Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Неповнолітня [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , третя особа - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неї. Позов мотивовано тим, що до листопада 2021 року вона проживала разом із матір`ю, а батько до них навідувався дуже рідко, коли це було необхідно по його роботі. Впродовж цього часу він не виявляв будь-якого інтересу до її життя, не цікавився здоров`ям, вподобаннями, не запрошував її на свята, не знайомив із родичами. З листопада 2021 року, у зв`язку із тим, що матір зловживала алкоголем, служби вилучили її від матері та передали на виховання батькові. В 2022 році померла її матір. Батько забрав документи на квартиру, яка належала матері у місті Львові, та розпоряджається нею на власний розсуд, отримуючи доходи від здачі її в оренду. Під час спільного проживання із сім`єю батька, [PERSON] постійно прискіпливо ставився до неї, ображав, обзивав її та покійну матір. Батько дуже часто зловживав алкоголем, у зв`язку із чим виникали бійки та сварки із співмешканкою, в тому числі були виклики поліції. Через це вона змушена була змінити місце проживання та з 17.09.2022 живе у сім`ї дядька, де їй забезпечені належні умови, комфортна та безпечна атмосфера. З того часу батько не робив будь-яких спроб поговорити із нею чи провести час, не брав участі у її вихованні, лише формально вважався її батьком. Тому, вважає, що є підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неї. Відповідач [PERSON] через свого представника надав суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Стверджує, що за час проживання дочки з ним, свої батьківські обов`язки виконував належним чином. Дитина була влаштована до навчального закладу, забезпечена належним доглядом, харчуванням, піклувався про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, виходив з урахування якнайкращих інтересів дитини та бажання батька брати участь у вихованні, навчанні та розвитку рідної доньки. При розгляді та вирішенні цивільної справи № 607/14705/23 судами не встановлено жодних підстав для позбавлення батьківських прав відносно його дочки [PERSON] . Також, судами не встановлено фактів ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Незважаючи на вищезазначені судові рішення, [PERSON] по даний час не передав дочку та продовжує чинити перешкоди в налагодженні нормальних відносин з нею. Дочка ухиляється від спілкування, на телефонні дзвінки не реагує. У вересні 2024 року позивач звернувся до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про примусове виконання рішення суду, а саме про відібрання та передачу дочки, [PERSON] . Станом на сьогоднішній день, виконавче провадження відкрито, проте судове рішення не виконано. Дочка продовжує проживати разом із [PERSON] та його сім`єю. Таким чином, після ухвалення вищевказаних судових рішень, позивач із дочкою не спілкується із об`єктивних причин, оскільки, дочка продовжує проживати у квартирі [PERSON] , від спілкування ухиляється, на телефонні дзвінки не реагує. [PERSON] усвідомлює свою відповідальність за виховання дочки та бажає докласти всіх зусиль задля зміцнення родинних зв`язків, налагодити стосунки та виховувати дочку, піклуватися про її здоров я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створити належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Звертає увагу, що він забезпечений постійною роботою, працює тренером - викладачем з вільної боротьби в «КДЮСШ №1» ТМР. За час роботи проявив себе з позитивної сторони, що підтверджується характеристикою, яка міститься в матеріалах справи. Також, щомісячно перераховує дочці грошові кошти на її картковий рахунок. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.04.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання від 28.05.2025 суд постановив закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що до листопада 2021 року вона проживала разом із матір`ю, а батько до них навідувався дуже рідко, коли це було необхідно по його роботі. Впродовж цього часу він не виявляв будь-якого інтересу до її життя, не цікавився здоров`ям, вподобаннями, не запрошував її на свята, не знайомив із родичами. З листопада 2021 року, у зв`язку із тим, що матір зловживала алкоголем, служби вилучили її від матері та передали на виховання батькові. Під час проживання із батьком, його ставлення до неї було негативне. Зокрема, він постійно образливим словами називав її та її маму, що вона приїхала із «бомжатника». При цьому, такі образи він висловлював у присутності інших людей. Були випадки застосування психологічного та фізичного насильства, зокрема, і у стані алкогольного сп`яніння, щодо неї та співжительки [PERSON] , про які позивачка детально розповіла. Зазначила, що ці випадки її дуже травмували, у зв`язку із чим в неї був страх за своє життя та здоров`я, вона відчувала безвихідність, були суїцидальні думки. Дуже боялася, що батько прийде у стані алкогольного сп`яніння, оскільки тоді він проявляв агресію, як щодо неї, так і щодо співжительки. Батько дуже часто зловживав алкоголем, у зв`язку із чим виникали бійки та сварки із співмешканкою, в тому числі були виклики поліції. Через це вона змушена була змінити місце проживання та з 17.09.2022 живе у сім`ї дядька, де їй забезпечені належні умови, комфортна та безпечна атмосфера. З того часу батько не робив будь-яких спроб поговорити із нею чи провести час, не брав участі у її вихованні. Зазначила, що за час проживання у сім`ї дядька до квітня 2025 року батько час від час перекидав на її картковий рахунок частину грошей, які він отримував як соціальну допомогу у зв`язку із смертю її матері та коштів що він отримував від передачі в оренду трьохкімнатної квартири, яку вона успадкувала від матері у місті Львові. Разом із тим, своїми коштами участі у її вихованні не приймав. Відповідач у судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог. Зазначив, що він любить свою доньку та намагається налагодити із нею контакт. Вважає, що його брат відібрав у нього доньку та налаштовує її проти нього. Підтвердив, що здавав в оренду квартиру у місті Львові, яка належить його донці та те, що він отримує соціальну допомогу у зв`язку із смертю матері [PERSON] . Представник органу опіки і піклування підтримав свій висновок про те, що слід позбавити батьківських прав [PERSON] . Розглянувши справу суд дослідив такі докази та встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Мати [PERSON] [PERSON] померла [INFO] . Згідно характеристики [PERSON] , учениці 6-Г класу Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ст. №23 від 03 лютого 2023 року №02-04/29 стало відомо, що "...у п`ятому класі дівчинка проживала з батьком, зведеним братом та мамою братика - [PERSON] . Стосунки [PERSON] в новій родині були досить складні. 3 батьком у дівчинки виникали конфлікти. [PERSON] намагалася досягнути взаєморозуміння між батьком та донькою, та марно. Зі слів дівчинки, батько кричав та прискіпувався до неї без причини, бував в нетверезому стані. [PERSON] розповіла про свою життєву ситуацію рідному брату батька та його дружині. Дядько та тітка забрали племінницю жити до себе. Дівчинка часто розповідає про життя в нових умовах, вона відчула, як жити в благополучній родині. Особливо її вразило святкування родинних свят без сварок та скандалів. На канікулах вона відвідала Львів, гостювала у родичів. Дядько та тітка цікавилися шкільним життям дівчинки, приходили в школу, розмовляли з класним керівником, учителями, шкільним психологом. Вони розуміють, яку відповідальність беруть на себе, опікуючись дівчинкою, вважають, що не можуть вчинити інакше. [PERSON] постійно переживає, що батько її забере і вона буде змушена жити з ним...". Як вбачається з відповіді ГУНП в Тернопільській області від 03 березня 2023 року №Ч-28аз, відповідно до даних ІКС ІПНП 04 лютого 2022 року надійшло повідомлення від інспектора ювенальної превенції Федоришин, про те, що в соціальній мережі "тік ток" була виявлена неповнолітня [PERSON] , яка розмістила в соціальних мережах відео суїцидального характеру. Дане звернення було зареєстровано в ІКС ІПНП Тернопільської поліції за № 3982. Також, у відповіді ГУНП в Тернопільській області зазначено, що працівниками поліції здійснювалися виїзди за адресою місця проживання малолітньої - [ADDRESS] : ЄО №23542 від 30 травня 2021 року надійшло повідомлення [PERSON] , про те, що її співмешканець [PERSON] вчиняє бійку та виганяє з квартири. Конфлікт між заявницею та співмешканцем вичерпаний до приїзду поліції; ЄО №9390 від 05 квітня 2022 року надійшло повідомлення [PERSON] , про те, що її співмешканець [PERSON] наніс заявниці тілесні ушкодження. Прибувши за вказаною адресою було встановлено, що в ході конфлікту між заявницею та її співмешканцем [PERSON] , останній міцно стиснув руку жінці, чоловік перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння. У квартирі перебували двоє малолітніх дітей.; ЄО №18261 від 27 червня 2022 року надійшло повідомлення невідомої особи, про те, що в [ADDRESS] , в сусідів бійка. Прибувши за вказаною адресою була виявлена [PERSON] , яка повідомила, що в неї виникла суперечка з [PERSON] , яка вирішилася мирним шляхом. Претензій до нього немає (а.с. 21). З характеристики на тренера-викладача [PERSON] від 23 серпня 2023 року вбачається, що відповідач працює тренером-викладачем з вільної боротьби в "Комплексній дитячо-юнацькій спортивній школі №1" Тернопільської міської ради. За час роботи проявив себе сумлінним працівником. До виконання обов`язків та завдань керівництва ставиться добросовісно, відповідально, здатний до розв`язання завдань професійного характеру. Комунікабельний, володіє хорошими організаторськими здібностями. [PERSON] 22.02.2023 звернулася до начальника управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради із заявою, у якій повідомила, що за час проживання із батьком внаслідок систематичного вживання спиртного, останній ставиться до неї з агресією, безпричинно кричить, влаштовує скандали, бувають бійки. У такі моменти дуже боїться за своє життя та здоров`я. Натомість жодним чином не піклується про неї, не цікавиться інтересами та вподобаннями, успішністю. Неодноразово, перебуваючи з батьком у такому стані, просила про допомогу через повідомлення у додатку Viber у працівника соціальної служби міста Львова. Враховуючи ці обставини, з метою самозахисту просить допомогти та прийняти рішення про звернення в її інтересах із позовом. Згідно відповіді Управління №6319-Ф/2023 від 20 березня 2023 року, працівниками управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради з метою з`ясування обставин справи 02 березня 2023 року проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , де проживає малолітня дитина. При обстеженні умов проживання встановлено, що дитина проживає у сім`ї дядька [PERSON] по лінії батька. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.04.2024, з урахуванням рішення Тернопільського апеляційного суду від 09.07.2024 у справі №607/14705/23, суд ухвалив у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про позбавлення батьківських прав стосовно малолітньої [PERSON] , [INFO] - відмовити. Позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради про негайне відібрання дитини - задовольнити частково. Відібрати малолітню [PERSON] , [INFO] у [PERSON] та передати батькові дитини [PERSON] . При виконанні рішення, з метою відновлення психоемоційного стану малолітньої [PERSON] , врахувати необхідність психокорекційної та профілактичної роботи дитини з психологом. Попередити [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , поклавши на Службу в справах дітей Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, як орган опіки та піклування, контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Суди виходили із того, що не доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням останнім своїми обов`язками і позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна. Задовольняючи зустрічні позовні вимоги [PERSON] , суд першої інстанції виходив з урахування якнайкращих інтересів дитини та бажання батька брати участь у вихованні, навчанні та розвитку рідної доньки. Також суди взяли до уваги вік дитини, її перехідний період, врахували умови в яких вона перебувала та виховувалась проживаючи з матір`ю, яка померла, необхідність часу для адаптації до нових для неї умов проживання та розвитку в сім`ї батька. Постановою Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.09.2024 ВП №76041560 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №607/14705/23, виданого 22.08.2024 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області. Постановою Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 13.12.2024 ВП № 76041560 постановлено для належного та повного виконання рішення залучено представника органу опіки та піклування до проведення виконавчих дій. На цей час рішення не виконано. [PERSON] 31.07.2024 повторно звернулася із заявою до начальника управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, в якій повідомила, що поведінка батька є незмінною. Зазначила, що батько отримує соціальну допомогу у зв`язку із смертю її матері та отримує кошти від здачі в оренду її квартири у місті Львові, і лише частково, в незначній кількості гроші передає їй, а решту залишає собі. За результатам розгляду звернення рекомендовано неповнолітній дитині звернутися до Тернопільської міськрайонного суду Тернопільської області із позовом про позбавлення батьківських прав. Відповідно до інформації Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ст. №23 від 10.12.2024, адміністрація інформувала, що у 2024/2025 навчальному році [PERSON] не брав участі у шкільному житті доньки, [PERSON] , учениці 6-Г класу (а.с. 22). Згідно з характеристичною, виданою 10.12.2024 за № 02-04 Тернопільською ЗОШ І-ІІІ ст. № 23, [PERSON] часто розповідає про життя в нових умовах, каже, що відчула як жити в благополучній родині. Особливо вразило її святкування родинних свят сварок та скандалів. Дядько та тітка цікавляться шкільним життям дівчини - розмовляли з класним керівником, учителями, шкільним психологом. [PERSON] постійно переживає, що її забере батько і вона буде змушена жити із ним. Зі слів дівчинки, вона називає дядька «татом», а тітку - «мамою». Життєва ситуація дівчинки впливає на її самопочуття. Ставлення до батька негативне, стосунки не налагодилися. Наказом управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради від 30.01.2025 №25 тимчасово влаштовано [PERSON] , [INFO] , в сім`ю дядька [PERSON] . Згідно з психологічним висновком, складеним 16.12.2024 практичним психологом [PERSON] , психофізіологічний розвиток [PERSON] , [INFO] (13 р.) відповідає віковим нормам підліткового віку. [PERSON] , навчається у 8-му класі, цікавиться психологією, соціонікою, ходить на гурток малювання та театральний гурток. На даний час, протягом вже трьох років [PERSON] проживає з сім`єю брата батька, а саме із [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Зі слів [PERSON] вона не бажає проживати з батьком з ряду причин, а саме: відношення батька до неї, а саме цькування («Він весь час казав, що я якась не така. Він завжди казав, що я тупа, що з мене нічого не вийде»), п`янство батька; відношення батька до [PERSON] (співмешканки), зокрема, побиття; страх за власне життя («поки він б`є [PERSON], я молюся, шоб він мене не чіпав. Тобто, поки він б`є [PERSON], я і за [PERSON] боюся, що він її вб`є, а потім... Тобто, в мене складалися історії, що він спершу вбиває [PERSON] , а потім мене, щоб я нікому це не розповіла). В процесі зустрічей [PERSON] розповіла, що до 10 р. проживала з матір`ю та бабусею, дідусем у Львові . Батько приїжджав, але участі у вихованні не брав. Зі слів [PERSON] , в один із візитів фахівців із соціальних служб разом з батьком, її вмовили пожити певний час з батьком. «Виїхали за кордон, до Польщі десь в середині листопада. Прожили там 2 місяці, Це були найгірші два міяці за весь період. В перші дні все було більш-менш добре і через те що ми туди переїхали в мене збився режим і від цього я одного разу прокинулася в 5 ранку, бо вже не хотіла спати. Я висіла собі в телефоні. Батько побачив і подумав, що я сиділа в телефоні цілу ніч. Коли всі прокинулися, він силою забрав у мене телефон і витягнув з нього польську сім картку, на якій був інтернет і залишив мене без зв`язку з мамою. Я дуже хотіла спілкуватися з мамою і він казав, якщо я хочу спілкуватися з мамою, то тільки в його присутності, бо він думав, що моя мама дуже сильно накручує мене проти нього. Я приховувала від батька спілкування зі соціальними службами. Пам`ятаю ситуацію: ми грали з малим, мигало світло, татові щось не сподобалося, він просто підійшов і копнув мене зі всьої дурі. То місце, де він мене вдарив, мене ще дуже довго боліло. Я про цей інцидент писала хресній. Спогад про день народження. «Всі напилися, тато цілий вечір розповідав своїм друзям яка я погана. Наступного дня батько дізнався про суїцидальне відео, бо йому подзвонили соціальні служби зі Львова. Тоді був дуже сильний скандал. Мій тато забрав в мене телефон. Я пароль не хотіла казати. Я була впевнена в тому, що він полазить в моїх переписках, як вже і бувало. Тобто, ніякої приватності нема. В мене була істерика, я не розуміла що робиться. Я сиділа в кутку плакала, він облив мене холодною водою, сказав «заспокойся». Я на нього накричала. Він за це мене вдарив по голові. Я на нього ще більше накричала. І тоді він мене вигнав на балкон, сказав піди заспокойся». Це зима, лютий, я вся мокра, облита холодною водою, стою. І потім він мене вигнав з того балкону і сказав, що я якась дурна. Епізод з тьотьою [PERSON] «Прийшла подруга батька і [PERSON] . Вони добряче випили. Коли прощалися з тьтьою [PERSON] в коридорі, тато злапав [PERSON] за груди. Тьотя [PERSON] зробила зауваження». [PERSON] почувалася розгубленою.» Побиття [PERSON]. «...[PERSON] на вухо прошепотіла, що ще вийде на декілька хвилин до старшого сина (примітка: старший син [PERSON] жив окремо). Батько помітив і почав випитувати, що сказала [PERSON] . [PERSON] сказала щось таке типу «наше дівчаче». Тата це дуже взбісило і між ними почалася бійка, прямо в моїй кімнаті. Вони б`ються, [PERSON] мені кричить, щоб я це все знімала. Я розгубилася. Я почала тікати. Я втікла у велику кімнату, але він зажав мене в куток і силою забрав телефон. [PERSON] син [PERSON] стояв за дверима і він таки зміг викликати поліцію. Батько заперечив все. Поліція запитала в мене чи щось було (в присутності батька), батько подивився звіриним поглядом. Поки батько дивився на мене, я сказала, що не бив. А коли відвернувся, я почала одному поліціянту стверджувально кивати головою. Ми пішли ночувати до бабці (мами [PERSON]). [PERSON] говорила, що будемо тікати до Польщі. Я готова була підтримати будь-яку її ідею, аби тільки не залишатися з батьком». Інші епізоди насильства. «Було ще 2 бійки. Тоді я почала ще більше його боятися. Перша бійка була недовготривала, бо за дверима стояв син [PERSON] . Інші бійки були більш триваючі. Я побачила все на що він здатний. Він [PERSON] бив, душив. Він настільки сильно її душив, що здіймав її в повітря. [PERSON] буквально лежала на землі, він її копав. Він забирав всі ключі, всі телефони - всі способи зв`язку, щоб ми взагалі ніякого знаку не подали. Йшов і закривав нас вдома і на ранок приходив. Це все також було в п`яному стані. [PERSON] настільки була п`яна, що вона на ранок не пам`ятала, що він з нею робив. Братик в той час просто ховався під одіялом і просто кричав. Він накривався одіялом і безперервно кричав. Ні на стан малого, ні на мій ніхто ніякої уваги взагалі не звертав. Він морив мене голодовками, пояснюючи це тим, що хто не працює, той не їсть, (за відмову ходити на боротьбу). Я по ночам ходила на кухню, щоб з`їсти хоч щось. Я пів буханки хліба їла, а пів ховала у себе в кімнаті». Спроби суїциду. «В Польщі. Було дуже багато суїцидальних думок, тому що дуже багато навалилося і вже думала, що легше буде, щоб мене вже не стало, ніж все це терпіти. Пробувала наглотатися заспокійливими таблетками. В мене не вийшло, але зараз радуюся, що тоді в мене того не вийшло. Тому, що я навіть не думала, що в мене є можливість з того вибратися. В Тернополі мій день проходив так: я йшла в школу в 7 ранку, лиш би їх не бачити. Після школи я приходила і йшла з Аньою і малим гуляти до комендантської години. Кожен раз як я приходила, я ревіла в подушку. В мене також: дуже багато думок про смерть було. Тоді не стало ще мами і дідуся (навесні). Тоді в мене також появилася ідея ще наглотатися заспокійливих таблеток. Але в той раз я вже вирішила взяти більшу кількість таблеток. Я їх випила і лягла спати з надією, що на ранок не прокинуся». За результатами опитування САТS-2, раптова втрата матері та умови проживання з батьком є травмуючими ситуаціями для [PERSON] . Умови проживання з батьком, зокрема, психологічне, фізичне та економічне насильство викликало такі травматичні реакції, як порушення сну, нав`язливі думки, тремтіння тіла, порушення концентрації уваги та роботи пам`яті. З поведінкових реакцій спроби суїциду є індикаторами переживання насильства. На час зустрічей гострих травматичних реакцій не спостерігалося. Примітка: у стабільних, безпечних умовах психоемоційний стан дитини стабілізується, травматичний досвід інтегрується. [PERSON] , [INFO] пережила травматичний стрес, пов`язаний з фізичним, психологічним та економічним насильством. Психотравмувальні події для дитини: сварки, побиття [PERSON] на очах [PERSON] , вимушена роль дорослого. Проживання з батьком супроводжувалося емоціями постійного страху, відчуття безпорадності, емоційної нестабільності. Спроби і думки про суїцид вказують на високий рівень дистресу, відсутність підтримки та надії на поліпшення ситуації при проживанні з батьком. Рекомендації: Забезпечення стабільного, безпечного і підтримуючого середовища проживання. Розгляд можливості тимчасового або постійного відсторонення батька від виконання батьківських обов`язків у разі подальшого насильства. Підтримка у навчанні та соціалізації. Допитана як свідок [PERSON] показала, вона проживає однією сім`єю із братом відповідача. У 2023 році у парку в неї та її цивільним чоловіком відбулася розмова із племінницею [PERSON] - [PERSON] , і вона зрозуміла, що дитина перебуває у складному психологічному і емоційному стані, буквально на межі, ситуація потребувала негайного реагування. Тому, вони вирішили забрати [PERSON] тимчасово проживати до себе. За час проживання (майже три роки) вона охарактеризувала [PERSON] як розумну і відкриту дівчинку, яка не схильна до маніпуляцій та обману. Під час спілкування [PERSON] детально розповідала про те, у яких стресових ситуаціях вона опинялася під час проживання із батьком, зокрема, про факти фізичного та психічного насильства, в тому числі щодо неї та співмешканки батька, вчинених у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку із чим у [PERSON] було почуття страху, в неї трусилися руки. За час проживання у їх сім`ї [PERSON] стала набагато спокійнішою, її дивувала доброзичлива сімейна атмосфера, якої не було у неї раніше, покращилася успішність у школі. Стверджує, що [PERSON] зовсім не намагається налагодити зв`язок із донькою, яка відчуває страх при спілкуванні із ним, у зв`язку із попереднім досвідом проживання однією сім`єю. При цьому, всі питання пов`язані із навчанням, додатковими заняттями, участю у батьківських зборах, лікуванням, зокрема, у стоматолога, вирішує вона із чоловіком. Аналогічні показання надав суду [PERSON] . Допитана як свідок [PERSON] показала суду, що вона є хресною матір`ю [PERSON] . При спілкуванні із [PERSON] вона їй розповідала про ситуацію, яка склалася при її спільному проживанні із її батьком [PERSON] , зокрема і про факти фізичного та психічного насильства щодо неї та співмешканки батька. Допитана як свідок [PERSON] показала, що вона є професійною практикуючою психологинею, має додаткову освіту за напрямком дитячої та юнацької психотерапії, загальний практичний досвід - 11 років. На запит [PERSON] - дружини брата батька працювала із [PERSON] . Остання розповідала їй про обставини проживання у сім`ї матері, батька та теперішній сім`ї батькового брата. Зокрема, детально розповіла про свій психічний стан, емоції та стреси, які вона переживала під час проживання із батьком, повідомила про факти фізичного та психічного насилля з боку батька відносно неї та співмешканки батька, які вона висвітлила у своєму висновку. Відповідно до висновку, який затверджений виконавчим комітетом Тернопільської міської ради від 04.06.2025 №750, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Заслухавши учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У статті 7 Сімейного кодексу України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини, у тому числі, шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки. Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Пунктом 2 частини першої статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення цієї норми дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Вказані правові висновки викладені в Постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 462/4705/19. Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] . Разом із тим, неповнолітня [PERSON] із 2022 року проживає із сім`єю рідного брата відповідача, сім`я якого повністю опікується її вихованням та утриманням. Матеріали справи свідчать, що [PERSON] недостатньо часу і зусиль приділяє для того, щоби налагодити контакт із донькою та надавати їй матеріальну допомогу, незважаючи на те, що рішенням суду у справі №607/14705/23 його попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання дитини - дочки [PERSON] . Зокрема, із інформації Тернопільської ЗОШ І-ІІІ ст. №23 від 10.12.2024, у 2024/2025 навчальному році [PERSON] не брав участі у шкільному житті доньки. Крім того, додатковими заняттями у Народному художньому театрі «Дивосвіт» та гуртку малювання також займалася [PERSON] , а батько не цікавився розвитком доньки. Суд враховує, що наявні квитанції про перерахунок деяких коштів на рахунок [PERSON] , разом із тим, такі перерахунки є незначними, нерегулярними. При цьому, відповідач визнав, що отримує соціальну допомогу у зв`язку із смертю матері [PERSON] та дохід від здачу в оренду її трьохкімнатної квартири у місті Львові. Покликання відповідача на те, що донька саме уникає спілкування із ним, не заслуговує на увагу, оскільки саме він, як батько та дорослий має робити кроки для налагодження контакту із донькою, зважаючи на те, що саме його дії призвели до відчуження доньки. Перекладання відповідальності за налагодження стосунків на дитину чи третіх осіб є невиправданим. Разом із тим, суд враховує, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine) від 18 грудня 2008 року, заява № 39948/06). Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Враховуючи встановлені судом обставини по справі та вищезазначені вимоги Закону, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, суд вважає, що у задоволенні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав слід відмовити, оскільки позбавлення відповідачки батьківських прав відносно дочки [PERSON] не буде відповідати меті такого заходу - захисту якнайкращих інтересів дитини. Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки за встановлених обставин справи він не містить достатніх даних, які б вказували на необхідність позбавлення батьківських прав. Як уже зазначалося, згідно правової позиції Верховного Суду, викладеного у Постанові від 25 січня 2023 року у справі № 462/4705/19, ухилення від виховання дитини може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Матеріали справи містять факти невиконання [PERSON] обов`язків щодо виховання дочки. Разом з цим, відповідач заперечує проти позову про позбавлення його батьківських прав, вказує про небажання розривати з дитиною спілкування, хоче бачитися з нею, по можливості допомагати, та висловлює бажання, щоб дочка могла проживати разом із ним. Суд враховує, що вирішення питання про позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», § 54, § 58). За таких обставин, суд доходить переконання, що позивачем не надано достатніх доказів винної поведінки [PERSON] щодо умисного злісного систематичного ухилення від виконання батьківських обов`язків, свідомого нехтування ними, а також що така поведінка має постійний характер та що змінити поведінку відповідачки у кращу сторону неможливо. Не доведено, у чому будуть полягати позитивні зміни в житті [PERSON] у разі застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Також, відповідно до частини першої статті 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини (частина третя статті 170 СК України). При цьому, відібрання дітей від батьків на підставі статті 170 СК України не є виходом за межі позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18. Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Неповнолітня [PERSON] вказувала на факти фізичного та психологічного насильства, які вчинялися [PERSON] відносно неї, а саме, цькування та приниження, («Він весь час, він завжди казав, що я якась не така. Він завжди казав, що я тупа, що з мене нічого не вийде», «приїхала із бомжатника»), неодноразове побиття співмешканки в стані алкогольного сп`яніння (він [PERSON] бив, душив. Він настільки сильно її душив, що здіймав її в повітря. [PERSON] буквально лежала на землі, він її копав. Він забирав всі ключі, всі телефони - всі способи зв`язку, щоб ми взагалі ніякого знаку не подали), факти фізичного насильства (копнув мене зі всьої дурі, «він за це мене вдарив по голові». «мене облив водою і вигнав на балкон, сказав піди заспокойся» «тато злапав [PERSON] за груди»), економічного насильства (він морив мене голодовками, пояснюючи це тим, що хто не працює, той не їсть, (за відмову ходити на боротьбу). Пояснення [PERSON] про ці факти є переконливими, детальними, відсутні дані про те, що дитина говорить неправду. Суд вважає, що вказані факти підтверджуються дослідженими доказами, а саме - зверненнями [PERSON] до органів опіки і піклування, інформацією поліції про факти виклику у зв`язку із бійками [PERSON] у стані алкогольного сп`яніння, показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також психологічним висновком спеціаліста [PERSON] . Так, у відповідності до статті Закону України «Про запобігання домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Дитина, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства. Суд вважає, що матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є дитиною, яка постраждала від домашнього насильства, зокрема, зазнавала домашнього насильства та була свідком (очевидцем) такого насильства, що викликало такі травматичні реакції, як порушення сну, нав`язливі думки, тремтіння тіла, порушення концентрації уваги та роботи пам`яті. Як видно із висновку психолога, з поведінкових реакцій спроби суїциду є індикаторами переживання насильства. Проживання з батьком супроводжувалося емоціями постійного страху, відчуття безпорадності, емоційної нестабільності. Спроби і думки про суїцид вказують на високий рівень дистресу, відсутність підтримки та надії на поліпшення ситуації при проживанні з батьком. Суд зазначає, що відсутність постанови чи вироку про притягнення особи до адміністративної/кримінальної відповідальності за фактами домашнього насильства не свідчить про відсутність таких фактів, оскільки такі обставини можуть встановлюватися під час розгляду цивільної справи на підставі інших засобів доказування. При цьому, стандарти доказування у цивільній справі, як правило, є нижчими. Отже, судом встановлено, що відповідач ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини а також є небезпека, що залишення дитини із батьком є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, зважаючи на те, що за час проживання із братком дитина пережила факти домашнього насильства, які супроводжувалося емоціями постійного страху, відчуття безпорадності, емоційної нестабільності. Тому, суд доходить висновку, що є підстави для відібрання [PERSON] від [PERSON] , не позбавляючи його батьківських прав. Суд враховує рішення судів у справі №607/14705/23, разом із тим, в силу статті 82 Цивільного кодексу України обставини встановлені у рішеннях не є преюдиційними, оскільки у цій справі брали участь інші особи та не досліджувалися факти домашнього насильства [PERSON] . Невід`ємним правом дитини є право на дитинство, однак в умовах проживання із батьком, в позивачки виникають емоції постійного страху, відчуття безпорадності, емоційної нестабільності. Суд також звертає увагу на таке. Статтею 171 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Згідно практики ЄСПЛ, ігнорування думки дитини у справах про опіку, проживання, спілкування або вилучення з родини є порушенням права на повагу до сімейного життя (стаття 8 ЄКПЛ). Отже, при вирішенні спору, суд враховує також, що [PERSON] досягла 14 річного віку, здатна осмислено висловити своє ставлення, висловила свою категоричну думку про те, що вона не хоче проживати разом із батьком, обґрунтувала ці причини та зазначила, що це буде в її інтересах. Примушування [PERSON] до проживання із батьком усупереч її думці, на думку суду є неприпустимим, зважаючи на її вік, те, що вона є особистістю, а не об`єктом прав, а також враховуючи попередній досвід такого проживання. Суд також не може залишити без уваги те, що незважаючи на те, що [PERSON] близько трьох років проживає не з батьком, останній продовжує отримувати соціальну допомогу у зв`язку із смертю матері позивачки та розпоряджається доходами від оренди її майна. При цьому особи, які опікуються [PERSON] не можуть на законних підставах представляти її інтереси у школі, державних та банківських установах, що порушує права [PERSON] . Підсумовуючи наведене, суд вважає за необхідне відібрати [PERSON] , [INFO] від її батька [PERSON] без позбавлення батьківських прав, та передати її під опіку органу опіки та піклування Тернопільської міської ради. При цьому, суд наголошує, що наведені обставини свідчать про наявність підстав для застосування саме тимчасового заходу - відібрання дитини від батька без позбавлення батьківських прав, який здійснюється на підставі статті 170 СК України, в якнайкращих інтересах дитини з метою охорони її фізичного та психічного здоров`я, забезпечення нормального розвитку, а не позбавлення батьківських прав, що є крайнім заходом. Судом встановлено, що залишення дитини з відповідачем є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, тому відібрання дитини від батька є виправданим, і таке втручання здійснюється з метою захисту інтересів дитини, її фізичного, емоційного здоров`я, моралі, та права на безпечні умови проживання, тобто відповідає цілям, зазначеним у пункті 2 статті 8 Конвенції. Відібрання дитини у відповідача, без позбавлення її батьківських прав, є необхідним і пропорційним заходом, оскільки цього потребують інтереси дитини на зростання у безпечному середовищі. Розлучення батька із дочкою у цьому разі відповідає інтересам самої дитини з метою забезпечення їй належних умов проживання, навчання і медичного догляду та недопущення страждань дитини. При цьому, суд роз`яснює, що відповідно до частини третьої статті 170 СК України, якщо відпадуть причини, які стали причиною відібрання, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення дитини. Враховуючи часткове задоволення позову, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: partial