Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участю Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визначення місця проживання дітей з батьком, мотивуючи позовні вимоги тим, що 16.08.2014 року сторонни зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що зроблено відповідний актовий запис №2125. За час шлюбу у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . До повномаштабного вторгнення російської федерації їх сім`я була дружня, питань щодо розірвання шлюбу не виникало та вони проживали за адресою: [ADDRESS] . Після введення в Україні воєнного стану, у березні 2022 року дружина з дочкою виїхали в Німеччину та позивач по липень 2023 року регулярно їх провідував там. 16.07.2023 року позивач приїхав в Німеччину та вони всі разом мали їхати на море, протее дружина з невідомих причин відмовилась, і він з дитиною поїхали самі. Через декілька днів [PERSON] зателефонувала йому та повідомила, що до неї приходили співробітники з опікунського органу м. Мёнхенгладбах та хотіли забрати дочку до спеціального навчального закладу, оскільки мати неналежним чином виконує догляд за дитиною. Після цих подій за стійким бажанням доньки вони разом із батьком повернулись в Україну, де проживає і досі. На початку мати деякий час з дочкою спілкувалась, але в подальшому взагалі забула про її існування. Таким чином, [PERSON] самостійно опікується дитиною, займається її вихованням та навчанням. Наразі дочка перебуває повністю на його утриманні. Разом з тим, відповідач не визнає місце проживання дитини з батьком, в поодиноких розмовах ствердджує, що планує забрати дитину, проте нічого не робить. Оскільки спір в порядку досудового врегулювання вирішити не можливо, тому [PERSON] змушений був звернутись до суду з цим позовом. Ухвалою судді [PERSON] від 05.08.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в загальному позовному провадженні, надано строк відповідачу на подання до суду відзиву на позовну заяву. Ухвалою суді від 07.10.2024 року задоволено клопотання представник позивача та витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетин кордону відповідачем громадянкою України [PERSON] , [INFO] , в період з березня 2022 року по теперішній час. Також ухвалою суду від 03.12.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 10 червня 2025 року у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] справу було прийнято до розгляду суддею Воробйовим В.В. та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 09.07.2025 року відмовлено у задоволенні заяви про залучення третьої особи - [INFO] , до участі у справі. Також ухвалами суду від 30.07.2025 року у задоволенні клопотаннь про передачу справи за підсудністю та про об`єднання в одне провадження справ, було відмовлено. В судовому засіданні позивач та його представник просили зняти з розгляду заяву про збільшення та зменшення позовних вимог і підтримали первісні позовні вимоги з підстав викладених у позові та просили позов задовольнити. Допит свідків просили не проводити. Також просили судові витрати залишити за позивачем. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась у судове засідання, про причини неявки суд не повідомила, не подала відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. Від представника Служби у справах дітей Вінницької міської ради до суду надійшла заява, у якій представник просить проводити розгляд справи за її відсутності. Також зазначила, що підтримує висновок виконавчого комітету Вінницької міської ради від 05.11.2024 року №01/00/011/172261. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.ст. 81, 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За змістом частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до 2 принципу Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, дитині законом та іншими засобами повинні бути забезпечені спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б йому розвиватися фізично, розумово, морально та духовно. Декларацією прав дитини, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Зазначене узгоджується із Законом України «Про охорону дитинства», за яким сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний духовний і моральний розвиток навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей поважити гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Згідно з ч. 2, 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. На час розгляду справи дочці сторін [PERSON] виповнилося 10 років. Частинами 1, 2 ст. 161 СК України, визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Матеріалами справи встановлено, що 16.08.2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), про що зроблено відповідний актовий запис №2125 (а.с. 8). Після укладення шлюбу відповідач змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». З матеріалів справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 9). Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади від 22.09.2023 року від 08.05.2024 року позивач разом з дочкою зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 11), проте фактично проживають за адресою: [ADDRESS] , з 28.07.2023 року (а.с. 12). З приводу будинку, в якому наразі проживає дитина, то слід зазначити, що земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , належала з 17.08.2022 року відповідачу [PERSON] на підставі договору дарування, та за день до звернення в суд з цим позовом подарована [PERSON] (матері відповідача) (а.с. 24-25, 231). З виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 25.04.2024 року [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , є здоровою (а.с. 16). З відповіді на запит, виданої Приватним закладом освіти «Вінницький ліцей «Амадея» 13.02.2024 року вбачається, що заяву про зарахування дитини до навчального закладу подавала мати - [PERSON] . Договір з навчальним закладом в минулому році укладав батько - [PERSON] . Опікується навчанням дитини та здійснює оплату за навчання і гуртки також батько. Мат из педагогами контакт не підтримує, успіхами дитини не цікавилась, батьківські збори не відвідує (а.с. 15). Приватним закладом освіти «Вінницький ліцей «Амадея» 19.09.2023 року видав характеристику №184 на учня [PERSON] , [INFO] , яка навчається в закладі з 23.02.2021 року. Кожного дня її приводить батько. Дівчинка охайна, має гарний вигляд, чистий випраний одяг, акуратну зачіску та чистеньке взуття. З великою повагою та теплом розповідає про батька. Батько спілкується з педагогами, приймає активну участь у житті ліцею та цікавиться успіхами дитини, відвідує батьківські збори. Мати з педагогами контакт не підтримує, успіхами дитини не цікавилась, батьківські збори не відвідує (а.с. 14). Також згідно з характеристикою голови комітету мікрорайону «Пирогова» №256 від 24.04.2024 року за час проживання [PERSON] в мікрорайоні: скарг, позовів не зареєстровано, характеризується позитивно (а.с. 13). Судом встановлено, що судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2024 року у справі №127/14953/24 стягнуто з [PERSON] , на користь [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10-ти розмірів прожиткового мінімуму, починаючи стягнення з дня подачі заяви про видачу судового наказу до суду, тобто з 01.05.2024 року, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17). Позивач [PERSON] на обліку в КНП «Соціотерапія» та в психіатричній лікарні не перебуває та до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 18, 19, 21). Щодо стану здоров`я відповідача, то [PERSON] є інвалідом з дитинства та їй призначена ІІ група, розмір соціальної допомоги становить 764,00 грн. (а.с. 22, 23). З приводу матеріального стану позивача, то останній зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 08.01.2024 року (а.с. 20). Згідно з інформацією з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, витребуваною ухвалою суду від 07.10.2024 року, відповідач [PERSON] дійсно протягом 2022-2023 роки двічі виїздила за кордон на тривалий проміжок часу (а.с. 88, 106,108). Крім того, 08.08.2024 року головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №127/14953/24, виданного 18.06.2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області, про тсягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 01.05.2024 року (а.с. 119-120). В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] висловила свою думку про те, що вона бажає проживати разом з батьком. Також повідомила, що проживає з татом два роки, а мати їй не телефонує та не приїжджає. Батько забезпечує її усім необхідним, записав її на гуртки, зокрема вона займається у таких гуртках: вокал, англійська мова, танці тощо. Згідно зі ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до п. 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду. Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення. Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини. Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей та документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Вінницької міської ради від 04.11.2024 року було визнано: - доцільним визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , враховуючи думку дитини (а.с. 111-113). Частиною 6 ст. 19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, із зазначеного вище висновку вбачається, що шлюб між батьками дитини розірваний рішенняс суду від 20.05.2024 року. Мати дитини [PERSON] проживає в Німеччині, дитина з батьком у [ADDRESS] . Мта дитини на засідання комісії не з`явилась. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного 12.09.2024 року праацівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, у сім`ї батька [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , створені належні умови для проживання, навчання та розвитку дитини. Згідно з актом оцінки потреб сім`ї, складеним Вінницькимміським центром соціальних служб від 10.09.2024 року, в сім`ї батька [PERSON] ознаки та чинники, що спричиняють складні життєві обставини, відсутні. Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Вінницької міської ради, оскільки він відповідає інтресам дитини. Судом не встановлено підстав, передбачених частиною другою статті 161 СК України або будь-яких інших негативних обставин, за наявності яких визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , з батьком [PERSON] вбачалось би недоцільним та неможливим. Відповідно до ст.ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні перед усім дбати про інтереси дитини, усупереч яким не можуть здійснюватися батьківські права. Найкращі інтереси дитини повинні мати першочергове значення. При цьому, найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків. Така позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду України від 29.11.2017 року у справі №6-1945цс17. Під інтересами дитини треба розуміти забезпечення умов, необхідних для її повноцінного фізичного, психічного і духовного розвитку, що є неодмінним атрибутом належного сімейного виховання. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини. Суд звертає увагу на те, що визначення різних місць проживання дитини та матері, у разі визначення її місця проживання з батьком, не обмежує матір дитини у її праві на спілкування з нею, турботу відносно дитини та участь у її вихованні і надає можливість реалізувати свої права. Таким чином, встановивши обставини, що мають значення для вирішення спору та дослідивши об`єктивно та всебічно всі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те що позов [PERSON] слід задовольнити та визначити місце проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.ст. 13, 141 ЦПК України, судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved