Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

02 червня 2025 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області) до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Неповнолітній позивач [PERSON] , [INFO] , посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що він є сином відповідача [PERSON] . Свого кровного батька позивач не знає, запис про батька у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері). З 2015 року позивач [PERSON] проживав в м.Кам`янець-Подільський Хмельницької області разом зі своєю матір`ю [PERSON] , вітчимом [PERSON] та молодшим братом [PERSON] . В січні 2023 року [PERSON] було мобілізовано до складу Збройних Сил України. [INFO] [PERSON] загинув, захищаючи Україну. Відразу після мобілізації [PERSON] відносини між позивачем [PERSON] та його матір`ю [PERSON] різко погіршились. Сторони перестали розуміти та поважати один одного, між ними постійно виникали сварки, в ході яких мати ображала та била сина, досягти примирення та порозуміння вони не могли. З 01 листопада 2023 року сторони однією сім`єю не проживають, позивач [PERSON] зі своїм молодшим братом [PERSON] проживають у бабусі (матері вітчима) [PERSON] , яка піклується про них, займається їх вихованням та навчанням. Відповідач [PERSON] проживає окремо, не цікавиться долею своїх синів, не займається їх вихованням, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не проявляє до них щонайменшої батьківської турботи. Тим самим відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню, навчанню та утриманню дітей. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно нього. 05 червня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 05 червня 2025 року суд зобов`язав Орган опіки та піклування виконавчого комітету Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області надати в підготовче засідання письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав. В підготовче засідання Орган опіки та піклування виконавчого комітету Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області не надав письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав - причин ненадання висновку суду не повідомив. 08 липня 2025 року суд повторно зобов`язав Орган опіки та піклування виконавчого комітету Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області надати в судове засідання письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав. 22 липня 2025 року від Органу опіки та піклування виконавчого комітету Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області надійшов письмовий висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] . Висновок приєднано до матеріалів цивільної справи. 05 червня 2025 року суд зобов`язав Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області надати в підготовче засідання письмовий висновок щодо розв`язання спору про позбавлення батьківських прав. 27 червня 2025 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області подав заяву, якою повідомив про неможливість надання висновку, оскільки дитина [PERSON] та мати [PERSON] зареєстровані, але фактично не проживають на території Дунаєвецької міської територіальної громади Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. 20 червня 2025 року від відповідача [PERSON] надійшла заява, якою відповідач повідомила, що визнає позов та не заперечує проти його задоволення. 08 липня 2025 року суд задовольнив клопотання представника позивача [PERSON] : долучив до матеріалів цивільної справи довідку Кам`янець-Подільського фахового коледжу будівництва, архітектури та дизайну від 20 червня 2025 року № 237. 08 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] підтримали позов. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області Лисюк Т.М. висловила думку про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина (позивача) [PERSON] . В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - просить суд розглядати справу за відсутності їхнього представника. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дунаєвецької міської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином - відповідач просить суд розглядати справу за її відсутності, позов визнає, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] , на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю [PERSON] , який був вітчимом позивача та загинув, захищаючи Україну. З січня 2023 року відносини між відповідачем [PERSON] та її неповнолітніми дітьми ( [PERSON] та [PERSON] ) різко погіршились. Вони перестали розуміти та поважати один одного, між ними постійно виникали сварки, в ході яких мати ображала та била старшого сина. 01 листопада 2023 року неповнолітні [PERSON] та [PERSON] перейшли жити до неї та з того часу постійно живуть у неї. Відповідач [PERSON] проживає окремо, не цікавиться долею своїх синів, не займається їх вихованням, не надає матеріальної допомоги на їх утримання, не проявляє до них щонайменшої батьківської турботи. За весь цей час відповідач [PERSON] лише один раз приїжджала до них додому та спілкувалась зі своїм молодшим сином [PERSON] , а з старшим сином [PERSON] навіть не поговорила. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. Неповнолітній позивач [PERSON] , [INFO] , є сином відповідача [PERSON] . Будь-якої інформації про кровного батька позивача немає, запис про батька у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері). Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї ст.ст.150, 155, 157 СК України, по вихованню, навчанню та утриманню свого неповнолітнього сина (позивача) [PERSON] . Так, з листопада 2023 року сторони однією сім`єю не проживають, позивач [PERSON] зі своїм молодшим братом [PERSON] проживають у бабусі (матері вітчима) [PERSON] , яка піклується про них, займається їх вихованням та навчанням. З того часу відповідач [PERSON] проживає окремо, не цікавиться долею свого неповнолітнього сина [PERSON] , не займається його вихованням, не надає матеріальної допомоги на його утримання, не проявляє до дитини щонайменшої батьківської турботи. В судовому засіданні не встановлено жодних обставин, які б об`єктивно унеможливлювали чи перешкоджали відповідачу [PERSON] належно виконувати свої батьківські обов`язки по вихованню, навчанню та утриманню дитини. Згідно ст.8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина\~\~має право\~\~на рівень\~\~життя, достатній\~\~для\~\~її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення\~\~умов, необхідних\~для всебічного\~розвитку\~дитини, відповідно\~до законів\~України.\~ Згідно ст.11 Закону України "Про охорону дитинства"\~батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають права і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.3 ст.150 СК України батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.4 ст.150 СК України батьки зобов`язані поважати дитину. Згідно ч.5 ст.150 СК України передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно ч.1 ст.152 СК України п раво дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ч.2 ст.152 СК України д итина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. Згідно ч.3 ст.152 СК України д итина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів до органу опіки та піклування, інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій. Згідно ч.4 ст.152 СК України д итина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років. Згідно ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ч.2 ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ч.3 ст.155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. З висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Слобідсько-Кульчієвецької сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області від 17 липня 2025 року вбачається, що [PERSON] , яка являється єдиним законним представником та захисником прав та інтересів власного сина [PERSON] , самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не виконує батьківські обов`язки, передбачені чинним законодавством України. Оскільки кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, тому батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи поведінку та вчинки [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] . За таких обставин суд робить висновок, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя; не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі;\~\~не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. При цьому в судовому засіданні знайшли своє підтвердження такі фактори як винна поведінка матері та свідоме нехтування нею своїми обов`язками. На підставі викладеного та враховуючи найвищі інтереси дитини, суд вважає можливим позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] . Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про судовий збір" с удовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Згідно пп.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру розмір ставки судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 грн. Пунктом 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору на підставі п.12 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір". Отже, за подання позовної заяви позивач [PERSON] повинен був сплатити судовий збір в сумі 1211,20 грн., але не сплатив його, оскільки в силу закону звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved