Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» звернулося в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №7516428 від 05.08.2024 у розмірі 40 411,68 грн та судові витрати. Позов мотивовано тим, що 05.08.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] уклали кредитний договір №7516428 в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, який підписаний одноразовим ідентифікатором. На виконання умов договору кредитором на підставі платіжного доручення Відповідачу були перераховані кредитні кошти в сумі 12 000 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором за №7516428, яка становить 40 411,68 грн, з яких: 11520 грн - заборгованість за тілом кредиту; 22 051,68 грн - заборгованість за відсотками; 840 грн - заборгованість за комісією та 6000 грн - заборгованість по штрафних санкціях. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання свого представника не направив, звернувся в суд із заявою, в якій просив розглядати справу в його відсутності. Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав. За відсутності заперечень позивача, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] в електронній формі уклали кредитний договір від №7516428 від 05.08.2024 відповідно до умов якого кредитодавець ТОВ «Мілоан» зобов`язується на умовах, визначених цим договором на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику - [PERSON] грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі та у строки/терміни, що визначені договором. Умовами надання кредиту визначено складові частини сукупної вартості кредиту: сума кредиту - 12000 грн (п 1.2 договору), строк кредиту 345 днів з 05.08.2024 по 16.07.2025 (п. 1.3, 1.4 договору), комісія за надання кредиту - 966 грн, яка нараховується за ставкою 8,05 % від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 договору); проценти за користування кредитом 12 000 грн, які нараховуються за ставкою 357,70% річних на фактичну заборгованість за кредитом (п.1.5.2 договору); проценти за користування кредитом протягом розрахункового період, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 357,70% річних на фактичну заборгованість за кредитом. (п.1.5.2 договору). Додатком № 1 до договору є графік платежів, згідно з яким визначено до сплати: сума кредиту, проценти за користування кредитом, комісія за надання кредиту. Анкета-заява на кредит містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем. Згідно п. 2.1 Кредитного договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «438419», який було відправлено їй на номер мобільного телефону [NUMBER] , вказаній у заявці на отримання грошових коштів у кредит. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2499167256, 05.08.2024 о 19:32 оплачено 12 000 грн, призначення - кошти згідно договору №7516428, отримувач - [NUMBER]. Як вбачається із розрахунку за договором про споживчий кредит №7516428 від 05.08.2024 заборгованість [PERSON] станом на 17.02.2025 становить 40 411,68 грн, з яких: 11520 грн - заборгованість за тілом кредиту; 22 051,68 грн - заборгованість за відсотками; 840 грн - заборгованість за комісією та 6000 грн - заборгованість по штрафних санкціях. Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Судом першої інстанції вірно визначено, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» та [PERSON] 05.08.2024 уклали електронний Кредитний договір №7516428 на суму 12 000 грн строком на 345 днів. Вказані кошти були перераховані на рахунок позивача, що підтверджується документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2499167256. Обраховуючи розмір відсотків, суд враховує, що відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Відповідності до статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», у урахуванням змін, які внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», реальна річна процентна ставка обчислюється відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, у відповідності до пункту 17 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (24.12.2023), установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, із аналізу вказаних норм можна зробити висновок, що періоди дії максимально дозволених денних процентних ставок згідно з Законом (що набрав чинності 24.12.2023) будуть становити: - з 24.12.2023 по 21.04.2024 (120 днів) максимальний розмір денної процентної ставки за кредитним договором не може перевищувати 2,5 %, - з 22.04.2024 по 19.08.2024 (120 днів) максимальний розмір денної процентної ставки за кредитним договором не може перевищувати 1,5 %, - з 20.08.2024 і далі: не більше 1% на день. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором позивач нараховував проценти за користування кредитом із 06.08.2025 по 17.02.2025 включено. Позивачем правомірно нараховано відсотки за період із 08.08.2024 по 20.08 у розмірі 0,98 % в день, що становить 1755 грн за вказаний період. Разом із тим, за період із 21.08.2024 по 17.02.2025 позивачем нараховано відсотки за ставкою 1,4 % + комісія, що суперечить вказаному вище Закону, а тому проценти слід перерахувати за ставкою 1 %. Період з 28.08.2024 по 17.02.2025 становить 181 день. Розмір процентів, враховуючи суму боргу в розмірі 12000 грн за ставкою 1 %, за один день складає 120 грн, тобто проценти за вказаний період складають 21720 (181 Х 120) грн. Отже, розмір відсотків та комісії за період розрахунку не міг перевищувати 23475 (21720 + 1755) грн. Також, як видно із розрахунку, відповідач погашала відсотки у сумі 6753.6 (1764+2520+2469,60) грн. Отже, заборгованість за відсотками за вказаний період, який підлягає стягненню із відповідача буде становити 16721,40 (23475 - 6753.6) грн. Крім того, суд зазначає, що позивач у договорі не зазначив та не надав доказів наявності переліку додаткових та супутніх послуг Кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням кредиту, які надаються відповідачу за які встановлена комісія за надання кредиту, тому, суд вважає, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію є нікчемними відповідно до частини першої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (подібні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 06.11.2023 по справі №204/224/21). Більше того, комісія включається в обрахунок максимальної денної відсоткової ставки, згідно статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», а такий розмір перевищує максимальний розмір відсотків встановлений законом, що з`ясовано судом вище. Тому, вимога про стягнення комісії у розмірі 840 грн до задоволення не підлягає. Суд також не вбачає підстав для стягнення з відповідача в користь позивача штрафних санкцій в сумі 6000 грн з огляду на наступне. Відповідно до вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, враховуючи, що позивачем здійснено нарахування штрафних санкцій за невиконання відповідачем умов кредитного договору в період дії воєнного стану, вказані суми в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підлягають списанню позивачем, як новим кредитором, а тому відсутні підстави для стягнення таких сум з відповідача. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові ВС від 30 серпня 2023 року у справі № 753/20537/18). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наведене вище, судом з`ясовано, що розмір заборгованості відповідача буде становити 11520 грн - заборгованість за тілом кредиту та 16721,40 грн - заборгованість за відсотками, разом - 28241,40 (11520+16721,40) гривень. Відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували визначений розмір заборгованості, а тому, саме таку суму слід стягнути із відповідача в користь позивача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із такого. Позивач при зверненні до суду із позовом поніс судові витрати на суму: 2422,40 грн - зі сплати судового збору (а.с. 29) та 7100 грн витрат на правову допомогу, що підтверджується договором про надання правничої допомоги №16012025 (а.с. 72-79); актом приймання-передачі справи на надання правничої допомоги від 28.04.2025 (а.с. 90); додатковою угодою №1 до Договору про надання правничої допомоги №16012025 (а.с. 86); платіжною інструкцією №15888 виданої АТ КБ « Приват Банк», разом - 9522,40 грн. Судом задоволено позовні вимоги на суму 28241,40 грн із 40411,68 грн, що становить 69,89 %. Враховуючи вимоги статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 6655,20 (69,89 % від 9522,40) грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial