Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] засобами поштового зв`язку звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки та піклування в особі Вараської міської військової адміністрації Вараського району Рівненської області, про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона та відповідач є батьками [PERSON] , який народився [INFO] та з народження зареєстрований і постійно проживає разом із нею за адресою: [ADDRESS] . Вона не перебувала в шлюбі з відповідачем, тривалий час не підтримує з ним відносини. Син прихильний до неї, всі обов`язки щодо його виховання вона виконує самостійно, в цьому їй також допомагає мати. Вона здатна і в майбутньому забезпечувати належні умови для проживання сина з нею. Вона є співвласником квартири, в якій проживає, працює з 2009 року та має стабільний дохід, за місцем роботи характеризується позитивно, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває. Відповідач проживає окремо, в Київській області. Він не утримує сина в добровільному порядку, стягнення з нього аліментів здійснюється на підставі судового наказу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02.06.2022. Упродовж 2022-2023 років вона двічі зверталась до поліції з метою захисту себе та сина, в тому числі від погроз відповідача відібрати дитину. Тому виникла потреба визначити місце проживання дитини разом із нею, що буде відповідати якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позивач, посилаючись на вказані обставини, статті 160, 161 СК України, просила визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за місцем її проживання ( том 1 а.с. 3-4). Ухвалою судді від 01 жовтня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області; визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 29 жовтня 2025 року; запропоновано Органу опіки та піклування в особі Вараської міської військової адміністрації Вараського району Рівненської області надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору ( том 1 а.с. 37-39). 29 жовтня 2024 року цивільну справу було знято з розгляду у зв`язку із перебуванням головуючого судді Бабич Н.С. у щорічній відпустці, підготовче засідання призначено на 27 листопада 2024 року ( том 1 а.с.97). 27 листопада 2024 року протокольною ухвалою суду за клопотанням відповідача продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву/зустрічного позову, підготовче засідання відкладено у зв`язку з першою неявкою відповідача до 17 грудня 2024 року ( том 1 а.с. 117-125). 17 грудня 2024 року оголошено перерву в підготовчому засіданні на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 198 ЦПК України до 13 січня 2025 року ( том 1 а.с. 150-157). 13 січня 2025 року оголошено перерву в підготовчому засідання на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 198 ЦПК України до 29 січня 2025 року ( том 1 а.с. 167-175). 29 січня 2025 року за клопотанням представника відповідача -адвоката Кебкало Т.М. оголошено перерву в підготовчому засіданні до 17 лютого 2025 року для ознайомлення її з матеріалами цивільної справи ( том 1 а.с. 196-206). 17 лютого 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 10 березня 2025 року ( том 2 а.с. 10-12). 17 лютого 2025 року відповідач подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору з тих підстав, що дитина фактично проживає з матір`ю та зареєстрована за місцем її проживання ( том 2 а.с. 13). 10 березня 2025 року у судовому засіданні оголошено перерву до 02 квітня 2025 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України ( том 2 а.с. 78-91). 02 квітня 2025 року судове засідання було відкладено за заявою представника позивача до 21 квітня 2025 року на підставі пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України ( том 2 а.с. 116-117). 21 квітня 2025 року оголошено перерву в судовому засіданні до 05 травня 2025 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України ( том 2 а.с.127-141). 05 травня 2025 року оголошено перерву в судовому засіданні до 26 травня 2025 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України ( том 2 а.с. 149-154). 26 травня 2025 року оголошено перерву в судовому засіданні до 03 липня 2025 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України ( том 2 а.с. 179-188). 03 липня 2025 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 23 липня 2025 року на підставі частини другої статті 240 ЦПК України ( том 3 а.с. 4-9). Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Суду пояснила, що має з відповідачем спільну дитину [PERSON] , який народився [INFO] . Відтоді вона з відповідачем не проживає, він приїздив тільки у відрядження. Після народження дитини [PERSON] з`явився через певний період часу. Протягом п`яти років вона виховує дитину одна. Дитина проживає разом із нею за однією адресою, має належні умови проживання, відвідує дитячий садок. Оскільки в дитини проблеми зі здоров`ям, їй важко відвідувати додаткові зайняття, тому дитина займається вдома малюванням, ліпленням. До 2024 року [PERSON] приїздив виключно у відрядження провідувати дитину. Вона ніколи не перешкоджала відповідачу бачитися з дитиною, допоки не відбувся випадок, коли [PERSON] взяв дитину погуляти та не повернув у визначений час та не брав слухавку майже до 22:00. Вона не знала де її дитина, тому звернулась в поліцію, щоб знайти дитину. Тоді поліцейські зателефонували [PERSON] з іншого номера, він взяв слухавку і повідомив про своє місце перебування. Разом з поліцейськими вона прибула на те місце і забрала дитину. Дитина їй тоді розповіла, що хотіла додому, але батько сказав, що він буде ночувати з ним в якомусь готельному комплексі, про що їй нічого не було відомо. Ще раніше відповідач їй казав, що [PERSON] не буде проживати у м.Вараш, він буде відвідувати дитячий садок у м.Славутичі, згодом відповідач казав, що дитина буде відвідувати школу в м.Славутичі і проживати разом із ним. Зважаючи на вказані обставини, вона була змушена звернутись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом із нею. Відповідачу було встановлено графік відвідування дитини, який він не дотримувався. Нещодавно у квітні 2025 року також стався інцидент, коли відповідач зателефонував і сказав, що приїде і хоче побачити сина. Вона не заперечувала, але попередила позивача, що дитина нещодавно хворіла два тижні на двосторонню пневмонію. Відповідач приїхав до дитини, вона його попросила не відвідувати з дитиною розважальні заклади. Вона відпустила з ним дитину. Наступного дня, коли відповідач забрав дитину та повернув, в дитини почалась нудота та висока температура. Вона повідомила відповідачу, що дитина хвора і записала дитину до лікаря. [PERSON] теж мав прийти до лікаря, оскільки не повірив, що дитина хвора, але не прийшов. У подальшому в той же день він стукав у двері і просив вивести дитину в коридор, щоб він сам поміряв сину температуру. Дитина почала кричати, щоб батько вийшов з квартири, в неї почалася істерика, дитина плакала. Тому вона викликала поліцію. Такі інциденти з боку відповідача доводять дитину до неврологічних розладів, дитина почала скаржитися, що йому сняться жахи і постійно каже, що боїться, що хтось постукає в двері, чи зателефонує. Дитина питає: «Це дзвонить мій тато, щоб забрати мене у Славутич, вкрасти, схопити мене на ручки і понести?». Через це вона вимушена лікувати дитину заспокійливими медичними засобами. Також дитина має хронічний бронхіт, майже щомісяця хворіє. Відповідач постійно погрожує, що дитина не буде жити із нею, а буде жити в м.Славутичі. У 2024 році відповідач приїздив до дитини приблизно раз у два місяці. Відповідач спілкувався з дитиною по телефону та через мобільний застосунок «Viber». Були випадки, коли відповідач казав їй, щоб вона оплатила йому дорогу, щоб він приїхав до сина, оскільки вона отримує аліменти. Вона боїться відпускати сина за межі міста. В задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі просила відмовити, оскільки відповідач неодноразово висловлював намір забрати дитину на проживання до м.Славутича. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. В задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору просив відмовити, посилаючись на наявність між батьками дитини спору щодо визначення місця проживання дитини. Відповідач просив закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, посилаючись на те, що дитина проживає разом із матір`ю, проте якщо суд визначить місце проживання дитини з матір`ю у рішенні, то він буде обмежений у реалізації ним батьківських прав відносно дитини, оскільки не зможе нікуди поїхати з дитиною, позивач викликатиме щоразу поліцію, коли він буде затримуватися з поверненням дитини до матері через те, що дитина виявлятиме бажання ще з ним погуляти. Заперечує щодо позовних вимог. Вважає, що, позивач обмежує його у спілкуванні із дитиною: буває, що дитина не хоче розмовляти з ним по телефону; коли він приїжджає до дитини позивач часто каже, що дитина хворіє, через що він не може побачитися із дитиною; були випадки коли позивач викликала поліцію, коли він проводив час із дитиною і дитина хотіла ще погуляти. Він не погодився з першим графіком побачень з дитиною, тому в подальшому цей графік був переглянутий та затверджений новий, але він з ним також не погоджується і наданий час звернувся до Уповноваженого Верховної ради з прав людини. Він належним чином виконує батьківські обов`язки щодо дитини, гуляє з нею, купляє їй солодощі, проводить разом час. Представник відповідача-адвокат Кебкало Т.М. у призначене судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, шляхом доставки судової повістки до її зареєстрованого електронного кабінету, причини неявки суду не повідомила ( том 3 а.с. 14). Відповідач у судовому засіданні вказав, що розірвав договір про надання правничої допомоги з адвокатом Кебкало Т.М. Орган опіки та піклування в особі Вараської міської військової адміністрації Вараського району Рівненської області свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, шляхом доставки судової повістки до зареєстрованого електронного кабінету ( том 3 а.с. 15), у поданих до суду заявах просив розглядати справу без участі його представника за наявними матеріалами ( том 1 а.с. 148, 184). Представник Органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області Удовенко Л.М. у судовому засіданні просила суд прийняти рішення в інтересах дитини. Свідок [PERSON] у судовому засіданні ( в режимі відеоконференції з Вараським міським судом Рівненської області) показала, що є сусідкою [PERSON] , їхні квартири розташовані в одному під`їзді, її на шостому поверсі, а [PERSON] на четвертому. Син [PERSON] , п`ятирічний [PERSON] , проживає разом із матір`ю та бабусею. Приблизно у вересні 2024 року вона перебувала на вулиці біля під`їзду, сиділа на лавочці та стала свідком того, як [PERSON] вийшла з сином [PERSON] з під`їзду, біля якого в цей час знаходився батько дитини. [PERSON] казала сину [PERSON] , щоб він йшов до тата, але дитина не хотіла, почала кричати. Тоді [PERSON] почав кричати на дитину, така його поведінка відносно дитини була недопустимою. [PERSON] казала дитині: « [PERSON] синок, йди до тата», після чого вони взялися за руки та пішли до магазину. [PERSON] тоді казав: «Я заберу малого, погуляю». [PERSON] почав плакати, кричати, чіплятися за ноги матері, казав « [PERSON] , додому, я не хочу йти». В цей час [PERSON] обзивав [PERSON] як хотів нецензурною лайкою в присутності дитини. [PERSON] взяла дитину на руки, [PERSON] обійняв її за шию і вони зайшли у під`їзд, а [PERSON] залишився на вулиці та почав комусь телефонувати та розповідати комусь про [PERSON] . Приблизно у листопаді- грудні 2024 року, коли вона виносила сміття, то почувши в під`їзді, що хтось вибиває двері, спустилася на сходи четвертого поверху, де побачила як [PERSON] в цей час вибивав двері в квартиру [PERSON] , просив відчинити двері та віддати йому дитину. Він був в неадекватному стані, до нього було страшно підійти. З квартири доносився плач дитини, [PERSON] теж плакала та благала [PERSON] піти. Вона не бачила тоді, щоб [PERSON] відчинила двері [PERSON] . [PERSON] дуже любить свою матір, називає її мамулечкою, коли вона їх бачила разом на вулиці, то жодного разу не чула, щоб [PERSON] підвищувала голос на свого сина. Вона ніколи не бачила, щоб [PERSON] гуляв із дитиною на дитячому майданчику. Свідок [PERSON] у судовому засіданні ( в режимі відеоконференції з Вараським міським судом Рівненської області) показав, що проживає по сусідству в одному під`їзді з [PERSON] в квартирі, яка знаходиться на восьмому поверсі. Він двічі був свідком ситуацій між [PERSON] та батьком її дитини. Перша відбулась у вересні 2024 року, коли він курив у під`їзді, було чутно шум, гам, крики, тому він спустився на нижчий поверх і побачив, що між [PERSON] та [PERSON] відбувається конфлікт з приводу дитини. [PERSON] казала, що дитина захворіла, у дитини висока температура, треба робити інгаляції, а [PERSON] хотів погуляти з дитиною. Вона йому казала, що він прийшов наступного разу, коли дитина одужає, а він відповів, що в нього робота і він хоче побачити дитину. В цей час двері квартири [PERSON] були відчинені і мати [PERSON] не пускала [PERSON] до квартири, а останній в цей час тримав двері. В цей період [PERSON] сидів у залі квартири та плакав. [PERSON] тоді викликав поліцію, тому що йому не давали дитину, а [PERSON] викликала поліцію, тому що [PERSON] хотів потрапити до її квартири. При вказаній ситуації були присутні, крім [PERSON] , її дитини та матері, також дві сусідки. Потім вони дочекалися поліцію. Коли приїхали поліцейські, він бачив, що дитина вийшла до батька, дитина в цей час не плакала. Він один раз бачив як мати з дитиною та батьком дитини гуляли разом. Також у дворі будинку він бачив відповідача з дитиною пару разів, дитина тоді не плакала. Другий раз була знову така ж сама ситуація, він тоді спустився до нижчого поверху, але вже тоді була поліція, через що виникла конфліктна ситуація між [PERSON] та [PERSON] , причина конфлікту йому невідома. Завжди, коли [PERSON] приїжджає на роботу, то на вулиці, то у будинку постійно виникають якісь конфлікти. Від [PERSON] йому відомо, що був випадок, коли [PERSON] пішов гуляти із дитиною і не повернув. Дитина проживає постійно з матір`ю та бабусею. Він є членом правління об`єднання співвласників будинку, тому часто ходить по квартирах для збору підписів та надання інформації мешканцям будинку. Він ніколи не бачив, щоб дитина плакала, коли він бачив її тільки з матір`ю, вважає, що матір дитини належним чином виконує свою батьківські обов`язки щодо дитини, гуляє з дитиною, дитина доглянута. У судовому засіданні ( в режимі відеоконференції з Вараським міським судом Рівненської області) в присутності практичного психолога закладу дошкільної освіти №1 «Калинка» Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області [PERSON] суд заслухав думку малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який пояснив, що він відвідує дитячий садок, проживає разом із мамою [PERSON] та бабусею. Деколи до нього приїжджає тато, з яким він зустрічається на вулиці, вони разом проводять час, гуляють. До них додому тато не заходить. Мама дозволяє йому бачитися із татом. [PERSON] би і надалі проживати разом із мамою, оскільки вона його народила, він її сильно любить. Тата теж любить, але не сильніше за маму. Суд, вислухав пояснення учасників справи, показання свідків, думку малолітньої дитини, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Суд встановив, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] , про що Вараським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 27 листопада 2019 року складено відповідний актовий запис за №384 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 27 листопада 2019 року ( том 1 а.с. 5). Позивач та відповідач у зареєстрованому шлюбі між собою не перебували, що в судовому засіданні учасники справи не заперечували. Малолітній [PERSON] , [INFO] , з 04 лютого 2020 року зареєстрований разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , остання зареєстрована за вказаною адресою теж з 04 лютого 2020 року. Разом із ними за вказаною адресою зареєстрована мати позивача [PERSON] , [INFO] . Ці обставини підтверджуються витягом №1953 про зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб від 12 липня 2024 року, виданим сектором «Реєстрація» відділу «Центр надання адміністративних послуг» Департаменту соціального захисту та гідності виконавчого комітету Вараської міської ради; витягом з реєстру територіальної громади №2024/008301561 від 12 липня 2024 року; відповіддю №817043 від 01.10.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру ( том 1 а.с. 6, 23, 31). Квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності: частка- [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу частки квартири, серія та номер: 36, виданого 28.01.2020 приватним нотаріусом Вараського районного нотаріального округу Рівненської області Полюхович В.А., та частка [PERSON] на підставі договору дарування, серія та номер: 147, виданого 17.01.2017 приватним нотаріусом Кузнецовського міського нотаріального округу Рівненської області Сусь Л.У., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №386650922 від 12 липня 2024 року ( том 1 а.с. 13). Отже, малолітній [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає в квартирі, співвласником якої є його мати. Згідно з характеристикою №02-15/71, виданою 16 липня 2024 року Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №11 Вараської міської ради Рівненської області, [PERSON] , є вихованцем другої молодшої групи №4, зарахований до дошкільного навчального закладу №11 з 11 серпня 2021 року. В садочок [PERSON] приводять та забирають мама і бабуся, тато участі не бере. В групу хлопчик приходить доглянутий, охайний. Відчувається турботливе відношення мами до дитини, яка постійно цікавиться життям сина в дитячому закладі. Михайлик завжди радіє приходу мами та бабусі. Прослідковується стабільність у вихованні та догляді з боку дорослих -мами та бабусі ( том 1 а.с. 10). Відповідно до довідки, виданої лікарем Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради «Вараський центр первинної медичної допомоги» [PERSON] , дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом у педіатра [PERSON] з народження. За час спостереження хворів на : ГРВІ, тонзиліт, ларингіт, вітряну віспу. На прийом до лікаря дитину приводить мати [PERSON] , з якою узгоджується лікування та догляд за дитиною. Звернення для консультацій, профоглядів чи лікування дитини здійснюється виключно матір`ю ( том 1 а.с. 9). Як вбачається з виписки з медичної картки амбулаторного хворого [PERSON] , [INFO] , складеної 21 жовтня 2024 року лікарем Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради «Вараський центр первинної медичної допомоги» [PERSON] , дитина розвивається згідно з віком; хворів на : ГРВІ, назофарингіт; трахеобронхіт, тонзиліт, ларинготрахеїт, вітряна віспа. На протязі двох років ( 2023-2024) частіше хворіє ГРЗ, що ускладнюється ларингітами. За 2024 рік консультований дитячим неврологом з діагнозом: синдром нав`язливих рухів, призначено амбулаторне лікування. Згідно із записом лікаря -невролога скарги на нав`язливі рухи пов`язує з конфліктом в сім`ї ( з батьком дитини); діагноз: невроз нав`язливих рухів, посттравматичний стресовий розлад, призначено медикаметозне лікування, рекомендовано консультацію психолога ( том 1 а.с.90 зв.ст.-91). На підставі судового наказу, виданого 02 червня 2022 року суддею Кузнецовського міського суду Рівненської області у справі № 565/620/22, провадження №2-н/565/43/22, з [PERSON] на користь [PERSON] на тримання дитини, сина [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01 червня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Славутицьким ВДВС відкрито виконавче провадження за № 69220151 ( том 1 а.с. 11,12). Позивач [PERSON] працює у філії «ВП» Рівненська АЕС» «АТ «НАЕК «Енергоатом» з 13.11.2009, обіймає посаду службовця на складі ( комірника) в ЦД та РАВ, графік її роботи: початок о 08:00; кінець о 16:45, обідня перерва з 12:00 до 12:45, що підтверджується довідками з місця роботи № 356 від 11 липня 2024 року, № 630 від 28 листопада 2024 року ( том 1 а.с. 15,140). Згідно з довідкою про доходи №1403 від 11 липня 2024 року, виданою філією Відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС», нарахована заробітна плата [PERSON] за період з липня 2023 року по червень 2024 року склала 364 613,95 гривень, після утримання податків та інших обов`язкових платежів становила 293 514,23 гривні ( том 1 а.с. 16). За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно як кваліфікований, ініціативний працівник, відповідально виконує свої обов`язки, порушень трудової і виробничої дисципліни не має, про що зазначено у виданій на неї характеристиці з місця роботи ( том 1 а.с. 14). Згідно з довідкою, виданою 16 серпня 2024 року лікарем-психіатром Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради «Вараська багатопрофільна лікарня», [PERSON] не зверталась за медичною допомогою в психоневрологічний кабінет КНП Вараської міської ради «Вараська багатопрофільна лікарня», психічно здорова ( том 1 а.с. 17). Відповідно довідки, виданої 16 серпня 2024 року лікарем-наркологом Комунального некомерційного підприємства Вараської міської ради «Вараська багатопрофільна лікарня», [PERSON] не зверталась за допомогою до «Центру психічного здоров`я» КНП Вараської міської ради «Вараська багатопрофільна лікарня» ( том 1 а.с. 17). З повного та скороченого витягів з інформаційно- аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» № ВР-002215113, №ФОВА -002664955 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , на території України станом на 13.02.2024 до кримінальної відповідальності не притягувалась, незнятої чи непогашеної судимості не мала та в розшуку не перебувала ( том 1 а.с.138-139). Позивач зазначила, що з метою захисту себе та дитини, в тому числі від від погроз відповідача відібрати дитину, а також його погроз фізичною розправою та вимагання грошей, вона зверталась до поліції. На підтвердження цих обставин позивачем надано лист Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області № 2773/109 /1503/01-2023 від 01 травня 2023 року та листи Вараського відділу поліції ГУНП в Рівненській області № С-134/215/01-2024 від 15 липня 2024 року, № С-3-31/215/01-24 від 14 жовтня 2024 року ( том 1 а.с. 7-8, 90). У листі Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області №2773/109 /1503/01-2023 від 01 травня 2023 року зазначено, що в ході перевірки заяви [PERSON] ЄО за №917 від 18.04.2023 з приводу вимагання грошових коштів та погроз біологічним батьком їх спільної дитини [PERSON] ознак адміністративних та кримінальних правопорушень не встановлено ( том 1 а.с. 7). Відповідно до листа Вараського відділу поліції ГУНП в Рівненській області № С-134/215/01-2024 від 15 липня 2024 року впродовж 2022-2023 років [PERSON] зверталась до Вараського РВП ГУНП в Рівненській області 27.05.2022 та 10.04.2023. Звернення на лінію «102» від 27.05.2022 зареєстровано про те, що 17.05.2022 о 17:33 в [ADDRESS] заявниця телефонує повторно. Працівники поліції, що прибули на виклик, забрали сина заявниці [PERSON] , 2019 року народження, і вивели його на вулицю. З дитиною на вулицю вийшов батько. 10.04.2023 19:39 надійшла письмова заява до Вараського РВП про те, що 31.03.2023 о 00:00 за адресою: [ADDRESS] , біологічний батько її сина [PERSON] , 1986 р.н., житель Київської області м. Славутич, 31.03.2023 протягом дня телефонував до заявниці, під час чого погрожував фізичною розправою, сказав, що приїде до м. Вараш, але для цього у заявниці просив перерахувати грошові кошти на дорогу та подарунок дитині (також телефонує з погрозами фізичною розправою на протязі тривалого часу, яку висловлює всій родині) - зареєстровано до ЄО ІКС ІПНП №1353 від 10.04.2023. Зазначені матеріали звернення направлено на розгляд до Відділення поліції №2 (м.Славутич) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області за № 2919/215/01-2023 від 11.04.2023 ( том 1 а.с. 8). Згідно з листом Вараського відділу поліції ГУНП в Рівненській області № С-3-31/215/01-24 від 14 жовтня 2024 року [PERSON] на її запит від 11.10.2024 № С-З-ЗІ про отримання інформації про розгляд її звернення, що зареєстроване в журналі єдиного обліку ІТС ІПНП №4588 від 09.09.2024, щодо допомоги працівників поліції у вирішені конфлікту із громадянином [PERSON] , який не повернув спільну дитину після побачення, вказано, що по даних матеріалах прийнято рішення про припинення подальшого розгляду, оскільки в даній події відсутні ознаки кримінального чи адміністративного правопорушення, так як громадянин [PERSON] не позбавлений батьківських прав, а також рішення суду про визначений термін на побачення з дитиною відсутнє та згідно із статтею 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом ( том 1 а.с. 90). Відповідач проживає окремо в іншій області. Згідно з інформацією Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області №15-08/1677 від 11 вересня 2024 року, яка надійшла до суду 01 жовтня 2024 року, відповіддю №817037 від 01.10.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (том 1 а.с. 29). Як вбачається з пояснень відповідача та наказу директора філії «Відокремлений підрозділ «Атомремонтсервіс» №27-2650 від 15 жовтня 2024 року, [PERSON] працює інженером з фізичного захисту, його робота пов`язана з періодичними відрядженням у зону відчуження ( том 1 а.с. 81-82). Згідно з висновком про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , затвердженого наказом начальника Вараської міської військової адміністрації від 09 січня 2025 року №12, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за місцем проживання його матері [PERSON] , зважаючи на те, що [PERSON] з народження по даний час постійно, безперервно проживає із свою матір`ю, з врахуванням міцного емоційного зв`язку матері і дитини та з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини ( том 1 а.с. 185-186). Вараською міською військовою адміністрацією Вараського району Рівненської області суду надано копії документів, на підставі яких був підготовлений вказаний висновок: лист служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради (далі - ССД ВК ВМР) від 10 жовтня 2024 року №7400-751-02-10-24; акт обстеження умов проживання від 11 жовтня 2024 року №А-167-24; лист ССД ВК ВМР від 14 жовтня 2024 року №7400-763-02-10-24; акт бесіди з [PERSON] від 15 жовтня 2024 року; лист КНП ВМР «Вараський ЦПМД» від 16 жовтня 2024 року №367/05-12/24; лист Вараського центру соціальних служб та послуг від 17 жовтня 2024 року №398/02- 01/24 з висновком оцінки потреб сім`ї [PERSON] ; лист ССД ВК ВМР від 25 жовтня 2024 року №7400-798-02-10-24; лист служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради від 26 листопада 2024 року №01-32/600 з актом обстеження умов проживання [PERSON] від 14 листопада 2024 року №01-32/80, актом оцінки потреб особи від 15 листопада 2014 року №461; лист ССД ВК ВМР від 28 листопада 2024 року №7400-887-02-09-24; лист ССД ВК ВМР від 04 грудня 2024 року №7400-898-02-10-24; письмові пояснення [PERSON] від 09 грудня 2024 року з додатками; письмові пояснення [PERSON] від 17 грудня 2024 року; лист ССД ВК ВМР від 18 грудня 2024 року №7400-926-01-17-24; акт бесіди з [PERSON] від 18 грудня 2024 року; лист Вараського РВП ГУНП в Рівненській області від 04 грудня 2024 року №29269- 2024; витяг з протоколу №ПТ-10-7401-24 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 19 грудня 2024 року ( том 1 а.с. 219-163; том 2 а.с. 14-55). Як вбачається з акту обстеження умов проживання №А-167-24 від 11 жовтня 2024 року, складного комісією у складі: Климук О.В., головного спеціаліста служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради; Шпак В.М. завідувача сектору опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради; Некритюк І.С., фахівця із соціальної роботи Вараського центру соціальних служб та послуг, затвердженим 11 жовтня 2024 року начальником Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Вараської міської ради Самохіною О., проведено обстеження умов проживання сім`ї, в якій виховується малолітній [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що за вказаною адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: мати- [PERSON] , [INFO] , ВП РАЕС; син - [PERSON] , [INFO] , ДНЗ № [NUMBER] ; бабуся- [PERSON] , [INFO] . [PERSON] проживає разом із матір`ю з народження, батько дитини проживає у м.Славутичі. Житло складається з двох кімнат: бабуся має окрему кімнату, мати із сином також мають окрему кімнату, квартира мебльована, санітарно-гігієнічний стан приміщення задовільний. [PERSON] має окреме спальне місце, забезпечений одягом та взуттям відповідно до сезону, предметами гігієни, продуктами, іграшками тощо, має місце для занять, розвитку та ігор. Зі слів малолітнього [PERSON] з татом він спілкується регулярно засобами зв`язку, проте проживати чи їхати в гості до [PERSON] дитина не бажає. Взаємовідносини у сім`ї позитивні. За результатами бесіди та висновками умови проживання малолітньої дитини [PERSON] задовільні ( том 1 а.с. 223, том 2 а.с. 16). Згідно з актом обстеження умов проживання №01-32/80 від 14 листопада 2024 року, складеним [PERSON] , провідним спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради; [PERSON] , фахівцем із соціальної роботи комунального закладу «Славутицький міський центр соціальних служб», проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що за вказаною адресою зареєстрований та проживає [PERSON] , [INFO] , який працює у філії ВП «АРС» вахтовим методом 10/10, на посаді інженера з фізичного захисту. Санітарно-гігієнічні умови проживання на час обстеження відповідають загальноприйнятим нормам: чисто, охайно, прибрано. Квартира облаштована відповідними меблями побутовою технікою тощо ( том 1 а.с. 235; том 2 а.с. 27). Як вбачається з наказу начальника міської військової адміністрації № 346 від 27 грудня 2024 року з урахуванням протоколу комісії з питань захисту прав дитини від 19 грудня 2024 року, було визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , таким чином: - спілкування з [PERSON] в телефонному режимі, поштою в електронному, інтернет зв`язку, в тому числі через телефонні додатки в будні дні з 18:00 год до 21:00 год, у вихідні дні з 09:00 год до 20:00 год; - кожні перші та треті вихідні місяця з 10:00 год до 20:00 год суботи та з 10:00 год до 18:00 год неділі на території міста Вараш ( у разі можливості батька виїхати за місцем проживання дитини); - за два дні до зустрічі дитини з батьком обмінюватися інформацією щодо фактичного місця проживання та перебування дитини, враховувати при цьому стан її здоров`я та розпорядок дня та інші обставини, що мають значення для організації побачення з нею; - у дні зустрічей матері [PERSON] надати можливість [PERSON] забирати сина з дому, дошкільного закладу, школи, гуртків або інших занять за попереднім повідомленням матері; - якщо зустріч не відбулася у визначений день та час, то вона переноситься на інший зручний день та час за домовленістю ( том 2 а.с. 95). 12 травня 2025 року вказаний наказ втратив чинність на підставі наказу начальника Вараської міської військової адміністрації № 150 від 12 травня 2025 року, відповідно до якого визначено спосіб участі батька [PERSON] , [INFO] , у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] : -спілкування з [PERSON] в телефонному, поштовому, електронному, інтернет зв`язку, в тому числі через телефонні додатки в будні дні з 18:00 год до 21:00 год, а у вихідні дні з 09:00 год до 20:00 год; -кожний другий та четвертий четвер та кожну другу та четверту п`ятницю місяця з 17:00 год до 20:00 год на території міста Вараш (у разі можливості батька виїхати за місцем проживання дитини); -кожні перші та треті вихідні місяця з 10:00 год до 20:00 год суботи та з 10:00 год до 18:00 год неділі на території міста Вараш (у разі можливості батька виїхати за місцем проживання дитини); -за два дні до зустрічі з дитиною батькам обмінюватися інформацією щодо фактичного місця проживання та перебування дитини, враховувати при цьому стан її здоров`я та розпорядок дня та інші обставини, що мають значення для організації побачень з нею; - у дні зустрічей матері [PERSON] надати можливість [PERSON] забирати сина з дому, дошкільного закладу, школи, гуртків або інших занять, за попереднім повідомленням матері; - якщо зустріч не відбулася у визначений день та час, то вона переноситься на інший зручний день та час за домовленістю ( том 3 а.с. 31-32). Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України « Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків ( частина перша статті 160 СК України). Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати інтереси батьків. Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першорядно повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (див. постанову Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20). У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 377/128/18 вказано, що тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. У постанові Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 5011786/20 зазначено, що, вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. При вирішенні спорів про визначення місця проживання дитини суди враховують спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; стосунки між дитиною і батьками в минулому; бажання батьків бути опікунами; збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання, школу, друзів; бажання дитини; безпекові питання. Органам державної влади слід враховувати чи страждатиме дитина через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки одного з батьків. Таким чином, обставини, встановлені у результаті детальної та поглибленої оцінки конкретної сімейної ситуації та фактори фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру приводять правила щодо визначення місця проживання малолітньої дитини судом в дію. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення або поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини ( частина четверта та шоста статті 19 СК України). Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору, зокрема, щодо місця її проживання. Аналогічні положення закріплені в статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Установлені судом обставини справи свідчать, що в цій справі з позовом про визначення місця проживання дитини малолітнього сина сторін [PERSON] звернулась мати дитини [PERSON] , з якою дитина проживає з народження. Батьки дитини у зареєстрованому шлюбі між собою ніколи не перебували, позивач разом із дитиною проживає в Рівненській області, відповідач проживає окремо, в Київській області. У судовому засіданні відповідач стверджував, що не заперечує, щоб дитина проживала з матір`ю, проте заперечував щодо задоволення позову, оскільки вважає, що визначення місця проживання дитини з матір`ю судовим рішенням обмежить реалізацію ним батьківських прав щодо дитини. Враховуючи, що він не заперечує щоб дитина проживала із матір`ю, просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Натомість у цій справі само по собі пред`явлення [PERSON] позову про визначення місця проживання дитини з матір`ю, наявність рішення, оформленого наказом начальника Вараської міської військової адміністрації № 150 від 12 травня 2025 року, відповідно до якого визначено спосіб участі батька дитини у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, з яким відповідач не погоджується, а також заперечення відповідача щодо позову з тих підстав, що наявність рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір`ю обмежить реалізацію ним батьківських прав відносно дитини, дають підстави для висновку, що між сторонами наявні неврегульовані питання щодо визначення місця проживання дитини. Водночас позивач зазначала, що відповідач неодноразово вказував на те, що дитина не буде проживати з нею, а буде проживати в м.Славутичі. У постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц вказано, що надання органом опіки та піклування висновку про доцільність визначення місця проживання дітей з матір`ю не свідчить про те, що між сторонами відсутній спір. Відсутність заперечень з боку відповідача щодо проживання дитини разом із позивачем не дає підстав стверджувати про відсутність предмета спору у справі. Тому за вказаних обставин клопотання відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору задоволенню не підлягає. Отже, суд констатує, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини разом із матір`ю. Орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] разом із матір`ю [PERSON] за місцем її проживання, зважаючи на те, що [PERSON] з народження по даний час постійно, безперервно проживає із свою матір`ю, з врахуванням міцного емоційного зв`язку матері і дитини та з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини. Підстав для непогодження з висновком органу опіки та піклування відповідно до вимог частини шостої статті 19 СК України судом не встановлено. Дитина з народження проживає разом із матір`ю за адресою: : [ADDRESS] , де вони також зареєстровані. Згідно з актом умов проживання № А-167-24 від 11 жовтня 2024 року, складного комісією у складі: Климук О.В., головного спеціаліста служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради; Шпак В.М. завідувача сектору опіки та піклування служби у справах дітей виконавчого комітету Вараської міської ради; Некритюк І.С., фахівця із соціальної роботи Вараського центру соціальних служб та послуг, затвердженим 11 жовтня 2024 року начальником Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Вараської міської ради Самохіною О., умови проживання дитини за вказаною адресою задовільні, дитина із матір`ю мають окрему кімнату, в дитини є окреме спальне місце, [PERSON] забезпечений одягом та взуттям відповідно до сезону, предметами гігієни, продуктами, іграшками тощо, має місце для занять, розвитку та ігор, санітарно-гігієнічний стан приміщення задовільний. Мати дитини є співвласником цієї квартири. Дитина відвідує дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №11 Вараської міської ради Рівненської області. Згідно з характеристикою цього дошкільного навчального закладу на [PERSON] в садочок його приводять та забирають мама і бабуся, мати дитини постійно цікавиться життям сина в дитячому закладі. Дитина часто хворіє, переважно на ГРВІ, які супроводжуються ускладненнями, також має розлади нервової системи: синдром нав`язливих рухів, який був поставлений дитині дитячим неврологом у 2024 році та пов`язаний з конфліктами у сім`ї ( з батьком дитини). [PERSON] працює у філії «Відокремлений підрозділ «Рівненська АЕС» АТ «НАЕК «Енергоатом», отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, не перебуває на обліках в лікаря -нарколога та лікаря-психіатра, раніше не судима та до кримінальної відповідальності не притягувалась. З показань свідків [PERSON] та [PERSON] , характеристики з дошкільного навчального закладу, виписок з медичних карт дитини вбачається, що [PERSON] належним чином виконує батьківські обов`язки щодо дитини. Батько дитини також бере участь у спілкуванні з нею та її вихованні, приїздить до дитини у м.Вараш, де вони разом проводять вільний час, спілкується засобами зв`язку. Відповідач зареєстрований і проживає за адресою: [ADDRESS] , за якою має належні умови проживання; працює у філії «Відокремлений підрозділ «Атомремонтсервіс» ДП «НАЕК «Енергоатом»; сплачує аліменти на утриманні дитини на користь її матері; у судовому засіданні повідомив, що не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра і ці обставини інші учасники справа не заперечували. Таким чином, з`ясувавши повно та всебічно обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази з урахуванням пріоритетності прав та інтересів дитини, суд враховує, що дитина [PERSON] любить та прихильно ставиться до обох батьків і потребує їх спільної уваги і виховання. Під час заслуховування його думки в судовому засіданні повідомив про своє бажання проживати разом із матір`ю, також висловив свою думку під час обстеження умов його проживання, вказав, що він регулярно засобами зв`язку спілкується з батьком, проте проживати чи їхати в гості до нього не бажає. Також суд враховує, що за фактичним місцем проживання дитина має відповідні соціальні контакти, відвідує дошкільний навчальний заклад. Суд враховує відносини, які існують між кожним із батьків та дитиною. Мати має дохід та здатна забезпечити дитину усім необхідним, має житло, в якому створила умови для гармонійного розвитку, проживання, навчання і виховання дитини. Суд враховує висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання дитини разом із матір`ю за місцем її проживання, який не суперечить інтересам дитини, а також дотримується балансу між інтересами дитини, правами та обов`язками батьків. Крім того, суд враховує, що батько дитини не заявляв зустрічних позовних вимог про визначення місця проживання з ним сина. Проте заперечує, щоб місце проживання дитини із матір`ю було визначено судовим рішенням, оскільки вважає, що він буде обмежений в реалізації своїх батьківських прав щодо дитини. Вказана позиція відповідача прослідковується також в його письмових поясненнях, які він надав органу опіки та піклування під час підготовки висновку щодо розв`язання спору. Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за можливе визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] , [INFO] , за місцем її проживання, що відповідатиме принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Перешкод для визначення місця проживання дитини з батьком, передбачених частиною другою статті 161 СК України, під час розгляду справи судом не встановлено. Разом із тим, суд вважає за необхідне зазначити, що між позивачем та відповідачем склалися конфліктні відносини, пов`язані з відсутністю взаєморозуміння під час реалізації ними батьківських прав та обов`язків відносно дитини, яка зазвичай стає свідком конфліктних ситуацій між батьками, що впливає на її емоційний стан, а відтак на її нервову систему та в цілому на стан здоров`я дитини. Тому суд наголошує, що визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю не повинно негативно впливати на її взаємовідносини з батьком, оскільки визначення місця проживання дітей з одним із батьків не позбавляє іншого батьківських прав та не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків, що мають усвідомлювати обидва з батьків. Отже, мати дитини [PERSON] не може перешкоджати батькові дитини [PERSON] брати участь у житті дитини, оскільки таке перешкоджання, залежно від обставин, може тлумачитись, як дії, вчинені на шкоду дитині, з відповідними правовими наслідками. У свою чергу кожен з батьків дитини під час реалізації ними батьківських прав щодо дитини повинен враховувати її стан здоров`я, емоційний стан та враховувати її інтереси. Кожен із батьків не позбавлений права піднімати у майбутньому питання щодо зміни місця проживання дитини з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, позов підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач за подання позову сплатила судовий збір в сумі 1 211,20 гривень ( том 1 а.с. 2). Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України (том 1 а.с.2). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 гривень.

Outcome: approved