Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути 3296,29 дол. CШA, що станом на 28 січня 2025 року еквівалентно 138 272,44 грн., згідно з офіційним курсом валют НБУ збитків, внаслідок зміни курсу гривні до долара США та судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 1 382,72 грн., та витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 8 000 грн. В обгрунтування позовних вимог вказує, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2009 року у справі № 2-1109/09 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 38 500 грн. подвійного завдатку. В даному рішенні було встановлено, що із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути подвійну суму завдатку в розмірі 5000 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ від 21 січня 2009 року еквівалентно 38500 грн. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 вересня 2014 року у справі № 569/12120/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 29 750 грн. збитків, внаслідок зміни курсу гривні до долара США. Судом було встановлено, що на час ухвалення рішення у справі № 2-1109/09 сума боргу 38 500 грн. була еквівалентна 5 000 дол. США. Внаслідок неповернення відповідачем грошових коштів за рішенням суду [PERSON] завдано збитків на суму 29 750 грн., оскільки станом на 26 серпня 2014 року 5000 дол. США за курсом НБУ складає 68 250 грн. (68250 грн. - 38500 грн. = 29750 грн.). На виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2009 року у справі № 2-1109/09 було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду № 2-1109/09 від 07.06.2017 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 38 500 грн. подвійного завдатку. 15.06.2017 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER]. По даному виконавчому провадженню № [NUMBER] на користь стягувача були перераховані кошти в сумі 38 500 грн. 29.01.2025 виконавче провадження № [NUMBER] закінчене на підставі фактичного виконання. На виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 вересня 2014 року у справі № 569/12120/14-ц було відкрито виконавче провадження №45703061 з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду №569/12120/14-ц від 27.11.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 29750 (двадцять дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят) гривень збитків, внаслідок зміни курсу гривні до долара США. 08.12.2014 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 45703061. Згідно Постанови про зняття арешту з коштів від 21.01.2025 року, 27.12.2024 року на рахунок з обліку депозитних сум надійшли кошти достатні для задоволення вимог стягувача в повному обсязі. По даному виконавчому провадженню № 45703061 на користь стягувача були перераховані кошти в сумі 29750 грн., згідно з розпорядженням державного виконавця. 30.01.2025 виконавче провадження № 45703061 закінчене на підставі фактичного виконання. Таким чином, з відповідача на користь позивача станом на 28 січня 2025 року в загальному стягнуто 68250,00 грн., що еквівалентно 1703,71 дол. США, згідно з офіційним курсом валют НБУ, що є значно меншим від подвійної суми завдатку - 5000 дол. США, в результаті чого позивач недоотримав 3296,29 дол. США, внаслідок зміни курсу гривні до долара США, що станом на 28 січня 2025 року еквівалентно 138 272,44 грн., згідно з офіційним курсом валют НБУ. Отже, у зв`язку із тривалим виконанням рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 вересня 2014 року у справі № 569/12120/14-ц позивачу було завдано збитків, внаслідок зміни курсу гривні до долара США на суму 3296,29 дол. США, що станом на 28 січня 2025 року еквівалентно 138272,44 грн., згідно з офіційним курсом валют НБУ, які мають бути стягнені з відповідача. З урахуванням вищезазначеного, відповідач свої зобов`язання, встановлені рішенням суду, належним чином не виконав, а тому з метою забезпечення належного виконання зобов`язання з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3296,29 дол. США курсової різниці, що станом на 28 січня 2025 року еквівалентно 138272,44 грн., згідно з офіційним курсом валют НБУ. Враховуючи вищевикладене, просить задоволити позовні вимоги. У відзиві на позов від 12.05.2025 представник відповідача - адвокат Твердий М.К. просить продовжити встановлений судом строк на подання відзиву. Вказує, якщо в договорі сума боргу визначена в національній валюті (у гривнях) із одночасним зазначеням її еквіваленту в іноземній валюті (у доларах США), то основною сумою боргу є гривня, через те, що така прив`язка суми боргу до доларового еквівалента лише інформує про курсове співвідношення гривні до долара США на момент укладення договору. У відповіді на відзив 13.05.2025 представник позивача - адвокат Пузирко О.О. позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити, з підстав викладених у позовній заяві. Зазначає, що в рішенні Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2009 року в справі № 2-1109/09 судом було встановлено: «Дослідивши докази суд приходить до слідуючого… Позивачем передано відповідачу для належного виконання умов договору кошти в розмірі 2500 доларів США в присутності представника агенства нерухомості «АНТОН ПЛЮС» … Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути подвійну суму завдатку в розмірі 5000 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ від 21 січня 2009 року еквівалентно 38500 грн.» Таким чином, твердження відповідача, що сума боргу 5000 доларів США визначена не вірно, що в матеріалах справи відсутні докази передачі позивачем відповідачу відповідних коштів (2500 доларів США) не відповідає дійсності, а також спростовується решта тверджень відповідача, оскільки дані обставини вже були досліджені та встановлені судом і відповідачем дані обставини не оскаржувалися. Факт настання боргових зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] саме в доларах США встановлений рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2009 року у справі № 2-1109/09 та додатково підтверджується рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 вересня 2014 року в справі № 569/12120/14-ц про відшкодування збитків, внаслідок зміни курсу гривні до іноземної валюти, що випливає із суті другої справи та не оскаржувалися відповідачем. Фактично, рішеннями суду від 2009 року та від 2014 року стягувався гривневий еквівалент боргу, визначеного в доларах США. У запереченнях на відповідь на відзив від 15.05.2025 представник відповідача - адвокат Твердий М.К. просить зобов`язати позивача взяти участь у судовому спорі особисто. Вказує, що умовами долученого до матеріалів справи договору завдатку сума завдатку визначена у національній валюті, а її еквівалент - у доларах США. До того ж завдаток не є цивільно-правовим зобовязанням, а є способом забезпечення зобов`язання, що випливає з основного договору (у даному випадку - договору купівлі-продажу). Договір купівлі-продажу не укладався, а тому завдаток має статус авансу, що підлягає повернню в одинарному розмірі. Крім того, із договору завдатку вбачається, що він укладений на підтвердження наміру продати- купити квартиру. Його сума визначена в національній валюті, а її еквівалент у іноземній (у доларах США), а не навпаки. Крім того, текст цього ж договору не засвідчує факт передачі грошей позивачем відовідачу. У зв`язку з цим, договір завдатку є неукладеним. Із врахуванням таких обставин безумовним є лише передбачений Конституцією України та законом обов`язок відповідача виконати рішення суду, що набрало законної сили безвідносно до згоди відповідача із рішенням суду. У всьому іншому відповідач вправі заперечувати всі інші вимоги, що суперечать закону та фактичним обставинам справи. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Суд, вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 12 серпня 2008 року сторонами укладено Договір завдатку, згідно якого предметом цього договору є угода сторін, відповідно до якого продавець має намір продати, а покупець продати нерухоме майно, яке знаходиться у приватній власності продавця, що являє собою трьохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . У п. 2.1. Договору вказано, що відповідно до ст. 638 ЦК України сторони досягли згоди про нижченаведене: підтверджуючи намір укласти договір купівлі-продажу об`єкта нерухомості до 12 вересня 2008 року, з метою забезпечення його укладання в момент підписання цього Договору, покупець передав, а продавець прийняв в якості завдатку суму, яка складає 12125 грривень еквівалент 2500 (тисячі) доларів США. У п. 5.2. Договору вказано, що у разі не укладення договору купівлі-продажу в строк до 12 вересня 2008 року з причини залежної від продавця згідно до ст. 571 ЦК України, продавець зобов`язаний повернути подійну суму завдатку. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2009 року у справі № 2-1109/09 про стягнення подвійного завдатку стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 38 500 грн. подвійного завдатку. В резолютивній частині рішення було стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] подвійну суму завдатку в розмірі 38500 грн. ( а.с.14) На виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 лютого 2009 року у справі № 2-1109/09 було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду № 2-1109/09 від 07.06.2017 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 38 500 грн. подвійного завдатку. По даному виконавчому провадженню № [NUMBER] на користь стягувача були перераховані кошти в сумі 38 500 грн, а 29.01.2025 виконавче провадження № [NUMBER] було закінчене на підставі фактичного виконання. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 вересня 2014 року у справі № 569/12120/14-ц про відшкодувння збитків, внаслідок зміни курсу гривні до іноземної валюти стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 29 750 грн. збитків, внаслідок зміни курсу гривні до долара США. На виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 вересня 2014 року у справі № 569/12120/14-ц було відкрито виконавче провадження №45703061 з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду №569/12120/14-ц від 27.11.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 29750 грн. збитків, внаслідок зміни курсу гривні до долара США. Згідно Постанови про зняття арешту з коштів від 21.01.2025 року, 27.12.2024 року на рахунок з обліку депозитних сум надійшли кошти достатні для задоволення вимог стягувача в повному обсязі. По даному виконавчому провадженню № 45703061 на користь стягувача були перераховані кошти в сумі 29750 грн., згідно з розпорядженням державного виконавця. 30.01.2025 виконавче провадження № 45703061 закінчене на підставі фактичного виконання. Таким чином, з відповідача на користь позивача станом на 28 січня 2025 року в загальному стягнуто 68250,00 грн. Вирішуючи по суті позовні вимоги, суд виходить з такого. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] просив суд, зокрема стягнути з [PERSON] курсову різницю в гривні, що еквівалентна 3296, 29 дол. США за офіційним курсом НБУ на дату звернення до суду з позовом та складає 138272, 44 грн. Вказував, що завдаток, який мав бути повернутий в гривні в еквіваленті 5000 дол. США за офіційним курсом НБУ станом на день погашення позики, на цей час відповідачем повернута частково та становить 1703, 71 дол. США, а тому позивач має право на отримання суми курсової різниці, що визначена по курсу долара США до гривні на момент звернення до суду з цим позовом. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 ЦК України). У статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на такі особливості виконання грошового зобов`язання: «Грошовою одиницею України є гривня (частина перша статті 99 Конституції України). Але Основний Закон не встановлює заборони використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Тобто гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України за номінальною вартістю (частина перша статті 192 ЦК України), тоді як обіг іноземної валюти регламентований законами України. Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (частина друга статі 524 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина друга статті 533 ЦК України). Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань, зокрема завдатку, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (частина перша статті 1046, частина перша статті 1049 ЦК України; див. також постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16)». Курсова різниця - це різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національній валюті України при різних валютних курсах. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18), зроблено висновок про те, що кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання. Вирішуючи спір, суд враховує, що у даному випадку [PERSON] , як особа, яка передала як завдаток за договором завдатку від 12.08.2008 року відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2009 році звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення подвійного завдатку, визначивши заборгованість у валюті гривні України, вказавши, що саме 38500 грн. є повним розміром подвійної суми завдатку. Ухвалюючи рішення у справі № 2-1109/09, яке набрало законної сили, суд врахував курс валют, який діяв на час ухвалення рішення, та визначив борг в гривні, що становить 38 500 грн. 00 коп. Отже, позивач, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником виконувалось судове рішення про стягнення такої заборгованості, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання. Таким чином, звертаючись з вимогами про стягнення курсової різниці після ухвалення остаточного рішення у справі про стягнення боргу за договором завдатку, позивач фактично просить змінити попереднє рішення суду, яким вже вирішено спір між сторонами. Отже, зміна попереднього рішення в частині збільшення стягнутої судом суми боргу внаслідок зміни курсу валют під час виконання попереднього рішення, є порушенням принципу юридичної визначеності та свідчить про намагання позивачки у позапроцесуальний спосіб оскаржити вказане судове рішення. Таким чином, якщо судовим рішення було стягнуто заборгованість за валютним зобов`язанням у договорі завдатку, визначено у валюті України (гривні), то у випадку коливання курсу валют кредитор не має права вимагати стягнення курсової різниці. Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що позивач скористався своїм правом і звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення подвійного завдатку, при цьому з урахуванням того, що відповідач [PERSON] отримав завдаток у доларах США, мав право визначити суму боргу у доларах США, а не її еквівалент у національній валюті, отже, вимоги про стягнення курсової різниці, як збитків, понесених із знеціненням валюти, є безпідставними, а тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у позові, судові витрати, понесені позивачем, останньому не відшкодовуються.

Outcome: dismissed