Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

28 березня 2017 року [PERSON] звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Науково-дослідного інституту фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства. Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що працював в НАДПСУ на посаді доцента кафедри аудиту та економічного аналізу на умовах постійної роботи, з 01 листопада 2002 року працював на 0,5 ставки спочатку старшого, а пізніше і головного наукового співробітника керівником науково-дослідної теми з проблеми оподаткування природокористування в НДІ фінансового права за безстроковим трудовим договором. Вказує, що у зв`язку з активною роботою в НДІ і потребою цього наукового закладу йому було запропоновано перейти з повної ставки на 0,5 ставки доцента кафедри (як фахівцю), одночасно з 0,5 ставки головного наукового співробітника НДІ фінансового права на повну ставку. Зауважує, що в Інституті тільки числилися працівники, тому кошти для повної ставки були. Стверджує, що з НДІ у нього був письмовий безстроковий договір, виконання якого було обов`язковим згідно чинного законодавства, однак НДІ трудові умови не виконував, хоча він є фахівцем даного навчального закладу. Вказує, що Ірпінським відділом поліції визнано порушення умов зазначеного трудового договору. Зазначає, що він продовжив працювати на 0,5 ставки тільки в НДІ. Стверджує, що заяв на звільнення він не писав, копії наказу про звільнення він не отримував, розрахункові гроші в день звільнення не отримував, обхідний лист не оформлявся, тому він продовжує працювати над науковою проблемою оподаткування природокористування. Враховуючи вищевикладене, просить визнати невиконання НДІ фінансового права умов трудового договору і продовження його праці на 0.5 ставки головного наукового співробітника. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 березня 2017 року цивільній справі за позовом [PERSON] до Науково дослідного інституту фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 367/1990/17, розподілено та передано судді Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П. від 22 травня 2017 року позовну заяву [PERSON] до Науково дослідного інституту фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства визнано неподаною та повернуто заявнику. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 02 листопада 2017 року ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 травня 2017 року у справі за позовом [PERSON] до Науково дослідного інституту фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П. від 23 листопада 2017 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Науково дослідного інституту фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства. 21 лютого 2018 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від представника відповідача Науково дослідного інституту фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України Рибачка В.В. надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що вимоги позивача є необґрунтованими з наступних підстав. Вказує, що науково-дослідний інститут фінансового створений за пропозицією Державної податкової адміністрації та Академії правових наук, погодженої з MOH, Мінфіном, Мінекономіки та Київською облдержадміністрацією, як юридична особа Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 303-р. від 26 липня 2001 року, у зв`язку із цим інститут не мав змоги впливати на відносини та домовленості що склалися в процесі трудової діяльності [PERSON] в НАДПСУ. Стверджує, що [PERSON] дійсно працював в інституті з 01 листопада 2002 року, при цьому відповідно до заяви від 31 жовтня 2002 року, яка міститься в особовій справі, його було прийнято на посаду старшого наукового співробітника за сумісництвом на 0,25 ставки, подальші переміщення у структурі НДІ фінансового права, що стосується роботи за сумісництвом, відбувалися з урахуванням виробничих можливостей та у відповідності до заяв [PERSON] . Зазначає, що особова справа та журнали реєстрації кореспонденції не містять відомостей щодо підтвердження звернень про перехід з роботи за сумісництвом на основне місце роботи. Вказує, що факту надання трудової книжки, яка відповідно до норм чинного законодавства є основним документом про трудову діяльність працівника не було. Стверджує, що відображення виходу на роботу [PERSON] здійснювалось на основі табеля обліку робочого часу інституту, фактів надурочних годин роботи [PERSON] не встановлено. Відповідно до табелю обліку робочого часу за січень 2011 року [PERSON] відпрацював повний місяць з тривалістю робочого дня 4 години на добу. Зазначає, що у зв`язку з прийняттям на посаду провідного наукового співробітника лабораторії № 1 працівника, який не є сумісником, а саме: [PERSON] , [PERSON] , який обіймав цю посаду за сумісництвом на 0,5 ставки було, звільнено 31 січня 2011 року відповідно до ст. 43 і КЗпП України та п. 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, про що [PERSON] був попередньо повідомлений листом на домашню адресу відповідно до особового листа з обліку кадрів. Вказує, що [PERSON] як такий, що повідомлений про звільнення мав право оскаржити порушення своїх трудових прав в строки встановлені законодавством. Враховуючи вищевикладене, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 05 вересня 2018 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, в якій він просив, визнати умови трудового договору, а саме: захист докторської дисертації; отримання житла, земельної ділянки (як багатодітній сім`ї); присвоєння наукового ступеня, звання; участь у науковій роботі та інше. 13 грудня 2018 року від позивача [PERSON] до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області надійшла уточнена позовна заява, у якій зазначає, що працював у НАДПСУ з 2000 року на посаді доцента кафедри аудиту та економічного аналізу на умовах постійної роботи, під час роботи на посаді доцента обумовлювалося як умови трудового договору: захист докторської дисертаційної роботи; отримання від академії житла, земельної ділянки (як багатодітної сім`ї); присвоєння наукових звань; участь у науковій роботі та інше. Стверджує, що про житло вперше питання піднімалося при представленні його завідуючим кафедри, д.е.н., професором Чугаєвим А.О. ректору в його кабінеті при прийомі на роботу, далі у профкомі, з директором НДІ Антиповим В.І. Зазначає, що одночасно працював на 0,5 ставки керівником науково-дослідної теми в НДІ фінансового права за безстроковим трудовим договором. Вказує, що у зв`язку з активною роботою в НДІ фінансового права і потребою цього наукового закладу йому у 2006 році було запропоновано перейти з постійної роботи на кафедрі (як фахівцю) на постійну роботу в НДІ фінансового права (основна робота) на посаду головного наукового співробітника. Перехід обумовлювався з завідуючим кафедри, д.е.н., професором Чугаєвим А.О., у минулому державним службовцем, та директором НДІ фінансового права [PERSON] , начальником відділу кадрів цього інституту. Стверджує, що йому перехід необхідний був у зв`язку із прискоренням роботи по завершенню написання нової редакції докторської дисертації. Наголошує, що у нього з НДІ фінансового права був письмовий безстроковий договір, однак умови даного договору виконані не були. Зазначає, що його дисертаційна робота розглядалася д.ю.н. професором [PERSON] , яка рекомендувала директору [PERSON] винести дисертацію для обговорення на вченій раді інституту, однак обговорення його дисертаційної роботи навіть не включалося у перелік питань засідання вченої ради. Стверджує, що некоректними методами йому виплачували 0,5 ставки, як на єдиній основній роботі, хоча керував навіть двома темами (по другій темі мали доплачувати 0,25 ставки), змушений був працювати більше робочого для, по суботах, неділях, під час відпусток; не брати відпусток, тобто його зарплату виплачували комусь іншому, а тому має великі втрати по зарплаті, потім пенсії. Крім того, зазначає, що він не отримував більше року пенсії, оскільки йому не надавали документів для її оформлення, довідку лише після звернень державних органів надали у ПФУ в Дарницькому районі у 2010 році. Вказує, що також на вчену раду НДІ не виносилися питання розгляду його монографій написаних за результатами виконаних досліджень, хоча в план видання НАДПСУ вони включалися. Стверджує, що директор НДІ гальмувала подання дисертаційної роботи до захисту, оплату праці за повною ставкою, з доплатами по другій темі, яку вів, тощо, надання документів для пенсійного фонду, видання запланованих монографій та інше. Наголошує на тому, що основна робота в НДІ була за договором, тому звільняти його, тим більше під час відпустки не мали права, наказу на своє звільнення він не бачив, розрахункові гроші не отримував. Враховуючи вищевикладене, просить: визнати наступні умови трудового договору, а саме: ???1) захист докторської дисертаційної роботи; ???2) отримання житла, земельної ділянки; 3) ???присвоєння звання старшого наукового співробітника, професора; 4) викладацька робота; 5) ???участь у науковій роботі; ???6) керівництво аспірантами, здобувачами. Визнати невиконання НДІ умов трудового договору (щодо переведення на повну ставку, забезпечення житлом, земельною ділянкою, розгляду дисертації, видань). Визнати незаконним звільнення, основна робота була в НДІ. Зобов`язати НДІ його науковим дослідженням, розпочатим в НДІ, дати офіційне визнання. Стягнути з відповідача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (за потреби). Установити мотиви, чому НДІ не виконувалися умови трудового договору. Віддати не використані відпустки. Визнати факт не отримання ним «розрахункових грошей». Визнати значні втрати творчого часу на судові процеси. Відновити на посаді 0,5 ставки головного наукового співробітника НДІ. Питання окремих посадових осіб, що названі у позовах розглянути окремо. 19 грудня 2018 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області позивач [PERSON] подав виокремлену позовну заяву про встановлення умов трудового договору, у якій просить визнати умови трудового договору, а саме: захист докторської дисертаційної роботи; отримання житла, земельної ділянки; ???присвоєння звання старшого наукового співробітника, професора; викладацька робота; участь у науковій роботі; керівництво аспірантами, здобувачами. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П. від 10 липня 2019 року закрито підготовче провадження по справі за позовом [PERSON] до Університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства, справу призначено до судового розгляду по суті. 21 жовтня 2019 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області позивач [PERSON] подав скориговану позовну заяву, у якій зазначає, що при представленні його ректору академії при прийомі на роботу у 2000 році було обумовлено: посада доцента кафедри аудиту та економічного аналізу на умовах постійної безстрокової роботи, захист докторської дисертації, наукова робота (звання, видання наукових робіт тощо), крім того велась розмова про надання працівникам безоплатного житла. Зазначає, що при зверненні до голови профкому щодо надання житла і земельної ділянки, його повідомили, що йому буде надана житлова площа у будинку, який будується, оскільки всі квартири у будинку який добудовується розподілені. Стверджує, що одночасно працював на 0,5 ставки керівником науково-дослідної теми в НДІ фінансового права, також за безстроковим трудовим договором, надання житла також було обумовлено і з директором НДІ Антиповим В.І. Вказує, що таким чином, робота на посаді доцента кафедри аудиту та економічного аналізу є першою умовою трудового договору, як постійна робота друга умова трудового договору, крім того обумовлювались як умови трудового договору: захист докторської дисертаційної роботи; отримання від академії житла, земельної ділянки (як багатодітній сім`ї), погоджувалось із завідуючим кафедри, профкомом, директором НДІ ФП; присвоєння наукових ступенів і звань; участь у науковій роботі та інше. Враховуючи вищезазначене, просить визнати умовами трудового договору з даним ДВНЗ обов`язковими для виконання: робота на посаді доцента кафедри аудиту та економічного аналізу перша умова трудового договору, як постійна друга умова трудового договору, а також визнати умовами трудового договору: 1) захист докторської дисертаційної роботи; 2) отримання від академії житла, земельної ділянки (як багатодітній сім`ї), погоджувалось із завідуючим кафедри, профкомом, директором НДІ ФП; 3) присвоєння наукових ступенів і звань; 4) участь у науковій роботі, а також постійна робота в НДІ фінансового права. 21 грудня 2020 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від позивача [PERSON] надійшли доповнення до позовної заяви, у яких просить визнати, що НДІ фінансового права порушив законодавство про соціальний захист і працю, оскільки НДІ фінансового права з 2006 року не законно не надавав йому довідку для оформлення пенсії, дана довідка була видана лише у травні 2010 року Управлінню ПФУ у Дарницькому районі м. Києва, однак у довідці не була зазначена наукова посада, тому для Управління не було підстав враховувати її для призначення наукової пенсії. Зазначає, що при призначенні йому пенсії у 2006 році не було враховано розмір заробітної плати, отриманої в НДІ фінансового права, а тому просить зобов`язати Університет як правонаступника НДІ порахувати втрати наукової пенсії за період праці з урахуванням сучасних коригувань по зарплаті, компенсувати витрати та надати документ про нарахування. Вказує, що оскільки він не був допущений до захисту докторської дисертації та відповідно йому не присвоєно звання старшого наукового співробітника, що є грубим порушенням законодавства, просить визнати його законне право на захист дисертаційної роботи і отримання звання старшого наукового співробітника на час роботи в Університеті. Стверджує, що за період роботи в Університеті ним було написано три дисертації до кожної видана монографія, дані дисертації розглядалися на кафедрах та в НДІ на предмет рекомендації до захисту, вважає, що понад 15 років мав володіти науковим ступенем доктора наук, а тому просить зобов`язати Університет провести службове розслідування, а далі досудове. Просить визнати за незаконне і аморальне виключення його з числа виконавців науково-дослідної теми «Правове регулювання фінансової трансакції з використанням мережі Інтернет (міжнародний досвід)», керівником якої він був та яку вів весь період її виконання, а також визнати його авторство на дану тему та зобов`язати Університет призначити 0,25 ставки наукового співробітника по темі, зобов`язати Університет провести службове розслідування. Також, просить визнати незаконність не виконання директором НДІ фінансового права [PERSON] доручення заступника Голови ДПА України Ткачука В.Г. створити у Києві творчий колектив для виконання теми «Розробка нормативно-правових засад справлення платежів за користування надро-земельними ресурсами» та визнати потребу у такому творчому колективі й у виконанні такої науково-дослідної теми, зобов`язати Університет провести службове розслідування. Крім того, 11 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Науково-дослідного інституту фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства, в якому просить визнати невиконання НДІ фінансового права умов трудового договору та продовження його праці на 0.5 ставки головного наукового співробітника. Обґрунтовуючи позов, зазначає що працював в НАДПСУ на посаді доцента кафедри аудиту та економічного аналізу на умовах постійної роботи, з 01 листопада 2002 року працював на 0,5 ставки спочатку старшого, а пізніше і головного наукового співробітника керівником науково-дослідної теми з проблеми оподаткування природокористування в НДІ фінансового права за безстроковим трудовим договором. Вказує, що у зв`язку з активною роботою в НДІ і потребою цього наукового закладу йому було запропоновано перейти з повної ставки на 0,5 ставки доцента кафедри (як фахівцю), одночасно з 0,5 ставки головного наукового співробітника НДІ фінансового права на повну ставку. Зауважує, що в Інституті тільки числилися працівники, тому кошти для повної ставки були. Стверджує, що з НДІ у нього був письмовий безстроковий договір, виконання якого було обов`язковим згідно чинного законодавства, однак НДІ трудові умови не виконував, хоча він є фахівцем даного навчального закладу. Вказує, що Ірпінським відділом поліції визнано порушення умов зазначеного трудового договору. Зазначає, що він продовжив працювати на 0,5 ставки тільки в НДІ. Стверджує, що заяв на звільнення він не писав, копії наказу про звільнення він не отримував, розрахункові гроші в день звільнення не отримував, обхідний лист не оформлявся, тому він продовжує працювати над науковою проблемою оподаткування природокористування. Враховуючи вищевикладене, позовну заяву просить задовольнити в повному обсязі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 квітня 2017 року цивільній справі за позовом [PERSON] до Науково-дослідного інституту фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 367/2692/17, розподілено та передано судді Ірпінського міського суду Київської області Пархоменко О.В. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Пархоменко О.В. від 06 липня 2017 року позовну заяву [PERSON] до Науково-дослідного інституту фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства визнано неподаною та повернуто заявнику. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 05 квітня 2018 року ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 06 липня 2017 року по справі за позовом [PERSON] до Науково-дослідного інституту фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства скасовано, справу направлено для продовження розгляду суду першої інстанції. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Пархоменко О.В. від 15 червня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Науково-дослідного інституту фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства. 06 грудня 2018 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від позивача [PERSON] надійшла уточнена позовна заява, в якій зазначає, що про своє звільнення з НДІ дізнався під час телефонного дзвінку, заяви на звільнення не писав, копією наказу про звільнення та розрахункові гроші він не отримував, тому продовжує працювати над науковою проблематикою оподаткування природокористування, крім того, вказує, що три рази розглядалася його дисертаційна робота і рекомендувалася до захисту, стверджує, що для оформлення дисертаційної роботи треба працювати по місцю оформлення, а тому просить визнати невиконання НДІ фінансового права умов трудового договору та зобов`язати НДІ фінансового права щодо продовження його праці на 0,5 ставки головного наукового співробітника для права захисту докторської дисертації. Відповідно до Рішення Вищої Ради правосуддя від 29 серпня 2019 року № 2285/0/15-19 суддю Ірпінського міського суду Київської області [PERSON] звільнено у відставку. Згідно із витягом з розпорядження керівника апарату Ірпінського міського суду Київської області від 11 листопада 2019 року № 126 справу № 367/2692/17 передано на повторний автоматичний розподіл. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 січня 2020 року справу № 367/2692/17 передано для розгляду судді Саранюк Л.П. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П. від 21 січня 2020 року справу за позовом [PERSON] до Науково-дослідного інституту фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства прийнято до провадження. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Саранюк Л.П. від 22 грудня 2020 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 367/1990/17 за позовом [PERSON] до Науково-дослідного інституту фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства та цивільну справу № 367/2692/17 за позовом [PERSON] до Науково-дослідного інституту фінансового права Національного університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодаства, присвоєно об`єднаній справі № 367/1990/17. 22 січня 2021 року позивач [PERSON] подав до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області обґрунтування до позовних заяв щодо порушень нормативно-правових актів, у яких зазначив, що НДІ фінансового права надав Дарницькому Управлінню ПФУ у м. Києві довідку про зарплату для нарахування пенсії лише у травні 2010 року, після численних звернень органів ПФУ, йому дану довідку Університет взагалі не надав, однак у довідці не зазначена наукова посада, а також відсутні відомості про нарахування зарплати за квітень та травень 2010 року. Вказує, що таким чином Управління з квітня 2006 року по травень 2010 року не мало документу для нарахування його пенсії, а тому мають місце порушення Конституції України та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів. Крім того, зазначає, що він підготував дисертацію на матеріалах науково-дослідної теми «Розробка нормативно-правових засад справляння платежів за користування надро-земельними ресурсами», а також організував замовлення дисертації у ДПА України для НДІ фінансового права та був її керівником, однак директор НДІ фінансового права [PERSON] гальмувала розгляд даної дисертації на вченій раді та її захист, зокрема зверталася до проректора з наукової роботи про відмову подання дисертації на спеціалізовану вчену раду для захисту, таким чином порушено Конституцію України, Закон України «Про наукову і науково-технічну діяльність, Порядок присудження наукових ступенів, затверджений постановою КМУ. Вказує, що від імені НДІ фінансового права замовляв, оформляв та був керівником науково-дослідної теми «Правове регулювання фінансових трансакцій з використанням мережі Інтернет (міжнародний досвід)», однак у звіті незаконно виключили його з числа виконавців даної науково-дослідницької теми, а тому порушено розділ ІІІ «Державних гарантій діяльності вчених, наукових працівників», Закон України «Про наукову і науково-технічну діяльність», а також можливо мають місце порушення ст. 176 «Порушення авторського права і суміжних» КК України. Стверджує, що у змісті цивільної справи № 367/1990/17 перелічені по пунктах умови трудового договору і немає тексту про не виконання трудового законодавства, тобто у ній йдеться про те, щоб суд визнав умови трудового договору. Зазначає, що обґрунтування представника відповідача на предмет об`єднання справ слід вважати черговим, крайнє не коректним порушенням, а тому просить розглядати справу «Про умови трудового договору» та пункт «Про не виконання доручення заступника Голови ДПА України». 25 січня 2021 року [PERSON] подав до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області позовну заяву щодо порушення нормативно-правових актів по цивільній справі № 367/1990/17 (виокремлена), у якій зазначає, що 22 січня 2021 року при ознайомлені з матеріалами справи випадково побачив лист НДІ фінансового права на його адресу, в якому зазначено, що він буде звільнений з 1 лютого 2011 року з роботи в Науково-дослідному інституті фінансового права Національного університету державної податкової служби, однак даного листа про звільнення він не отримував та не був з ним ознайомлений. Вказує, що про своє звільнення дізнався 25 чи 26 січня 2011 року під час телефонного дзвінка. Стверджує, що у державних структурах необхідно повідомляти сумісника, як і штатного працівника за два місяці до звільнення. Зазначає, що був керівником науково-дослідної теми «Розробка нормативно-правових засад справляння платежів за користування надро-земельними ресурсами», яку пробивав у ДПА України, та по якій накопичив наукові здобутки, по даній темі написана докторська дисертація, захист якої гальмувала директор цього ННІ [PERSON] . Вказує, що зі звільненням він лишився права захищатися в НУДПСУ, крім того, його наукові здобутки, авторські права були передані сторонній особі. Враховуючи вищевикладене, просить задовольнити позовну заяву та визнати незаконність його звільнення з роботи в НДІ, зобов`язати Університет як правонаступника НДІ цінити його втрати у зв`язку з незаконними діями директора. Відповідно до Рішення Вищої Ради правосуддя від 14 вересня 2021 року № 1989/0/15-21 суддю Ірпінського міського суду Київської області [PERSON] звільнено у відставку. Згідно із витягом з розпорядження керівника апарату Ірпінського міського суду Київської області від 22 вересня 2021 року № 58 справу № 367/1990/17 передано на повторний автоматичний розподіл. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 жовтня 2021 року справу № 367/1990/17 передано для розгляду судді Кравчук Ю.В. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 08 жовтня 2021 року справу за позовом [PERSON] до Університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства прийнято до провадження. 02 лютого 2022 року від представника відповідача Університету державної фіскальної служби України Ворощук Анни Олександрівни надійшла заява про процесуальне правонаступництво, у якій просить змінити відповідача по справі № 367/1990/17 про невиконання трудового законодавства з Університету державної фіскальної служби України на Державний податковий університет. 03 листопада 2022 року від [PERSON] до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява про компенсацію невиконання умов трудового договору, у якій зазначає, що при прийомі на роботу на кафедру аудиту та економічного аналізу Академії державної податкової служби України однією з умов трудового договору було 1,5 ставки доцента. Вказує, що умови трудового договору виконувались, однак з приходом на кафедру заступником завідувача [PERSON] почалися і постійно продовжувалися вкрай недостойні для навчального закладу некоректності. Зазначає, що змушений був звертатися до профкому на предмет невиплати 0,25 ставки доцента за виконане педагогічне навантаження, також звертався до проректора з наукової роботи д.е.н., професора Тарангул Л.Л. у зв`язку з невиконанням трудового договору. Стверджує, що таким чином, мали місце зловживання [PERSON] службовим положенням, грубим порушенням угоди про працю та невиплатою заробітної плати. Враховуючи вище зазначене, просить зобов`язати Державний податковий університет об`єктивно визначити та відшкодувати його витрати за час роботи в університеті, у результаті невиконання умов трудового договору про педагогічне навантаження та 1,5 ставки доцента, систематичних зловживань [PERSON] службовим положенням, що спричинило тяжкі наслідки для нього у науковій роботі, приниженнях, грошових витратах, негативно вплинуло на здоров`я. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 05 лютого 2024 року замінено відповідача по справі №367/1990/17 за позовом [PERSON] до Університету державної фіскальної служби України про невиконання трудового законодавства на Державний податковий університет. 23 серпня 2024 року від [PERSON] до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області надійшла виокремлена позовна заява по справі № 367/1990/17 про документи оформлення на роботу в Академію ДПА України на посаду доцента, в якій просить зобов`язати Державний податковий університет назвати точну причину відсутності в Університеті контракту про прийняття його на роботу в Академію, надати завірену копію його заяви про прийняття на роботу на посаду доцента Академії. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 23 серпня 2024 року витребувано від Державного податкового університету належним чином завірену копію контракту, укладеного між [PERSON] та Національною академією державної податкової служби України № 100-к від 02 вересня 2000 року, а також належним чином завірену копію заяви [PERSON] до Національної академії державної податкової служби України про прийняття [PERSON] на посаду доцента Академії. 01 жовтня 2024 року до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області від позивача [PERSON] надійшла виокремлена позовна заява по справі № 367/1990/17 про визнання вини у пошкодженні здоров`я, в якій зазначає, що майже все життя працював у ВНЗ, останнім часом у ВНЗ ДПА України (сучасна назва Державний податковий університет) на посаді доцента, в Науково-дослідному інституті фінансового права, що у складі університету був керівником наукових тем. Зазначає, що довідку про зарплату для призначення пенсії НДІ не надавав протягом чотирьох років, а тому йому довелось звертатися до різних органів влади для отримання даної довідки, а тепер вісімнадцять років продовжує боротися за компенсацію втрати пенсії, що негативно впливає на його здоров`я в тому числі на нервову систему. Вказує, що автором некоректностей є заступник завідуючого кафедри [PERSON] , директор НДІ [PERSON] , оскільки був для них конкурентом, виконуючий обов`язки ректора [PERSON] продовжує гальмування судових процесів надававши МФУ на його звернення не об`єктивну інформацію. Стверджує, що в результаті багаторічних некоректностей, знущань, тяганини у нього безсонні ночі, високий тиск, болі в животі, голови, захворювання очей, порушення нервової системи, гальмування наукової роботи. Враховуючи вищевикладене, просить, відповідно до статті 27 Конституції України розглянути справу про організоване пошкодження його здоров`я, визнати винних та їх вину та компенсувати витрати. 05 грудня 2024 року від представника відповідача Державного податкового університету Берестеня Вадима Валерійовича до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява, в якій представник зазначає, що на виконання ухвали суду надає довідку від 27 листопада 2024 року № д/1/01-29 про те, що в особовій справі [PERSON] відсутня заява про прийняття [PERSON] на посаду доцента кафедри аудиту та економічного аналізу Академії державної податкової служби України та відсутній трудовий договір (контракт) від 02 вересня 2000 року, укладений між [PERSON] та Академією державної податкової служби України. Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кравчук Ю.В. від 16 січня 2025 року витребувано з архіву Державного податкового університету належним чином завірену копію особової справи [PERSON] (ф. 79, оп. 2-ос, спр. 2124а). 13 березня 2025 року від позивача [PERSON] до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області надійшла заява, у якій позивач зазначає, що усього за 2002-2006 роки сума сімейних доходів склала 21 274 (двадцять одна тисяча двісті сімдесят чотири) гривень 55 копійок, однак дану суму за вини НДІ фінансового права (директора [PERSON] ) Управління Пенсійного фонду України у Дарницькому районі міста Києва не могло включити до складу доходів для нарахування пенсії, тому що для її нарахування довідку про заробітну плату Управління отримало лише у червні 2010 року, без зазначення посади, таким чином, НДІ фінансового права порушило Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стверджує, що з питань компенсації втрати пенсії просив справедливо розібратися і вирішити університет, оскільки у нього є фахівці. Зазначає, що певну участь в гальмуванні даного питання з правовими порушеннями здійснює заступник начальника юридичного відділу університету [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, просить розібратися чому НДІ фінансового права чотири роки не надавав довідки про зарплату для нарахування пенсії, а також просить змінити [PERSON] як представника в даній справі. 10 квітня 2025 року на виконання ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 16 січня 2025 року про витребування доказів від представника відповідача Державного податкового університету Берестеня Вадима Валерійовича до канцелярії Ірпінського міського суду Київської області надійшли витребувані докази, а саме належним чином завірена копія особової справи [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача Державного податкового університету Берестень Вадим Валерійович у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. У матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у щорічній відпустці, однак, судом встановлено, що представником відповідача раніше вже подавались клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим судом продовжено засідання без участі представника відповідача Державного податкового університету Берестеня Вадима Валерійовича. Крім того, матеріали справи містять заяву представника відповідача Державного податкового університету Берестеня Вадима Валерійовича про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову заперечує в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що наказом директора Науково-дослідного інституту фінансового права №61-к від 01.11.2002 [PERSON] , кандидата економічних наук, призначено на посаду старшого наукового співробітника лабораторії №2 «Проблем удосконалення фінансового контролю» за сумісництвом на 0,25 ставки з оплатою згідно штатного розпису на підставі заяви [PERSON] (т.1, а.с. 33-34). Листом заступника голови Державної податкової адміністрації України від 31.12.2010 №14584/6/05-0418 доручено директору Науково-дослідного інституту фінансового права [PERSON] створити творчий авторський колектив для проведення досліджень по темі «Розробка нормативно-правових засад справляння платежів за користування надро-земельними ресурсами (т.1, а.с. 36). На виконання вказаного доручення директору Науково-дослідного інституту фінансового права [PERSON] було рекомендовано включити до складу авторського колективу [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (т.1, а.с. 37). Згідно із довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії від 26.05.2010, виданою Науково-дослідним інститутом фінансового права [PERSON] , заробітна плата [PERSON] з листопада 2002 року по березень 2010 року склала 93 497 грн. 81 коп. (т.1, а.с. 38). 03 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до Ірпінського відділу поліції ГУНП в Київській області із заявою з приводу недоврахування стажу роботи в НУДПСУ та нарахування пенсії, яка була зареєстрована в ЖЄО за №13674 (т.1. а.с.44). Згідно із довідкою №1 від 23.01.2018, виданою секретарем комісії з реорганізації НДІ фінансового права [PERSON] , [PERSON] працював в НДІ фінансового права в період з 01.11.2002 по 31.01.2011 на посадах старшого та провідного наукового співробітника лабораторії, в різні періоди на 0,25, 0,5 та 0,75 ставки, з 31 січня 2011 року звільнений із займаної посади відповідно до ст. 43-1 КЗпП України та п.8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій (т.1, а.с.72-85). 28 січня 2011 року заступником директора НДІ фінансового права [PERSON] складено на адресу [PERSON] повідомлення про наступне звільнення з 31.01.2011 із займаної посади у зв`язку із прийняттям працівника, який не є сумісником (т.1, а.с.89-90). Копія вказаного повідомлення надіслана [PERSON] засобами поштового зв`язку 28.01.2011 року (т.1, а.с. 90). Відповідно до копії наказу директора НДІ фінансового права [PERSON] №3-к від 27.01.2011, [PERSON] звільнено з посади провідного наукового співробітника Науково-дослідної лабораторії №1 «Проблем нормативно-правового забезпечення фінансових відносин» на підставі ст. 43-1 КЗпП України та п.8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, у зв`язку із прийняттям працівника на постійній основі (т.1, а.с. 85). Згідно табеля обліку використання робочого часу за січень 2011 року, встановлено, що [PERSON] відпрацював повний місяць з тривалістю робочого дня 4 години на добу (т.1, а.с.86-88). Відповідно до Витягу з протоколу №11 від 06.06.2002 засідання кафедри економічної теорії Академії державної податкової служби України, рекомендовано спеціалізованій вченій раді прийняти до захисту на здобуття наукового ступеня доктора економічних наук дисертаційну роботу к.е.н. Бодюка А.В. (т.1, а.с. 239). Згідно із Витягом з рішення №5 Засідання вченої ради Науково-дослідного інституту фінансового права Національної академії державної податкової служби України від 27 грудня 2005 року рекомендовано спеціалізованій Вченій раді прийняти до захисту дисертаційну роботу здобувача наукового ступеня доктора економічних наук к.е.н. Бодюка А.В. за темою: «Фіскальні зобов`язання користувачів природних ресурсів: теорія і практика» (т.1, а.с. 206-207). Відповідно до листа начальника медико-санітарної частини НУДПСУ від 13.11.2006, [PERSON] перебував на лікарняному з 07.12.2002 по 13.12.2002 (7 к.д.), з 10.06.2003 по 21.06.2003 (12 к.д.), з 30.08.2003 по 05.09.2003 (7 к.д.), з 29.10.2003 по 07.11.2003 (10 к.д.), з 02.03.2004 по 07.03.2004 (6 к.д.), з 14.05.2004 по 28.05.2004 (15 к.д.), з 28.02.2005 по 04.03.2005 (5 к.д.), з 30.05.2005 по 06.06.2005 (8 к.д.). Згідно із довідкою № д/1/01-29 від 27.11.2024, виданою завідувачем архівом Державного податкового університету на виконання ухвали суду, в особовій справі [PERSON] відсутня заява [PERSON] про прийняття на посаду доцента кафедри аудиту та економічного аналізу Академії державної податкової служби України відповідно до наказу від 02.09.2000 №100-к, також відсутній трудовий договір (контракт) від 02.09.2000, укладений між [PERSON] та Академією державної податкової служби України. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2019 у справі №640/972/19 відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до ГУ ПФ України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії (т.3, а.с. 74-78). Зокрема, [PERSON] звернувся до суду з позовом про зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити наукову пенсію з дати права на пенсію, з 03.04.2006 та про зобов"язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві отримати від НДІ фінансової політики довідку про заробітну плату в сучасних ставках. Рішенням суду встановлено, що пенсія позивачу за віком призначена з 03.05.2006, розмір якої обчислено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі заяви позивача. У разі незгоди з видом призначеної пенсії позивач був наділений правом оскаржити дії відповідача до суду у 2006-2007 роках, проте своїм правом не скористався. При цьому, суд звернув увагу позивача, що відповідно до доводів відповідача, в 2006 році позивачу не було призначено пенсію згідно з Законом України "Про наукову та науково-технічну діяльність", оскільки на дату призначення пенсії позивач не був звільнений з посади наукового (педагогічного) працівника, що було передбачено положеннями статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (чинний до 15.01.2016), а не в зв`язку з відсутністю стажу наукової роботи. Також, суд зазначив, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту порушеного права, з метою відновлення свого права на отримання наукової пенсії необхідно звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із відповідною заявою про перехід з одного виду пенсії на інший. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01.11.2002 по 31.01.2011 працював за сумісництвом в Науково-дослідному інституті фінансового права на посадах старшого та провідного наукового співробітника лабораторії на 0,25, 0,5 та 0,75 ставки в різні періоди, та звільнений з посади з 31.01.2011 на підставі ст. 43-1 КЗпПУ та п.8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій у зв`язку із прийняттям працівника на постійній основі. Доводи позивача про те, що на вказаних посадах він працював не за сумісництвом, а на основній роботі, нічим не підтверджені, та спростовуються наданими відповідачем документами (заявами, наказами) щодо прийняття на роботу, переведення та звільнення позивача (т.1, а.с. 72-85). Відповідно до ст.43-1 КЗпПУ (в редакції станом на 31.01.2011), розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення з суміщуваної роботи у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв`язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством. Згідно із ст.233 КЗпПУ (в редакції станом на 31.01.2011), працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Суд критично ставиться до тверджень позивача про те, що копії наказу про звільнення він не отримував, а тому продовжує здійснювати наукову роботу, оскільки позов подано до суду 28.03.2017, тобто більш ніж через 6 років після звільнення, також, у позовній заяві від 25.01.2021 (т.3, а.с. 91), позивач зазначає про те, що про своє звільнення дізнався у січні 2011 року, а тому доводи позивача про те, що він не обізнаний стосовно свого звільнення - суд вважає надуманими, та приходить до висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду про вирішення трудового спору та не наведено поважних причин пропуску такого строку. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Однак, позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження доводів позовної заяви щодо заподіяння відповідачем шкоди його здоров`ю. Довідка щодо періодів перебування на лікарняному під час роботи, а також довідки щодо поточного стану здоров`я позивача, на переконання суду, не підтверджують заподіяння шкоди його здоров`ю відповідачем. Згідно із ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимоги або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 цієї статті визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно частини 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язко доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»). У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (ст. 55 Конституції України). Враховуючи вищевикладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, що містяться в матеріалах справи, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даної справи судом не встановлено наявність порушеного права позивача діями відповідача, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] до Державного податкового університету про невиконання трудового законодавства.

Outcome: dismissed