Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

05.05.2025 року до Володарського районного суду Київської області надійшла вказана цивільна справа за позовом [PERSON] в якій зазначено, що [INFO] померла сестра [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 12721. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , набуті спадкодавцем в порядку спадкування за законом після смерті батька спадкодавця, Позивача та Відповідача - [PERSON] . Зазначені обставини підтверджуються дублікатом Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано 30 жовтня 1995 року та зареєстровано у реєстрі за № 2720. Заповіту на випадок своєї смерті [PERSON] не залишила. З метою оформлення спадщини позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Жерліциної О.В., постановою якої йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що пропущений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Позивач зазначив, що не мав можливості вступити в спадщину в встановлений законом строк, адже протягом тривалого часу хворіє. Посилаючись на викладені обставини, вважаючи їх поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини, позивач просить визначити йому додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Володарського районного суду Київської області від 07.05.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 07.07.2025 року. 07.07.2025 року ухвалою судді Володарського районного суду Київської області справу призначено до судового розгляду на 04.08.2025 року. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] , в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Володарської селищної ради Білоцерківського району Київської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, якою просив розгляд справи проводити без участі їх представника, за наявними матеріалами справи. Відповідач [PERSON] надав до суду відзив, яким позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити та розгляд справи здійснювати без його участі. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. По справі встановлено, що [INFO] померла сестра [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , про що Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 12721 (а.с. 22) згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17 липня 2023 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з 1/3 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] , набуті спадкодавцем в порядку спадкування за законом. Зазначені обставини підтверджуються дублікатом Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано 30 жовтня 1995 року та зареєстровано у реєстрі за № 2720 (а.с. 21). Встановлено, що син спадкодавиці [PERSON] помер [INFO] , батько спадкодавиці [PERSON] та мати - [PERSON] , померли [INFO] та [INFO] . Вказані обставини підтверджуються Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 24.03.2009, Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.01.1992, Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.02.1994. Чоловік [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] (а.с. 48). Тобто, спадкоємців за законом першої черги спадкодавиця [PERSON] не має. [PERSON] та [PERSON] є рідними братами - спадкодавця [PERSON] та спадкоємцями другої черги за законом. [PERSON] не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] . У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Ст. 1222 ч.1 ЦК України визначає спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Ст. 1261 ЦК України вказує, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст. 1262 ЦК України вказує, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст. 1270 ЦК України, строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, строк для прийняття спадщини закінчився. Позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Жерліциної О.В. 25.04.2025, тобто встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини пропустив. У зв`язку з цим, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Жерліцина О.В., постановою від 29.04.2025 № 41/02-31 відмовила Позивачу у заведенні спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] . Причиною пропуску звернення позивача із заявою до нотаріуса у встановлений законом строк стало те, що позивач постійно хворів (а.с. 7-8). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, вказана позивачем причина пропуску строку звернення до нотаріуса є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України; нормативно-правовий акт № 20/5 від 03.03.2004» наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 (чинних на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Встановивши, що [PERSON] не мав змоги вчасно звернутися до нотаріуса з приводу прийняття спадщини так як, постійно хворів, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Outcome: approved