Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

08.07.2024 року поштовою кореспонденцією до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» в особі представника адвоката Остащенко О.М., якою позивач просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача 3% річних в розмірі - 15043,88 доларів США та інфляційних витрат в розмірі - 135064,78 гривень за невиконання грошового зобов`язання за заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.05.2010 року справі №2-1450/10. В обґрунтування позову представник позивача посилався на те, що 02.09.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено кредитний договір №53-8-И (кредитний договір) на підставі якого [PERSON] надано кредит у розмірі 219900,00 доларів США під 17% річних, строком до 02.09.2023 року. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 02.09.2008 між банком та [PERSON] укладено договори поруки № 53-8-И-П, згідно до умов якого відповідно поручається перед банком за виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.05.2010 року (справа №2-1450/10) задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №53-8-И від 02.09.2008 року у розмірі 256350,00 доларів США та 543094,26 грн., а також судові витрати. 20.07.2022 року ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова у справі №2-1450/10 замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчих листах №2-1450/10, що видані Дзержинським районним судом м.Харкова відносно [PERSON] та [PERSON] . Станом на дату подання позову, зазначене судове рішення не виконано, у зв`язку з чим представник ТОВ «ФК «Гефест» просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] 3% річних в розмірі 15043,88 доларів США та інфляційні витрати в розмірі 135064 гривень 78 копійок за невиконання грошового зобов`язання за рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.05.2010 року у справі №2-1450/10. Крім того, просив суд стягнути також судові витрати по справі в сумі 11221,00 грн. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17.07.2024 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 16.12.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача Шкільняк Я.С., який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Також просив винести заочне рішення по справі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час і місце судових засідань були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, правом надання відзиву на позовну заяву не скористалися, заяв про відкладення розгляду справи не подавали. У встановлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК\~України строк відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи повторну неявку належним чином повідомленого відповідача у судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи подані докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.05.2010 року (справа №2-1450/10) задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №53-8-И від 02.09.2008 року у розмірі 256350,00 доларів США та 543094,26 грн., а також судові витрати. 20.07.2022 року ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова у справі №2-1450/10 замінено стягувача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на правонаступника ТОВ «ФК «Гефест» у виконавчих листах №2-1450/10, що видані Дзержинським районним судом м.Харкова відносно [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною другою\~статті 509 ЦК України\~визначено, що зобов`язання виникають із підстав, встановлених\~статтею 11 ЦК України. Відповідно до\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Згідно\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 598 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з вимогами\~статті 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на наведені норми права, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і факту наявності боргу, встановленого рішенням суду. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1\~ст.625 ЦК України\~передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2\~ст.625 ЦК України). Отже, у\~статті 625 ЦК України\~визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18. У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої\~статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми. Норми\~ст.625 ЦК України\~спрямовані в першу чергу на те, щоб внаслідок неправомірних дій боржника (прострочення) право власності кредитора не було порушене, оскільки внаслідок знецінення національної грошової одиниці купівельна спроможність коштів, які б кредитор міг одержати за належного виконання боржником своїх грошових зобов`язань, буде значно меншим, що має відповідно наслідком зменшення майнового блага кредитора. Крім того, невиконання або неналежне виконання боржником свого грошового зобов`язання не може бути залишене без реагування та застосування до нього міри відповідальності, оскільки б це суперечило загальним засадам цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (ст. 3 Цивільного кодексу України). Оскільки застосування індексу інфляції до суми боргу фактично має на меті одержання кредитором того, на що він розраховував одержати у разі належного виконання боржником грошового зобов`язання, то стягнення 3% річних є тою мірою відповідальності, яку боржник зобов`язаний понести за неналежне виконання свого грошового зобов`язання. Подібний висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 703/2718/16-ц. Заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.05.2010 року справі №2-1450/10 не виконано. Таким чином, відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають невиконане грошове зобов`язання перед ТОВ «ФК «Гефест», яке визначено судовим рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.05.2010 року справі №2-1450/10 в розмірі 256350,00 доларів США та 543094,26 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), зазначено, що у частині другій\~статті 625 ЦК України\~прямо зазначено, що 3% річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні. З урахуванням зазначеного, [PERSON] та [PERSON] допустили порушення грошового зобов`язання, а тому 3% річних за несплачену суму боргу 256350,00 доларів США за період: з 12.03.2020 року по 11.03.2021 року 7690,50 доларів США (256350,00*3% річних); з 12.03.2021 року по 23.02.2022 року 7353,38 доларів США (256350,00*3%/365*349), що разом становить 15043,88 доларів США. Розрахунок 3% річних (ст. 625 ЦК) за порушення зобов`язання з повернення кредиту, в розмірі 543094,26 грн. проведено за період: з 12.03.2020 року по 11.03.2021 року 16292,82 грн. (543094,26*3% річних); з 12.03.2021 року по 23.02.2022 року 15578,62 грн. (543094,26*3% річних/365*349), що разом становить 31871,44 гривень. Індекс інфляції нарахований за період з 12.03.2020 по 23.02.2022 на суму заборгованості 543094,26 грн, та складає 103193,34*119,001%/100% -103193,34 = 103193,34 грн; Таким чином, сума 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з невиконанням відповідачами судового рішення, що підлягають стягненню становить 15043,88 доларів США та 135064,78 гривень. За приписами ч.3\~ст.267 ЦК України\~визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Аналогічний висновок міститься в постанові ВП ВС від 27.03.2019 року у справі №727/5743/15-ц. Стороною відповідачів заяв про застосування строків позовної давності не подавалася. Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 10186,98 грн, який підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved