Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області за підсудністю з Ірпінського міського суду Київської області у жовтні 2024 року надійшла зазначена цивільна справа із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 09 лютого 2022 року № F-00026842 у розмірі 8 000 грн, а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2 422,40 грн та правничу допомогу у розмірі 3\~500 грн. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, 09 лютого 2022 року між первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гвадіана» та відповідачем укладений договір про надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого, [PERSON] отримав кошти у розмірі 2 000 грн строком на 30 днів зі сплатою 2,5% на добу на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості. Однак, відповідач свої зобов`язання за цим договором не виконав, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 8 000 грн, що складається з: заборгованості по кредиту 2 000 грн; заборгованості за відсотками за користування кредитом за період 09.02.2022 по 09.06.2022 6\~000 грн. Право грошової вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором позивач набув на підставі Договору факторингу від 07.05.2024 № 1. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 28 жовтня 2024 року відкрив провадження у цивільній справі, вирішив розгляд цивільної справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали від 28 жовтня 2024 року була направлена відповідачу на адресу реєстрації. Однак, поштове відправлення № 0610230784356 повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив таке. Між первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Гвадіана» та [PERSON] 09 лютого 2022 року укладений Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № F-00026842 в електронній формі, у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», із використанням електронного одноразового ідентифікатора F570684. Також відповідач підписав паспорт споживчого кредиту. Відповідно до договору, кредитор надав позичальнику грошові кошти у розмірі 2 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах визначених цим договором кредиту та правилами про надання грошових коштів в кредит. ТОВ «ФК «Гвадіана» свої зобов`язання за кредитним договором виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 2 000 грн, шляхом перерахування на банківську карту позичальника [NUMBER] , що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 13 травня 2024 року № 794/05. Між первісним кредитором та позивачем укладений Договір факторингу від 07 травня 2024 року № 1, згідно з яким позивач набув право грошової вимоги до відповідача за Договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № F-00026842. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 Цивільного кодексу України\~визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України\~«Про електронну\~комерцію» (далі Закон). У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом частин третьої, четвертої, шостої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11\~Цивільного кодексу\~України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628\~Цивільного кодексу\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 509\~Цивільного кодексу\~України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина перша\~статті 512 Цивільного кодексу України). Статтею 514\~Цивільного кодексу\~України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За\~статтею 516\~Цивільного кодексу\~України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Статтею 517\~Цивільного кодексу\~України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Частиною першою статті 1077 Цивільного кодексу України\~встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно із частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Частиною першої\~статті 1048\~Цивільного кодексу\~України передбачено,\~що Позикодавець\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів від\~суми позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 1048 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто, новий кредитор позивач відповідно до статті 1048\~Цивільного кодексу\~України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, як встановлено за умовами Договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № F-00026842 від 09.02.2022 кредит у розмірі 2 000 грн надавався строком на 30 днів. У Графіку платежів, реальна річна процентна ставка та обчисленні загальної вартості кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору зазначено, що загальний розмір кредиту складає 3 500 грн, з яких: 2 000 грн сума кредиту за договором та 1\~500 грн проценти за користування кредитом. Дата повернення кредиту 10 03. 2022 року (30 днів). Отже, строк кредитування за Договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № F-00026842 від 09.02.2022 закінчився 10 березня 2022 року, а тому з цього часу кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків, передбачених умовами договору. Вимоги позивача про стягнення таких відсотків, нарахованих після узгодженого строку, є необґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. За приписами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з цим із [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 060 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 3 500 грн. Згідно із частинами першою, третьою статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин другої, третьої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Так, на підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги позивач надав копію Договору про надання правничої допомоги від 03 червня 2024 року № ЦФ/2024, копію Додаткової Угоди № 1 до Договору про надання правничої допомоги № ЦФ/2024 від 03 червня 2024 року, копію Акта № 28 прийому-передачі наданих послуг від 18.06.2024. Тож суд вважає, що із [PERSON] на користь ТОВ «Цикл Фінанс» необхідно стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: partial