Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до [PERSON] про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини та звільнення від сплати аліментів посилаючись на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11.06.2019 року розірвано. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20.12.2016 року з позивача на користь відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти, в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 23.09.2016 року по досягнення дитиною повноліття. Батьком дитини записаний позивач, про те на даний час він з цим не згодний. Дитина народжена до реєстрації шлюбу сторін, а тому позивач не може бути батьком, оскільки на час його зачаття сторони не проживали разом. Актовий запис про народження дитини, в якому позивач записаний батьком не відповідає дійсності, що і є підставою для оспорення батьківства. Просив позов задовольнити та виключити з актового запису № 797 від 25 серпня 2011 року про народження [PERSON] , [INFO] ,складеного Київським районним у м. Полтаві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, відомості про батька [PERSON] , [INFO] . Звільнити [PERSON] від сплати аліментів, які стягуються на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16.02.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 21 квітня 2023 року по справі призначена судова молекулярно-генетична експертиза. Провадження зупинено. Ухвалою суду від 20.07.2023 року поновлено провадження по справі. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 21 вересня 2023 року по справі призначена судова молекулярно-генетична експертиза. Провадження зупинено. Ухвалою суду від 23 січня 2024 року провадження по справі поновлено. Ухвалою суду від 26 березня 2024 року закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду. Згідно розпорядження Київського районного суду м. Полтави від 25 лютого2025 року справу передано на повторний автоматизований розподіл. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 лютого 2025 року справу прийнято до провадження зі стадії розгляду справи по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі та зазначив, що відповідач двічі з дитиною не з`явились на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, що свідчить про небажання відповідача отримати точні відомості про походження дитини. Відповідачем не надано доказів, на підставі яких вчинено оспорюваний актовий запис, з даними про те, що позивач знав про відсутність у нього біологічного споріднення з дитиною на момент вчинення актового запису. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги не визнає та заперечує щодо їх задоволення. Представником відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнані, підтриманий наданий відзив та пояснила, що позивач не є біологічним батьком [PERSON] , 2011 року народження. 22 липня 2015 року позивач, в порядку ст. 126 СК України, звернувся до Київського районного відділу ДРАЦС Полтавського МУЮ із спільною заявою з відповідачем про визнання батьківства, де визнав себе батьком [PERSON] , 2011 року народження, про що було видане нове свідоцтво про народження. У 2011 році сторони не були знайомі, а тому не перебували ні в яких відносинах. Оскільки позивач особисто звертався з заявою про визнання батьківства, в момент реєстрації знав, що він не є батьком дитини, а отже згідно ч.5 ст. 136 СК України не має право оспорювати батьківство. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Представники третіх осіб Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції, Карлівського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належно, клопотань про відкладення не надходило. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції 22 липня 2015 року. Статтею 126 СК України визначено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно статті 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Частиною 5 статті 136 СК України визначено, що не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2020 року у справі № 606/2142/18 (провадження № 61-19502св19), зазначено, що"за приписами частини п`ятої статті 136 СК України для відмови в позові з цієї підстави в ході судового розгляду перевірці підлягають обставини чи особа, яка оспорює батьківство, знала в момент реєстрації себе батьком дитини, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не могла про це не знати. Відповідно, з урахуванням вимог частини третьої статті 12 ЦПК України на позивача покладається тягар доведення, що він не є біологічним батьком дитини, а відповідач у справі повинна довести належними та допустимими доказами, що позивач в момент реєстрації себе батьком дитини знав, що не є батьком дитини, або за встановленими обставинами справи не міг про це не знати". Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 грудня 2016 року по цивільній справі № 552/5319/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не меньше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 23.09.2016 року по досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили та звернуто до примусового виконання. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2017 року по цивільній справі № 552/5319/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування усиновлення, виключення відомостей про батька з актового запису про народження, третя особа - Київський районний у м. Полтаві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, виконавчий комітет Київської районної в м. Полтаві ради як орган опіки та піклування у задоволенні позовних вимог відмовлено. Рішенням суду встановлено, що сторони по справі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 13 липня 2015 року зареєстрували шлюб. Також встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження якого проведений 25 серпня 2011 року № 797 Київським районним у м. Полтаві відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. У відповідному актовому записі про народження від 25 серпня 2011 року № 797 відомості про дитину було зазначено як [PERSON] , а відомості про батька за заявою матері [PERSON] як [PERSON] . Як встановлено судом, позивач [PERSON] 22 липня 2015 року саме в порядку, визначеному ст. 126 СК України, звернувся до Київського районного відділу ДРАЦС Полтавського МУЮ із спільною заявою з відповідачем [PERSON] про визнання батьківства. У відповідній заяві позивач [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , яка в свою чергу підтвердила, що позивач є батьком дитини. При цьому в актовому записі про народження дитини [PERSON] (до внесення змін - [PERSON] ) № 797 від 25 серпня 2011 року відомості про батька дитини було внесені відповідно до заяви матері. Як встановлено судом, Київський районний у м. Полтаві відділ ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області відповідно до вимог ст. 134 СК України на підставі заяв сторін вніс відповідні зміни до актового запису про народження малолітнього [PERSON] , 2011 року народження, а також видав нове свідоцтво про народження. Оскільки відомості про позивача, як батька малолітнього [PERSON] , 2011 року народження, було внесені до актового запису про народження дитини в порядку, встановленому чинним законодавством, на підставі заяви останнього та відповідно до вимог ст. 134 СК України, будь-які правові підстави для виключення таких відомостей відсутні. Посилання позивача на ту обставину, що на час звернення до органів державної реєстрації актів цивільного стану не усвідомлював значення своїх дій, перебував під впливом відповідача та її родичів, був введений в оману не підтверджені жодними доказами в справі. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 червня 2019 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позовні вимоги задоволено. Шлюб зареєстрований 13 липня 2015 року року між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 21- розірвано. Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 квітня 2017 року по цивільній справі № 552/5319/16 встановлено, що відомості про позивача як батька дитини [PERSON] , 2011 року народження було внесені до актового запису про народження дитини в порядку, встановленому чинним законодавством, на підставі заяви останнього та відповідно до вимог ст. 134 СК України. Також рішенням суду встановлено, що позивач на час звернення до органів державної реєстрації актів цивільного стану усвідомлював значення своїх дій, не був введений в оману. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком (частина п`ята статті 136 СК України). Законодавець обмежив право особи, яка записана батьком дитини, на оспорювання свого батьківства, зокрема, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, або не могла про це не знати. Посилання представника позивача, що у мотивувальній частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 20.12.2016 року по цивільній справі № 552/5319/16 встановлено, що сторони з 14.11.1994 року перебували у шлюбі спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Крім того, [INFO] є датою народження відповідача [PERSON] , що в свою чергу виключає перебування її з дати народження у шлюбі з позивачем. Вказане є явною опискою. У позовній заяві позивач не виклав періоду та обставин знайомства з відповідачкою, не повідомив такі обставини під час розгляду справи судом, що має значення для встановлення факту, чи знав він, що в момент реєстрації себе батьком дитини не є її біологічним батьком. До того ж, така заява була подана позивачем 22 липня 2015 року, після реєстрації шлюбу між сторонами, яка мала місце 13 липня 2015 року. Звертаючись з заявою, позивач також був обізнаний, що у спірному актовому записі про народження дитини було зазначено зовсім інші відомості про батька, а саме, [PERSON] , які ні повністю, ні частково не співпадають з прізвищем, ім`ям та по батькові позивача, також це підтверджується подачею спільної заяви сторонами про визнання батьківства лише у липні 2015 року, коли сторони зареєстрували шлюб та дитині вже було майже 4 роки , а тому позивач не може оспорювати своє батьківство відповідно до частини п`ятої статті 136 СК України; Рішенням суду № 552/5319/16 встановлено, що з заявою про визнання батьківства звертався до Київського районного у м. Полтаві відділу ДРАЦС ГТУЮ у Полтавській області особисто позивач, який на час звернення досяг повноліття, не був обмежений на звернення з такою заявою, мав повний обсяг цивільних прав, розумів значення своїх дій та був обізнаний з наслідками подання такої заяви. Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ч.3,4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи до уваги надані сторонами докази на підтвердження та спростування заявлених позовних вимог, враховуючи встановлені судом обставини, у судовому засіданні не знайшов підтвердження той факт, що позивач на час звернення з заявою про визнання батьківства не знав, що він не є біологічним батьком малолітньої дитини, а тому підстави для задоволення позовної вимоги щодо виключення відомостей про позивача як батька з актового запису про народження [PERSON] , 2011 року народження відсутні. Оскільки суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини, тому не підлягає задоволенню і похідна позовна вимога про звільнення від сплати аліментів.

Outcome: dismissed