Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що 07.06.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. Сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із позивачем, відповідач у витратах на дитину участі не приймає. Спільне життя між сторонами не склалося, у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння, втрату почуттів один до одного. Спільне господарство не ведеться. Збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач неналежним чином не виконує свій обов`язок з утримання неповнолітньої дитини, а тому постає питання про стягнення аліментів. Ухвалою від 06.03.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених недоліків не більше 10 днів з дня отримання копії ухвали. 17.03.2025 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 18.03.2025 року у вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13.05.2025 року від позивача [PERSON] надійшла заява про залишення позову без розгляду. 16.05.2025 року від позивача надійшла заява від позивача, в якій вона просить не додавати заяву про залишення без розгляду. Судом було відкладено розгляд справи для виклику позивача для з`ясування її думки щодо можливості розгляду справи та роз`яснення наслідків у разі залишення позову без розгляду. 01.08.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява в якій зазначено, що вона помилково надіслала заяву про залишення позову без розгляду, наслідки їй не були відомі та зрозумілі. Просить позовну заяву задовольнити в повному обсязі. Справу розглянути без її участі, у разі неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує. Час для примирення не потрібен. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим на підставі ч.2 ст.\~223, ч.1 ст.\~280 ЦПК України\~справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії\~\~ [NUMBER] від 07.06.2018 року, виданого Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №141\~ сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2018 року. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.04.2012 року, виданого Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Сумісне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини припинені. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є втрата почуття любові, а також відсутність взаєморозуміння. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4\~ст. 65 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно зі ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано\~Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ст.ст.\~110,\~112 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Відповідно до\~ст. 109 СК України\~шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Враховуючи, що шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони не ведуть сумісного господарства, позивач не бажає зберегти шлюб та сім`ю, відповідач відзив на позов не надав, тому суд вважає за можливе позов в цій частині задовольнити, шлюб розірвати, що не суперечить ст.110,\~112 СК України. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище - « [PERSON] », про що вона просила у позовній заяві, оскільки відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу у подальшому іменуватися цим прізвищем або поновити своє дошлюбне прізвище. Крім того, як визначено\~ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності і не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із\~ст. 180 СК України\~на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1\~статті 141 СК України, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Частиною 3\~ст. 181 СК України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Зі змісту частини 1\~статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, та враховує, що визначеної позивачем суми в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) відповідача буде достатньо для належного утримання та розвитку спільного сина сторін, так як обов`язок по його утриманню покладається на обох батьків. Суд враховує те, що відповідачем не було надано доказів, які б свідчили про неможливість надавати матеріальну допомогу малолітній дитині. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача, незадовільний стан здоров`я або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів суду надано не було. Частиною 1\~статті 191 Сімейного кодексу України\~встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн, сплаченого позивачкою за позовною вимогою про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до\~ст.141 ЦПК України, враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп. Згідно зі\~ст.430 ЦПК України\~суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved