Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

18 вересня 2024 року представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з земельної ділянки 4823383200:03:000:0403, площею 3,214 га, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Миколаївського (раніше Вітовського, Жовтневого) району Миколаївської області, яка за життя належала [PERSON] , [INFO] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІ-МК, №022930, виданого 29 березня 2001 року Миколаївською сільською радою, накладені постановами державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про арешт майна боржника ВП [NUMBER] від 27 грудня 2018 року та ВП [NUMBER] від 19 червня 2019 року. В обґрунтування заявлених вимог, представник позивача посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилися спадщина у вигляді земельної ділянки кадастровий номер 4823383200:03:000:0403, площею 3,214 га. Позивач є донькою спадкодавці та спадкоємцем першої черги. У встановлений законом строк остання звернулася до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Під час оформлення спадщини було з`ясовано, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 27 грудня 2018 року зареєстровано обтяження №29687739 про накладення арешту на майно [PERSON] . Арешт накладено на підставі постанови про арешт майна боржника від 27 грудня 2018 року ВП № [NUMBER] державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Крім цього, 19 червня 2019 року зареєстровано обтяження № 32057003 про накладення арешту на майно [PERSON] . Арешт накладено на підставі постанови про арешт майна боржника від 19 червня 2019 року ВП № [NUMBER] державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області У зв`язку з цим, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно, через перебування його під арештом (зареєстрованими обтяженнями) накладеними постановами державного виконавця Вітовського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 27 грудня 2018 року та 19 червня 2019 року, а також наявністю відомостей щодо боржника [PERSON] , [INFO] , в Єдиному реєстрі божників. На сьогодні через арешт позивач позбавлена можливості оформити спадщину. Нині захист її прав, як спадкоємиці вищевказаного нерухомого майна можливий лише шляхом скасування заборони на це майно. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, направили до суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач - Корабельний відділ державної виконавчої служби міста Миколаєва Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судові засідання свого представника не направив, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається таким, що повідомлений судом належним чином. Третя особа - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судові засідання свого представника не направила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином. Третя особа - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судові засідання свого представника не направила, відповідно до частини 7 статті 128 ЦПК України вважається такою, що повідомлена судом належним чином. Ухвалою суду від 10 грудня 2024 року позовна заява прийнята до провадження, відкрито провадження у справі, справа розглядається в порядку загального позовного провадження. 22 липня 2025 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку за правилами загального позовного провадження. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне. Першою статтею Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до пункту другого частини першої статті 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частинами 1 та 2 статті 321 Цивільного кодексу України). Аналогічна норма закріплена в статті 321 ЦК України. Відповідно до положень статті 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що 08 лютого 2024 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) складено актовий запис про смерть №112 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.15), Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки кадастровий номер 4823383200:03:000:0403, площею 3,214га, що знаходиться на території Миколаївської сільської ради Миколаївського (раніше Вітовського, Жовтневого) району Миколаївської області. Земельна ділянка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, серія ІІ-МК, №022930, виданого 29 березня 2001 року Миколаївською сільською радою, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14 серпня 2024 року № 390930573 (а.с. 16). Згідно зі статтею 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1262-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем після смерті є донька померлої [PERSON] . Факт родинних відносин між померлим та позивачами підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , повторно виданого Котляревською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області від 10 березня 1981 року, серії [NUMBER] , в якому [PERSON] вказана в графі «мати». Позивачем [PERSON] після укладення шлюбу 31 березня 1965 року з [PERSON] змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 06 листопада 1981 року? серії [NUMBER] (а.с. 14). Як на підставу звернення до суду позивач посилається на те, що під час оформлення спадщини було з`ясовано, що на належне [PERSON] майно накладено арешт. Так, 27 грудня 2018 року зареєстровано обтяження № 29687739 про накладення арешту на майно [PERSON] на підставі постанови про арешт майна боржника від 27 грудня 2018 року, виданої державним виконавцем Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, виконавче провадження № [NUMBER]. Крім цього, 19 червня 2019 року зареєстровано обтяження № 32057003 про накладення я арешту на майно [PERSON] на підставі постанови про арешт майна боржника від 19 червня 2019 року, виданої державним виконавцем Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, виконавче провадження [NUMBER]. Вказане підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 14 серпня 2024 року № 390930573 (а.с. 16). Постановою головного державного виконавця Вітовського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 27 грудня 2018 року виконавчий документ за виконавчим провадженням № [NUMBER] повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 12). В свою чергу, виконавче провадження № [NUMBER] закінчено у зв`язку зі смертю боржника про що головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено 20 лютого 2024 року відповідну постанову (а.с. 11). У справу, в якості третіх осіб, були залучені товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», які мають право вимоги до спадкодавця. Разом з тим, будь-яких заяв, пояснень чи заперечень з їх боку до суду не надходило. Крім цього, з огляду на відповідь начальника відділу Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 06 вересня 2024 року № 57511, згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження на виконані у відділі перебували виконавчі провадження, а саме: виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду Миколаївської області №4/477/450/18 від 08 червня 2018 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» боргу у сумі 35178,23 грн.. Виконавче провадження завершено на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» 27 грудня 2018 року; виконавче провадження [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду Миколаївської області 2/477/450/18 від 08 червня 2018 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Ф« «Європейська агенція з повернення боргів» судового збору у сумі 1762,00 грн. Виконавче провадження завершено на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 17,19). За змістом положень частини 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених цим Законом. З зазначеного вбачається що хоча виконавчі документи і повернені стягувачу водночас, рішення суду щодо стягнення кредитної заборгованості не виконано, що не позбавляє стягувача можливості повторно пред`явити їх до примусового виконання. Водночас, на сьогодні заборона не знята, що позбавляє позивача можливості скористатися своїм правом як спадкоємця щодо оформлення спадщини. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню. Частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зроблено у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21). Оцінивши в сукупності наявні у справі докази та враховуючи, що позивач через арешт, накладений на все нерухоме майно спадкодавця позбавлена можливості скористатися своїм правом на оформлення спадщини, як спадкоємиця першої черги, за відсутності будь-яких заперечень з боку осіб, які мають право вимоги до спадкодавця, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Ухвалене рішення не позбавляє кредитора спадкодавця можливості звернутися до приватного нотаріуса Миколаївського нотаріального округу Миколаївської області Сапеги О.П., якою відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] , з заявою про передачу претензії всім спадкоємцям, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , або звернутися з позовом до суду. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved