Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

У лютому 2025 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі також - ТОВ "Євро-Реконструкція", позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі також - відповідачі, боржники) про стягнення у солідарному порядку заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, інфляційної складової та трьох процентів річних в загальному розмірі 18 741,13 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. ТОВ «Євро-Реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення для будинку [ADDRESS] . У розташованій у цьому будинку квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі. З жовтня 2018 р. відповідачі своєчасно не вносили плату за отримані послуги з постачання теплової енергії, а з листопада 2021 р. за абонентське обслуговування, в результаті чого станом на 01.12.2024 утворилась заборгованість у загальному розмірі 17 422,43 грн. Відповідачі як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, відповідно до положень статті 625 ЦК України зобов`язані сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової у розмірі 1 042,74 грн та трьох процентів річних в сумі 275,96 грн. Ухвалою суду від 18.02.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачів направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже ураховуючи, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання ними у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини восьмої статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» від 10.04.2014 № 1198-VII виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності з 01.07.2014 є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Предметом цього позову є вимоги про стягнення заборгованості за оплату послуг з постачання теплової енергії та абонентського обслуговування, що надавались мешканцям розташованої у вказаному будинку квартири [ADDRESS] (далі також - квартира) в період з жовтня 2018 р. по 01.12.2024. За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва у вказаній квартирі зареєстроване місце проживання відповідачів. Правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Житловим кодексом України (далі - ЖК України), а також іншими нормативно-правовими актами у цій сфері. На момент виникнення спірних правовідносин діяв Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24.06.2004 р. № 1875-IV (далі - Закон № 1875-IV), який містив визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Законом № 1875-IV передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг, якому кореспондує обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (стаття 20). Згідно з пунктами 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, та пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Обов`язок споживача (власника, наймача) своєчасно оплачувати надані йому комунальні послуги випливає і з положень статей 66, 67, 68, 162 Житлового кодексу України, а за змістом норм статей 64, 156, 161 цього Кодексу такий обов`язок поширюється і на його повнолітніх членів сім`ї. Пунктом 3 частини другої статті 21 Закону № 1875-IV передбачено, що виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Такий типовий договір був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» (постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 85). Частина сьома статті 26 Закону № 1875-IV визначає, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на комунальні послуги, які надаються позивачем, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». 01.07.2014 між ТОВ "Євро-Реконструкція" як виконавцем та [PERSON] , як споживачем, який проживає в квартирі [ADDRESS] було укладено договір № 450075 125 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Згідно з умовами, визначеними цим договору, його предметом є зобов`язання виконавця своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до пункту 9 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим. Пунктом 31 договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання та діє до 01.07.2015, договір вважається щороку продовженим на наступний річний термін, якщо не пізніше, ніж за один місяць до закінчення його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Факт надання позивачем для будинку [ADDRESS] послуг з централізованого опалення протягом спірного періоду не спростований відповідачами та підтверджується наданими позивачем письмовими доказами, а саме: ліцензією Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на постачання теплової енергії, а також документами, складеними на їх виконання. З 01.05.2019 набула чинності нова редакція Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону № 2189-VIII від 09.11.2017, далі - Закон про житлово-комунальні послуги). За нормою статті 2 Закону про житлово-комунальні послуги предметом його регулювання є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг (стаття 6 Закону про житлово-комунальні послуги). За визначенням, наданим у статті 2 Закону про житлово-комунальні послуги, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктом 7 частини першої статті 8 Закону України «Житлово-комунальні послуги», передбачено право виконавця комунальної послуги у разі укладення індивідуального договору про надання комунальної послуги - отримувати інформацію від споживача про зміну власника житла та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача. Відповідно до положень статей 7, 9 Закону про житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та\\або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами, та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частина перша статті 9 Закону про житлово-комунальні послуги). Частина перша статті 509 ЦК України дає визначення зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до положень статей 526, 530 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Отже за змістом вищенаведених нормативних положень зобов`язання по оплаті вартості фактично спожитих комунальних послуг покладається на усіх повнолітніх та дієздатних осіб, місце проживання яких зареєстроване у відповідному житловому приміщенні, при цьому не має значення, на якій підставі такі особи користуються житловим приміщенням (за договором найму, як власники житла чи як члени сім`ї наймача або власника). Звільнення від сплати вартості послуг з постачання теплової енергії законом не передбачене, право споживача та інших осіб на несплату вартості інших комунальних послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) реалізується лише при відповідному документальному оформленні (пункт 6 частини першої статті 20 Закону № 1875-IV, пункт 6 частини першої статті 7 Закону № 2189-VIII), а з відповідною заявою відповідачі до позивача не звертались. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що у спірний період (з жовтня 2018 р. по 01.11.2024) мешканці квартири не виконували належним чином зобов`язання з оплати послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення, в результаті чого станом на 01.12.2024 утворилась заборгованість у загальному розмірі 17 422,43 грн, а саме: заборгованість за отримані послуги з постачання теплової енергії - 15 850,24 грн та абонентська плата - 1 572,19 грн. За приписами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. Згідно з наданим позивачем розрахунком його втрати від інфляції станом на лютий 2022 року склали 1 042,74 грн, та три проценти річних складають 275,96 грн. Статтею 541 ЦК України передбачено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором, актами цивільного законодавства. Відповідно до статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Наданий позивачем розрахунок здійснений за вірною методикою і жодних доказів, які б його спростовували, відповідачами не надано, а тому суд покладає його в обґрунтування свого рішення. Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже за результатами оцінки викладених у позовній заяві аргументів і наданих позивачем доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог ТОВ "Євро-Реконструкція" про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання централізованого опалення, абонентське обслуговування, трьох процентів річних та індексу інфляції в загальному розмірі 17 422,43 грн. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України суд покладає на відповідачів в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved