Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє представниця адвокатка Гренджа В. Ю., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтувала тим, що 26 липня 2011 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Майданської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, за актовим записом № 8, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Зазначала, що після одруження вона разом із [PERSON] стали проживати у батьківському будинку відповідача за адресою: [ADDRESS] . Від шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] . Стверджувала, що за останні два роки відносини між нею та [PERSON] як подружжям погіршились унаслідок розбіжностей поглядів щодо спільного сімейного життя, місця проживання подружжя, сім`ї тощо. У них склалися протилежні погляди на шлюб та сім`ю, зокрема через те, що вони більше двох років проживають окремо один від одного у різних країнах. Вона разом із дитиною проживає в Німеччині, а відповідач [PERSON] проживає та працює в Чехії. Вони не підтримують шлюбних відносин, не спілкуються та не цікавляться один одним. Позивачка втратила почуття кохання до відповідача і не бажає з ним більше перебувати у шлюбі. Також зазначала, що за усною домовленістю між нею та відповідачем [PERSON] їх син [PERSON] після розірвання шлюбу залишається проживати з нею, відповідач добровільно надає позивачці кошти на утримання сина, а відтак на даний час підстав для звернення до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини немає, як немає і спору щодо спільного майна подружжя через його відсутність. Посилаючись на наведені вище обставини просила суд шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 26 липня 2011 року виконавчим комітетом Майданської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області за актовим записом № 8, розірвати та після розірвання шлюбу залишити її шлюбне прізвище « [PERSON] ». Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16 липня 2025 року відкрито провадження в цій справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін. Своїм правом подати відзив на позовну заяву [PERSON] відповідач [PERSON] не скористався. Позивачка [PERSON] та її представниця-адвокатка Гренджа В. Ю. у судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Водночас представниця позивачки [PERSON] - адвокатка Гренджа В. Ю. подала до суду заяву від 28.07.2025, в якій просила розгляд справи провести за відсутності сторони позивача, позов підтримала повністю та просила його задовольнити (а.с.31). Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, однак подав до суду 17.07.2025 заяву про розгляд справи за його відсутності. При цьому зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує та просить позов задовольнити і строк на примирення подружжю не надавати (а.с.25). За положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК\~України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке. Судом установлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстрований 26.07.2011 виконавчим комітетом Майданської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області за актовим записом № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , оригінал якого наявний у матеріалах цієї справи. Після державної реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] » змінено на прізвище « [PERSON] ». Зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батьком такого є відповідач [PERSON] , а матір`ю позивачка [PERSON] (а.с.7). Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду, зокрема, положеннями ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічне положення закріплено і в ч. 1 ст. 24 СК України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно зі ст. 111 СК України суд уживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку сторони вважають неможливим продовжувати шлюбні відносини, а відтак суд не вживає заходи щодо їх примирення. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як регламентовано ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як установлено судом, подружні стосунки між сторонами припинені з причин розбіжностей їх характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові і довіри один до одного та припинення шлюбних відносин у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з цим позовом про розірвання шлюбу. З огляду на наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд доходить висновку, що примирення і подальше подружнє життя сторін не є можливим та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Отже, враховуючи зазначене вище, у тому числі бажання обох сторін розірвати шлюб, а також

Outcome: approved