Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

В провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебувала цивільна справа № 134/905/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. Рішенням суду від 25 липня 2025 року позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09 червня 2025 року і до досягнення дітьми повноліття. Під час ухвалення рішення у даній справі не було вирішено питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. Представником позивача - адвокатом Тетевою-Родюк І.О. зроблено заяву про те, що стороною позивача буде подано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, тому у рішенні вказано про призначення судового засідання для вирішення цього питання на 04 серпня 2025 року о 13 год. 10 хв. та встановлено позивачу строк для подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. 28 липня 2025 року від представника позивача - адвоката Тетевої-Родюк І.О. через систему «Електронний суд» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 134/905/25, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування заяви представник позивача вказує, що у позовній заяві зазначена орієнтовна сума витрат на правничу допомогу. Розмір витрат на правничу допомогу, понесених позивачем [PERSON] у зв`язку із розглядом даної справи в Крижопільському районному суді Вінницької області, становить 19 200 грн., що є співмірним із обсягом наданих послуг і складністю справи, а також підтверджується наступними доказами: договором про надання правової допомоги від 13 травня 2025 року; детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; платіжною інструкцією про сплату адвокату гонорару на вказану суму. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Тетева-Родюк І.О. підтримала заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19 200 грн., посилаючись на те, що позивач поніс ці витрати у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції. Така сума є фіксованим гонораром адвоката, погодженим сторонами договору про надання правничої допомоги. Відповідачка [PERSON] заперечила щодо стягнення з неї витрат на правничу допомогу в заявленому представником позивача розмірі, вважає, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 19 200 грн. є завищеним та надмірним, не відповідає складності справи. Просить встановити такі витрати в межах 5 000 грн. Заслухавши представника позивача, відповідачку, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Порядок ухвалення додаткового судового рішення врегульований в статті 270 ЦПК України, відповідно до пункту 3 частини 1 якої суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. За висновком, викладеним у пунктах 43, 44 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Таким чином, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо). Як зазначено у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 756/2114/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності) і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 р. у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 р. у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 р. у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 р. у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Усталена практика Верховного Суду орієнтує суди, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України. Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Як вбачається з матеріалів справи, представництво інтересів позивача [PERSON] під час розгляду справи в суді першої інстанції на підставі договору про надання правової допомоги від 13 травня 2025 року, з урахуванням ордеру на надання правничої допомоги серії АВ № 1207055 від 06 червня 2025 року, здійснювала адвокат Тетева-Родюк І.О. Відповідно до п. 1.1 Договору, предметом даного договору є надання правничої допомоги [PERSON] в підготовці позову, надання консультацій, складення інших процесуальних документів та представлення інтересів клієнта при розгляді справи про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в Крижопільському районному суді Вінницької області. У п. 3.1 Договору сторони передбачили, що вартість послуг за надання правової допомоги складає 19200,00 грн. без ПДВ, що сплачується клієнтом адвокатові протягом 30-ти календарних днів з дня укладення договору. Згідно п. 3.2 Договору, у разі збільшення обсягу наданих послуг (понад 6 годин роботи адвоката) клієнт сплачує адвокатові гонорар в сумі 3200,00 грн. за кожну додаткову годину роботи адвоката. Відповідно до п. 4.1 Договору, він набуває чинності з дати його підписання і діє до 05 червня 2026 року включно. Сторони мають право укласти додаткову угоду про продовження дії даного договору. [PERSON] оплатив адвокату Тетевій-Родюк І.О. послуги правової допомоги згідно договору від 13.05.2025 року в сумі 19 200 грн., про що свідчить копія платіжної інструкції № @2PL747981 від 05.06.2025. У заяві про ухвалення додаткового рішення адвокатом Тетевою-Родюк І.О. наведено детальний опис обсягу наданих послуг правничої допомоги, а саме: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань стосовно звернення до суду з позовом про стягнення аліментів; підготовка позовної заяви про стягнення аліментів від 06.06.2025 року з додатками; прийняття участі адвоката в судових засіданнях. Так, щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі (19 200 грн.), адже цей розмір має бути не тільки доведений, а й документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною та типовою. Для звернення до суду з даним позовом (враховуючи обставини справи), адвокату не потрібне було опрацювання великої кількості законодавчих актів, які підлягають застосуванню; матеріали справи не містять великої кількості документів для дослідження; виконані адвокатом роботи для кваліфікованого юриста не передбачають складності та витрат значної кількості часу. Представник позивача - адвокат Тетевою-Родюк І.О. двічі брала участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції (08.07.2025 з 09:59 по 10:11 та 25.07.2025 з 10:42 по 11:19). Кожне судове засідання тривало менше години. З урахуванням принципу співмірності і розумності судових витрат, беручи до уваги критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, яка є незначної складності та розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 200 грн. є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, а також є завищеним щодо іншої сторони спору, а відтак, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, приходить до висновку про зменшення розміру таких витрат до 6 000 грн., що буде справедливим за даних обставин справи.

Outcome: partial