Таким чином розмір відсотків за кредитом істотно та несправедливо явно перевищує розмір взятого кредиту, що є непримустимим з огляду на вищезазначене, а тому суму в розмірі 51881,93 грн. як заборгованість по відсотках слід зменшити до розміру заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7300 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача в користь позивача заборгованість по тілу кредиту - 7 300,00 грн. та заборгованість по відсотках - 7300 грн., а загальна сума яка підлягає до задоволення становить 14600 грн. Із врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача слід стягнути в користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 14600 грн., а також стягнути витрати по оплаті судового збору пропорційно задоволених позовним вимогам в розмірі 598 грн..

Outcome: approved