Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

27 травня 2025 року до Вараського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява, в якій ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №02998-07/2023 від 23.07.2023 року в сумі 33425,00 грн., судові витрати у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 7000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що 23.07.2023 між [PERSON] та ТОВ "Стар Файненс Груп", правонаступником якого є ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", було укладено в електронній формі кредитний договір №02998-07/2023,відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника кредит у розмірі 7000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальниця зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений у договорі термін. Вказує, що\~ТОВ "Стар Файненс Груп" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, а відповідач умов кредитного договору не виконав, у зв`язку з чим станом на день укладання договору відступлення прав вимоги між ТОВ "Стар Файненс Груп" та позивачем заборгованість відповідача становила 33425 грн. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова Компанія "Кредит-Капітал" 33425 грн. заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте від нього до суду надійшла заява про визнання позову за основним боргом. В заяві просить позовні вимоги позивача задоволити повністю, проте просить зменшити витрати на професійну допомогу та готовий сплатити 2000 грн. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що 23.07.2023 між ТОВ "Стар Файненс Груп" та [PERSON] було укладено кредитний договір №02998-07/2023. Порядок укладання договорів в електронній формі визначено\~Законом України "Про споживче кредитування"\~та\~Законом України "Про електронну комерцію". Зокрема, в\~ст.13 Закону України "Про споживче кредитування"\~зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). З аналізу положень\~ст.11 Закону України "Про електронну комерцію"\~вбачається, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону\~регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно із ч.1\~ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч.1\~ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Водночас,\~ст.202 ЦК України\~визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до норм\~ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст.207 ЦК України). Статтею 639 ЦК України\~визначено, що якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З аналізу вищевказаних норм вбачається, що договір про надання фінансового кредиту №02998-07/2023 від 23.07.2023 є письмовим правочином, який відповідає формі визначеній ст.207,\~208,\~1047,\~1055 ЦК України. Даний договір відповідає вимогам\~ст.1054 ЦК України. Правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49, 51\~ЦК України, а також спеціальними нормами\~глави 71 ЦК України. З копії договору №02998-07/2023 від 23.07.2023 встановлено, що за його умовами [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 7000 грн. (п.1.1 договору), строком на 360 днів з 23.07.2023 з кінцевим терміном повернення 16.07.2024 (п.1.2 договору). За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Тип процентної ставки: фіксована, процентна ставка становить 2,50% в день (п.1.4 договору). Відповідно до п.1.6 договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи реквізити платіжної картки № 4441-11хх-хххх-0039. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами. ТОВ "Стар Файненс Груп" свої зобов`язання за кредитним договором виконало, перерахувавши на картковий рахунок відповідача 7000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 23.07.2023 р. В свою чергу [PERSON] умов кредитного договору належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 7000 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 26425 грн. У суду відсутні підстави ставити під сумнів нарахування відсотків за користування кредитом, які зазначені у розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем разом із позовною заявою. Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2\~ст.1054 ЦК України\~передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1\~глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. Відповідно до ч.1\~ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1\~ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Розрахунок заборгованості за кредитним договором [PERSON] не оспорювався. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, та при цьому суд враховує, що фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі договору факторингу №29012024-1 від 29.01.2024, ТОВ "Стар Файненс Груп" передало (відступило) новому кредитору ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" за плату свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набув права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Таким чином, ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №02998-07/2023 від 23.07.2023 в розмірі 33425 грн. (з яких 7000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 26425 грн.\~заборгованість за відсотками). Враховуючи встановлені судом обставини, оскільки [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконав, при цьому розмір заборгованості, заявлений позивачем до стягнення, не спростований жодними належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, що позивачем доведено порушення відповідачем умов кредитного договору, а тому з врахуванням заявлених позовних вимог, з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 33425 грн. Також, відповідно до\~ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У частині восьмій\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді позивачем надано договір про надання правової допомоги №0103 від 01.03.2024 р., замовленням від 15.04.2025 р до Договору про надання правової (правничої) допомоги №0103 від 01.03.2024 зі змісту яких вбачається, що Адвокатським об`єднанням «Апологет» надано правову допомогу для ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] на суму 7\~000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(далі - Конвенція). Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи вищевказане та те, що зазначені витрати на правничу допомогу підтверджені належними доказами, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, типовість позовів про стягнення заборгованості за кредитними договорами, суд вважає, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в суді у розмірі 2000 грн.

Outcome: approved