Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

В березні 2025 року КП «Миколаївкомунтранс» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь заборгованості за надання послуг з вивезення твердих побутових відходів у розмірі 4\~410,06 грн. та судового збору. В обґрунтування позову зазначило, що 01.06.2012 між КП «Миколаївкомунтранс» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з вивезення побутових відходів №\~434. На момент закінчення строку дії даного договору сторони не заявляли про відмову від договору, у зв`язку з чим він вважається таким, що діє та таким, що є чинним на момент подачі позову. Відповідно до рішення виконкому ММР № 1919 від 24.10.2008, яке було чинним станом на час укладання вищезазначеного договору, тариф за надання послуги з вивезення побутових відходів мешканців приватного сектору складав 39,80 грн./куб.м. З моменту укладення Договору № 434 та станом на день подачі позовної заяви, норма утворення ТПВ з розрахунку на одного споживача, який мешкає у будинку індивідуальної забудови (приватному будинку) є незмінною та дорівнює 3,6\~куб.м. на рік з розрахунку на одного мешканця. Оскільки відповідач проживає в житловому будинку індивідуальної забудови, надання послуги з вивезення побутових відходів за Договором № 434 за адресою його проживання: [ADDRESS] , здійснюється спеціальними автотранспортними засобами за безконтейнерною схемою шляхом ручного завантаження. Станом на 31.01.2022 плата за послуги з вивезення побутових відходів, зокрема, для відповідача, починаючи з 01.06.2020 складає 37,02 грн. з розрахунку на одного мешканця. Кількість осіб, зареєстрованих за адресою відповідача, згідно п. 3.3 Договору №\~434 складає 2 особи. Протягом всього часу дії договору відповідач жодного разу не звертався до позивача з приводу неякісного надання послуг з вивезення побутових відходів, надання їх не в повному обсязі або ненадання взагалі. В порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів та діючого договору, відповідач не здійснював оплату за надані позивачем послуги в повному обсязі, у зв`язку з чим за період з 01.06.2012 по 31.01.2022 утворилася заборгованість у розмірі 4\~410,06 грн. 10.04.2025 Ленінським районним судом м. Миколаєва постановлено заочне рішення по справі № 489/1652/25\~за позовом Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг з вивезення побутових відходів, відповідно до якого позовні вимоги задоволено. А саме: стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» борг за надані послуги з вивезення твердих побутових відходів за період з 01.06.2012 по 31.01.2022 в розмірі 4\~410,06 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» судовий збір в розмірі 3 028,00\~грн. В травні 2025 року відповідач [PERSON] звернулась до суду із заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.04.2025, в заяві від 12.05.2025 заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Ухвалою суду від 26.05.2025 вказане заочне рішення скасовано, призначено справу до розгляду на 30.07.2025 о 08:45 год. 02.06.2025 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій враховано заяву відповідача про застосування строку позовної давності, у зв`язку з чим у КП «Миколаївкомунтранс» виникла необхідність зменшення позовних вимог на суму 838,60 грн., як заборгованості, що виникла з 01.06.2012 по 28.02.2017. Отже остаточно позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла за період з 01.03.2017 по 31.01.2022 у розмірі 3\~571,46 грн. Представник позивача КП «Миколаївкомунтранс» в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином, від нього 30.07.2025 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Протокольною ухвалою суду від 30.07.2025, прийнято його заяву про зменшення позовних вимог від 02.06.2025. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Згідно рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.08.2011 №\~909 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у м.\~Миколаєві» КП «Миколаївкомунтранс» було визнано виконавцем послуг по вивезенню побутових відходів з території м. Миколаєва. 01.06.2012 між [PERSON] та КП «Миколаївкомунтранс» укладено договір №\~434 про надання послуг з вивезення побутових відходів, відповідно до якого КП\~«Миколаївкомунтранс» зобов`язується надавати послуги з вивезення побутових відходів, зокрема, за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 3.1-3.3 Договору № 434, вартість Договору визначається, виходячи з різних обсягів вивезення ТПВ, розрахованих згідно до норм накопичення на одну людину, тарифу, діючого на момент складання договору, а також кількості проживаючих згідно із домової книги або довідки Ф3. У разі зміни тарифів, вартість договору змінюється, і оплата замовником отриманих послуг здійснюється по нових тарифах без зміни інших умов договору, нові тарифи будуть висвітлені в засобах масової інформації. Вартість Договору на момент його підписання становить 286,56\~грн./рік. Зареєстровано за вищевказаною адресою 2 особи. Відповідно до п. 4.1 цього Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. Згідно п. 5.4., 5.5. Договору, споживач зобов`язується: оплачувати в установлений договором строк надані послуги з вивезення відходів; сприяти виконавцю у надані послуги в обсязі та порядку передбаченим цим договором. Відповідно до п. 7 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання зобов`язань, визначених цим договором і законом. Згідно п. 10.1-10.2 Договір діє з 01.06.2012 на один рік та вважається таким, що продовжений на такий самий строк та на таких самих умовах, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявляла про відмову від договору або його перегляд. Відповідно до п. 9.8 Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві, затверджених рішенням Миколаївської міської ради № 12/21 від 19.04.2007, зі змінами та доповненнями, на території міста Миколаєва впроваджено дві схеми збирання та вивезення відходів: контейнерний збір та ручне завантаження. Оскільки відповідач проживає в житловому будинку індивідуальної забудови, надання послуги з вивезення побутових відходів за Договором № 434, за адресою його проживання: [ADDRESS] , здійснюється спеціальними автотранспортними засобами за безконтейнерною схемою шляхом ручного завантаження. Протягом дії Договору № 434, розрахунок щомісячної вартості послуги з вивезення твердих побутових відходів на одного мешканця становив: - з 01.06.2012 по 04.05.2014 3,60 куб. м. /рік (норма утворення побутових відходів на одного мешканця на рік, яка затверджена Рішенням ВК ММР від 25.07.2008 № 1562) х 39,80 грн./куб. м. (тариф, встановлений Рішенням № 1919 від 24.10.2008) / 12 міс. = 11,94\~грн./міс.; - з 05.05.2014 по 14.04.2015 14,87 грн./міс.; - з 15.04.2015 по 30.06.2018 18,30 грн./міс.; - з 01.07.2018 по 15.04.2019 30,11 грн./міс.; - з 16.04.2019 по 29.02.2020 33,85 грн./міс.; - з 01.03.2020 по 31.01.2022 37,02 грн./міс. Згідно положень ч. 1 ст. 35-1 ЗУ Про відходи (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) поводження з побутовими відходами здійснюється відповідно до державних норм і правил. Власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів. У відповідності до ч. 1 ст. 5 ЗУ Про житлово-комунальні послуги до комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами. Відповідно до статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до статті 7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини 1\~статті 901,\~частини\~1\~статті\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги. Споживач щомісяця вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги, у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього\~Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (стаття 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги). З історії фінансового стану послуг абонента [PERSON] за період з 01.06.2012 по 31.01.2022, відповідач має заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів, яка у загальному розмірі 4\~410,06 грн., за період з 01.03.2017 по 31.01.2022 - у розмірі 3\~571,46 грн. При цьому 02.06.2025 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій враховано заяву відповідача про застосування строку позовної давності, у зв`язку з чим у КП «Миколаївкомунтранс» виникла необхідність зменшення позовних вимог на суму 838,60 грн., як заборгованості, що виникла з 01.06.2012 по 28.02.2017. Отже остаточно позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла за період з 01.03.2017 по 31.01.2022 у розмірі 3\~571,46 грн. При цьому, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257\~ЦК України встановлена тривалість загальної позовної давності у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи та заяви про зменшення позовних вимог вбачається, що позивач остаточно просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів, яка виникла за період з 01.03.2017 по 31.01.2022 у розмірі 3\~571,46 грн. При цьому з позовом до суду він звернувся 10.03.2025. Разом з тим судом встановлено, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 впроваджено дію карантину на території України з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19. Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 01.07.2023 згідно постанови Кабінету Міністрів України № 651 від 27.06.2023 завершено дію карантину. В той\~же час\~24.02.2022,\~у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який триває до теперішнього часу. Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. З огляду на викладене, посилання відповідача [PERSON] на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення із даним позовом до суду, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог від 02.06.2025, не відповідають положенням діючого законодавства. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги в редакції від 02.06.2025 обґрунтовані та підлягають задоволенню. Так, оскільки відповідач покладені зобов`язання щодо оплати за надані послуги з вивезення побутових відходів за період з 01.03.2017 по 31.01.2022 на суму 3\~571,46\~грн. належним чином не виконала, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. При цьому\~суд не\~приймає до\~уваги доводи\~відповідача щодо\~відмови у\~задоволенні позову\~з підстав\~її необізнаності\~щодо розміру\~заборгованості з\~боку позивача\~перед подачею\~позову,\~оскільки у цивільному судочинстві досудова вимога (претензія) є обов`язковою в певних категоріях справ, зокрема, у випадках, передбачених законом або договором, зокрема у випадках, коли договором передбачено обов`язковість досудового врегулювання спору. Однак зі змісту договору № 434 від 01.06.2012 обов`язковість направлення досудової вимоги відповідачу не передбачена, а навпаки в п. 8.1. цього договору зазначено, що спори за договором між сторонами розв`язуються шляхом проведення переговорів або у судовому порядку. Аналогічні норми містяться в ч. 1 ст. 4 ЦПК України щодо того, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, тобто без будь-яких обмежень. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3\~028,00 грн., сплачений при подачі цього позову.

Outcome: approved