Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ), звернулася до Ренійського районного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Факт смерті підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] та актовим записом № 246 від 05 липня 2023 року. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право на 1/4 (одну четверту) частку квартири [ADDRESS] . Право власності спадкодавця на вказане майно підтверджується копією свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 08.12.2000 року та копією технічного паспорту. Спадкодавець заповідального розпорядження не залишив, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру за № 76269053 від 19.03.2024 року, отже, спадкування здійснюється за законом. Позивач [PERSON] є донькою спадкодавця, а [PERSON] є сином спадкодавця, [PERSON] дружиною спадкодавця. Таким чином, вони є спадкоємцями першої черги за законом. Позивач та [PERSON] були зареєстровані та постійно проживали разом із спадкодавцем у вказаній квартирі на день його смерті, що підтверджується довідкою № 0538 від 18.03.2024 року, виданою виконкомом Ренійської міської ради, та витягом з РТГ про місце реєстрації позивача. На підставі цього, Позивач вважає себе такою, що прийняла спадщину, оскільки постійно проживала однією сім`єю разом із спадкодавцем на момент його смерті, що є підставою для автоматичного прийняття спадщини відповідно до ст. 1268 ЦК України, від спадщини не відмовлялась. 19.03.2024 року Позивач звернулася до Ренійської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, Ренійська державна нотаріальна контора надала відповідь про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Крім того, державний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії через відсутність оригіналів правовстановлюючого документу на нерухоме майно, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, іншого шляху, окрім звернення до суду за захистом порушеного права, у позивача немає. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Вальченко В.В. у судове засідання не з`явились, від обох до суду надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про визнання позову, в якій також просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву про визнання позову, в якій також просила про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб та не суперечить закону. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть [PERSON] серії [NUMBER] та актового запису № 246 від 05.07.2023 року; копія свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло від 08.12.2000 року; копія технічного паспорту на квартиру; Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру за № 76269053 від 19.03.2024 року; копія свідоцтва про народження Позивача; копія свідоцтва про шлюб Відповідача 2; копії паспортів сторін; довідка № 0538 від 18.03.2024 року, видана виконкомом Ренійської міської ради; витяг з РТГ про місце реєстрації позивача; відповідь Ренійської державної нотаріальної контори про не заведення спадкової справи після смерті [PERSON] ; копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії; копія звіту про оцінку майна; квитанція про сплату судового збору; копія рішення суду справа № 510/1380/16. Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді права на 1/4 (одну четверту) частку квартири [ADDRESS] . Під час життя [PERSON] заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом. У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, Позивач не зверталась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, Позивач постійно проживала (була зареєстрована) разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою виконкому Ренійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області № 0538 від 18.03.2024 року, від спадщини не відмовлялась. Таким чином, Позивач [PERSON] прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак не оформила її у встановленому законом порядку. 19.03.2024 року Позивач звернулась до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, Ренійською державною нотаріальною конторою надано відповідь про те, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті батька [PERSON] в порядку ст. 1268 ЦК України, має всі законні підстави для визнання за нею права власності, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, Відповідачі як спадкоємці першої черги за законом, ніяких дій для прийняття спадщини не вчиняли, не заперечують оформлення спадщини за Позивачем, про що свідчать їхні заяви, які долучені до матеріалів справи. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини, викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи, встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як було встановлено судом, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку Позивач [PERSON] прийняла спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляла. Відповідачі ніяких дій для прийняття спадщини не вчиняли, не заперечують проти прийняття спадщини Позивачем, про що свідчать їхні заяви, які долучені до матеріалів справи. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину в порядку ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем та не заявляла про відмову від неї, однак оформити її не може у звязку з обставинами, які не залежать від неї (відмова нотаріуса та незаведення спадкової справи). Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що ** [PERSON] ** є субєктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ст. 1268 ЦК України. З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно.

Outcome: approved