Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» Столітній М.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] , просить стягнути з неї на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 46\~815 грн. Позовні вимоги обґрунтовані\~тим, що 15.11.2023 між ТОВ «Авенсус Україна`та Непик Євгенією Євгенівною було укладено електронний договір № 7270136 про надання споживчого кредиту. Згідно з умовами Договору, сума кредиту складає 10\~000,00 грн, строк кредиту - 350 днів. ТОВ «Авенсус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою виконало та надало ій кредит в сумі 10\~000,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки № [NUMBER] . Всупереч умовам договору відповідачка не здійснила оплату процентів згідно графіку платежу та не повернула тіло кредиту. 25.07.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» уклала договір факторингу №25.07.24-Ф, за умовами якого право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК Фінтраст Україна». Р ішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування з ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитним договором не сплачена і становить: 10\~000,00 грн тіло кредиту, 17\~313, 00 грн нараховані проценти первісним кредитором, 19\~502,00 грн проценти, нараховані позивачем за 98 календарних днів, всього 46\~815,00 грн. Ухвалою суду від 09 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Цією ж ухвалою задовлено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано від у АТ КБ «Притвабанк» іноьфрмацію щодо належдності [PERSON] платіжної картки, а також факту зарахування коштів на платіжну картку [PERSON] (а.с.101). В судове засідання не з`явився представник позивача не з`явився. У позовній заяві просив справу розглядати без його участі, зазначивши, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. На адресу суду двічі поверталися поштові конверти із позначкою - «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові №755/17944/18 (61-185св23) від 10.05.2023 вказав, що довідка поштового відділення із позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. Згідно з частиною 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, із врахуванням позиції представника позивача, який не заперечував щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. З урахуванням положень статті 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні фактичні обставини. 15 листопада 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено Договір № 7270136 про надання споживчого кредиту (а.с.11-15). Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 10\~000,00 гривень, строк кредиту 350 днів (п.п.1.3.,1.4. Договору). Відповідно до пункту 1.5.1. Договору, стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застовується у межах строку кредиту. Згідно умов 1.5.2. Договору, знижена процентна ставка 1,89% в день та застосовується, якщо споживач до 10.12.2023 або протягом трьох календарних днів, сплатить кошти в сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Підпунктом 3 пункту 4.1 кредитного договору передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. Договір підписано відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором С2701 (а.с.15). У паспорті споживчого кредиту продубльовані істотні умови кредитного договору. Зокрема, сума кредиту - 10\~000,00 грн, строк кредитування 350днів, станадартна процентна ставка (застосовується протягом строку кредиту, крім періоду застосування зниженої процентної ставки 726,35 % річних (1,99 % в день), знижена процентна ставка (затосовується з дати видачі кредиту до 10.12.2023 прку, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки, зокрема, до вказаного строку здійснена перша проплата процентів - 690,03% річних (1,89 %) в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом - 79\~650,00 грн, Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за зниженою процентною ставкою за весь строк користування кредитом 79\~401, 25 грн (а.с18,19). Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, сума процентів за користування кредитом складає - 69\~650,00 грн, усього сума платежів за розрахунковий період складає 69\~650,00 грн (а.с.16). Факт перерахування коштів на платіжну картку [PERSON] від ТОВ «Авенсус Україна» підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» №20240809-2.3. від 2024-08.09, про переведення 15.11.2023 коштів в сумі 10\~000,00 грн на картку № [NUMBER] (а.с71,72). Відповідно до картки обліку Договору (розрахунку заборогованості), представленого ТОВ «Авенсус Україна» за період з 15.11.2023 по 24.07.2025 [PERSON] жодного погашення заборгованості згідно умов Кредитного договору не здійснювала. За період з 15.11.2023 по 11.02.2024 ТОВ «Авентус Україна»\~нараховано заборгованість на загальну суму 27\~313, 00 грн, з яких 10\~000, 00 грн тіло кредиту, 17 313,00 грн проценти за користування кредитом за період 15.11.2023 по 11.02.2024, які нараховані за стандартною процентною ставкою 1,99% в день (а.с.22-28). 25 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» (клієнтом) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (фактором) укладено договір факторингу № 25.07./24-Ф, згідно з умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за процентною ставкою, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу (а.с.76-80). Згідно Витягу з реєстру боржників від 25.07.2024 ТОВ «ФК Фінтраст Україна» набуло право вимоги до [PERSON] за номером кредитного договору 7270136 на суму заборгованості, яка складається з: основної суми заборгованості - 10\~000,00 грн, суми заборгованості за відсотками - 17\~313,00 грн (а.с.35). Відповідно до наданих представником позивача копії Рішення єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», ЄДРПОУ 44559822, № 251124/1 від 25.11.2024 найменування цього товариства змінено на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за договором №7270136 про надання споживчого кредиту від 15.11.2023, позивач здійснив нарахування процентів за користування кредитними коштами за період з 25.07.2024 по 30.10.2024 (за 98 днів) за процентною ставкою 1,99 %. Сума нарахованих процентів за користування кредитними коштами - 19\~502,00 грн (а.с.29,30). Отже, судом встановлено, що спірні правовідносини, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані із укладанням кредитного договору, отриманням на його виконання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених договором, а також їх поверненням та сплатою процентів за користування ними (кредитні правовідносини). \~ \~ \~ \~Статтею 11 ЦК України\~встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~статті 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). За змістом\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі\~ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 вказаного Закону\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у пін мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1\~статті 626 ЦК України). Згідно з частина 1\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Із положень частина 1\~статті 638 ЦК України\~слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1\~статті 1048 ЦК України\~(положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини 2\~статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною 1\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд за результатами оцінки доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, із врахуванням того, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, перевіривши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності для вирішення справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що позивачем у передбаченому законом порядку доведено належними та допустимими доказами те, що між ТОВ «Авенсус Україна» та [PERSON] 15.11.023 укладено кредитний договір №7270136, який підписаний у визначеному\~Законом України «Про електронну комерцію»\~порядку одноразовим ідентифікатором. Сторонами визначено та погоджено розмір кредиту, строк кредитування, розмір відсоткової ставки, періоди здійснення обов`язкових платежів, а також суми платежів у них. Відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит в сумі 10\~000,00 грн. Ці кошти були перераховані [PERSON] на платіжну картку маска якої [NUMBER] , що підтверджується відповідним повідомленням ТОВ «Пейпек Україна» та випискою, наданою АТ КБ «Приватбанк» про зарахування 15.11.2023 на картку [NUMBER] грошових коштів в сумі 10\~000,00 грн, яку емітовано АТ КБ «Приватбанк» на ім`я [PERSON] . Разом з тим, як вбачається із розрахунку заборгованості відповідачка кредитні кошти позичальнику не повернула та проценти за користування такими не сплатила. 25 липня 2024 року ТОВ «ФК «Авенсус Україна» уклало договір факторингу з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (назву змінено на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»), за умовами якого позивач набув право вмоги до відповідачки. Згідно з розрахунком заборгованості, наданого первісним кредитором заборгованість [PERSON] за період з 15.11.2023 до 10.02.2024 становить 17 313, 00 грн процентів за користування кредитними коштами (87 днів *1,99%). Таким чином, судом встановлено, що первісним кредитором нараховано проценти за користування кредитом за 87 днів, що відповідає умовам договору, згідно якого строк кредитування становить 350 днів. Оскільки [PERSON] отримала кредит на строк 350 днів, і на момент переходу права вимоги до нового кредитора цей строк не закінчився, а відповідачка не повернула заборгованість, тому ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» продовжив нараховувати відповідачці відсотки за стандартною ставкою в межах строку дії кредитного договору. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «ФК Фінтраст Капітал», позивач здійснив нарахування процентів за користування кредитом за період з 25.07.2024 по 30.10.2024, тобто за 98 днів , що становить 19\~502, 00 грн (98 днів *1,99 %). А тому, в межах строку дії кредитного договору з урахуванням процентної ставки, встановленої договором, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, що складається з тіла кредиту в сумі 10 000,00 грн, процентів за користування кредитом за період з 15.11.2023 по 10.02.2024 в сумі 17\~313,00 грн та процентів за користування кредитом за період з 25.07.2024 по 30.10.2024 в сумі 19\~502,00 грн. Щодо судових витрат Відповідно до положень\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути судові витрати, понесені на професійну правничу допомогу, у розмірі 10 000,00 грн. В обґрунтування розміру понесених витрат позивач надав копії таких документів: Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 на суму 10 000, 00 грн (а.с.34), заявку №7640 на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с.36, 37). Договір №10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 (а.с.74,75). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. У постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved