Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем з 2023 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. Спільних неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини з відповідачем фактично розірвані. Спільного господарства не ведуть. Шлюб має формальний характер. Мають з відповідачем зовсім різні погляди на життя, за характером не сходяться, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Проживати однією сім`єю не здається для позивача можливим, тому подальше збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін. Рішення позивача про розірвання шлюбу усвідомлене, добровільне та безпосередньо пов`язане з бажанням припинити подальше подружнє життя. Інші вимоги, які може бути вирішено одночасно з позовом про розірвання шлюбу, відсутні. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Ріпкинський районний суд Чернігівської області ухвалою від 30.06.2025 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання на 21.07.2025. Від позивача до суду надійшла заява в якій він позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу за його відсутності. Від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову, в якій вона також просить проводити розгляд справи за її відсутності. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 19.04.2023 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 419. Позивач вказує, що спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. Відповідач позовні вимоги визнала. ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін Згідно зі статтею 7\~Сімейного Кодексу\~України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог статті 55\~Сімейного Кодексу\~України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частиною 1 статті 24\~Сімейного Кодексу\~України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3, 4 статті 56\~Сімейного Кодексу\~України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною 2 статті 112\~Сімейного Кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі статті 112\~Сімейного Кодексу\~України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі. Згідно з частиною 3 статті 115\~Сімейного кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. V. Розподіл судових витрат У відповідності до пункту 1 частини 2\~статті 141 ЦПК України\~у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене,

Outcome: approved