Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернулася до Подільського районного суду м. Києва із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначає, що у період з 10.05.2020 по 05.03.2022 позивачка [PERSON] проживала спільно з [PERSON] [INFO] в сторін народилася спільна дитина - донька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 20 липня 2021 року, виданого Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). У зв?язку з невиконанням відповідачем свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини [PERSON] , позивач звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача. 12.07.2023 року Подільським районним судом міста Києва у справі № 758/2259/23 прийнято рішення стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн (чотири тисячі грн 00 коп.) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з [INFO] і до досягнення [PERSON] повноліття. Добровільно аліменти відповідач не сплачував, тож позивач отримала виконавчий лист від 17.07.2023 № 758/2259/23, який долучається до позовної заяви, та подала до виконавчої служби за місцем проживання боржника як це передбачено Законом України «Про виконавче провадження». 04.08.2023 року за заявою позивача державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шепель Л.О. (нове прізвище - Грицик ) було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] щодо виконання виконавчого листа № 758/2259/23 виданого 17.07.2023. За період 01.01.2024 року по 30.11.2024 року заборгованість по сплаті аліментів складає 15 944,00 грн, що підтверджується розрахунками заборгованості зі сплати аліментів від 01.02.2025 та від 14.03.2025 (включає індексацію розміру аліментів) від Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 09.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. 10.06.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Гаранжі Сергія Миколайовича на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень, представник відповідача зазначає, що відповідач в жодному разі не ухиляється від сплати аліментів визначених рішенням від 12.07.2023, однак в період часу з 2023 року по теперішній час відповідач немає постійного доходу та офіційного працевлаштування. 23.06.2025 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що у період з 10.05.2020 по 05.03.2022 позивачка [PERSON] проживала спільно з [PERSON] [INFO] в сторін народилася спільна дитина - донька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] від 20 липня 2021 року, виданого Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). У зв?язку з невиконанням відповідачем свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини [PERSON] , позивач звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача. 12.07.2023 року Подільським районним судом міста Києва у справі № 758/2259/23 прийнято рішення стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн (чотири тисячі грн 00 коп.) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з [INFO] і до досягнення [PERSON] повноліття. Добровільно аліменти відповідач не сплачував, тож позивач отримала виконавчий лист від 17.07.2023 № 758/2259/23, який долучається до позовної заяви, та подала до виконавчої служби за місцем проживання боржника як це передбачено Законом України «Про виконавче провадження». 04.08.2023 року за заявою позивача державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шепель Л.О. (нове прізвище - Грицик ) було відкрито виконавче провадження № [NUMBER] щодо виконання виконавчого листа № 758/2259/23 виданого 17.07.2023. За період 01.01.2024 року по 30.11.2024 року заборгованість по сплаті аліментів складає 15 944,00 грн, що підтверджується розрахунками заборгованості зі сплати аліментів від 01.02.2025 та від 14.03.2025 (включає індексацію розміру аліментів) від Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі. Отже, між сторонами виник спір щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Згідно з положеннями Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, а також ч.7, ч.8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. За змістом ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно із ч. 3 ст. 71 цього Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України). Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 12.07.2023 року Подільським районним судом міста Києва у справі № 758/2259/23 прийнято рішення стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000,00 грн (чотири тисячі грн 00 коп.) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.03.2023 року і до досягнення [PERSON] повноліття. Однак, відповідач не сплачує аліменти належним чином, у зв`язку з чим утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з 01.01.2024 року по 30.11.2024 року, яка складає 15 944,00 грн, що підтверджується розрахунками заборгованості зі сплати аліментів від 01.02.2025 та від 14.03.2025 (включає індексацію розміру аліментів) від Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі. При цьому, відповідач не надав жодних доказів того, що зазначена заборгованість утворилася не з його вини. Будь-яких обставин, за яких можливо було б звільнити відповідача від неустойки за прострочення сплати аліментів, суду не наведено та доказів з даного приводу не надано. Тому суд вважає, що заборгованість по аліментах виникла саме з вини відповідача і він повинен понести відповідальність, передбачену ст. 196 СК України, оскільки це буде відповідати, насамперед, інтересам неповнолітніх дітей сторін. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. З урахуванням вищезазначеної позиції Верховного Суду розмір пені, з 01.01.2024 року по 30.11.2024 року складає 15 944,00 грн. Отже, заявлений позивачем розмір пені, який він просить стягнути із відповідача відповідає вимогам ч. 1 ст. 196 СК України. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення по сплаті аліментів є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1 211 грн 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved