Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

30.05.2025 представник позивача звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області через систему «Електронний суд» із позовною заявою до відповідача, в якій просить: стягнути заборгованість за Договором №31074-05/2024 від 27.05.2024 у розмірі 30450 гривень, яка складається з: 7000 грн. - заборгованість за кредитом; 9450 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 14000 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами), та судові витрати. В обґрунтування вимог зазначено, що 27.05.2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 31074-05/2024, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн., строком на 120 днів, дата погашення кредиту 23.09.2024. 30.10.2024 між ТОВ Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» було укладено Договір факторингу № 30102024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 31074-05/2024 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань заборгованість за Договором №31074-05/2024 становить30450 гривень, яка складається з: 7000 грн. - заборгованість за кредитом; 9450 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 14000 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами), яку позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь та судові витрати (а.с. 1-15). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 30.05.2025 справу передано судді Кіндратишин Л.Р. (а.с. 65). 02.06.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 70-71). 20.06.2025 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань, однак вважає розрахунок заборгованості не співмірним, оскільки сума нарахованих відсотків та накладених штрафних санкцій є очевидно непропорційною до суми зобов`язання. Просив позовні вимоги задоволити частково, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 7000 грн., що становить заборгованість за тілом кредиту, в задоволенні інших вимог відмовити (а.с. 78-84). Представник позивача в судове засідання не з`явився, зазначивши в позовній заяві про проведення розгляду справи без участі позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим відповідно до вимог закону. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 29.07.2025 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6\~ст.\~259\~ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4\~ст. 268 ЦПК України\~підписав судове рішення без його проголошення. Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Встановлено, що 27.05.2024 між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №31074-05/2024, відповідно до умов якого, позивач надає відповідачу фінансовий кредит в розмірі 7000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором ( п. 1.1.). Відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, мета отримання кредиту - власні потреби клієнта, кредит надається строком на 120 днів, дата надання кредиту 27.05.2024, клієнт зобов`язаний погасити в останній день вказаного строку кредитування, дата погашення кредиту 23.09.2024. Тип процентної ставки фіксована ( п. 1.4.), денна процентна ставка становить - 1,50% та застосовується у межах строку кредитування, денна процентна ставка розрахована за формулою: ДПС=(ЗВСК/ЗРК)/t*100%, де ДПС - денна процентна ставка, ЗВСК - загальні витрати за кредитом ( сума всіх нарахувань згідно Графіку платежів), ЗРК - загальний розмір кредиту, t - строк кредитування у днях ( п. 1.4.1.). Відповідно до п. 1.6. кредит надається клієнту в безготівковій формі на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки №4149-49хх-хххх-3230. Договір укладено у електронній формі та підписано [PERSON] електронним підписом [NUMBER] (а.с. 22-27). Згідно з графіком платежів, який є додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №31074-05/2024 від 27.05.2024 загальна вартість кредиту становить 19600 грн, реальна річна процентна ставка 9671,38 %, проценти за користування кредитом - 12600 грн. (а.с. 28) Про вказане також свідчить паспорт споживчого кредиту (а.с. 19 зворот-21). Відповідно до листа №3426_240828135830 від 28.08.2024 ТОВ «ПЕЙТЕК», №20250220-27 від 20.05.2025, на виконання умов договору між ТОВ «ПЕЙТЕК» та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» про надання платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку № [NUMBER] від 09.02.2024, відповідно до якого з платіжної карти споживача на рахунок, було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта від ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 27.05.2024 на суму 7000 грн., призначення платежу: зарахування на карту, маска карти [NUMBER] ( а.с. 30 зворот). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором 31074-05/2024 від 27.05.2024 станом на 30.10.2024 : 7000 грн. заборгованість по простроченому тілу кредиту, 9450 грн. заборгованість по простроченим відсоткам, 14000 заборгованість по штрафам, всього оплат 2100 грн ( а.с. 31-33). Згідно з вимогою про повернення заборгованості, 22.05.2025 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» надіслало [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту за договором договір про надання фінансового кредиту №31074-05/2024 від 27.05.2024 та сплату всіх нарахованих процентів за користування кредитом, неустойки у вигляді пені, у розмірі 30450 грн. (а.с. 33 зворот-34). 30.10.2024 ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (Фактор) уклали Договір факторингу №30102024 (а.с. 40 зворот-45). Відповідно до п. 1.1. вказаного договору на умовах встановлених цим Договором та у відповідності до гл. 73 ЦК України, Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна договору) за плату, а Клієнт відступає Факторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами (Портфель Заборгованості). Згідно з п. 1.2. внаслідок передачі (відступлення) Права Вимоги за цим договором, Фактор заміняє Клієнта у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості, та набуває прав грошових вимог Клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. В акті приймання-передачі письмового та електронного Реєстру Боржників від 30.10.2024 до Договору факторингу №30102024 від 30.10.2024 вказано, що згідно з вимогами Договору факторингу №30102024 від 30.10.2024, ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» передав, а ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» прийняв Реєстр Боржників ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» в кількості 5667, загальна сума заборгованості 77 712 388,06 грн. (а.с. 40). Відповідно до Витягу з акту приймання-передачі прав №1 від 30.10.2024 до Договору факторингу №30102024 від 30.10.2024, боржник [PERSON] , номер кредитного договору 31074-05/2024, сума заборгованості 30450 грн., з якої сума заборгованості за основною сумою боргу - 7000 грн., сума заборгованості за відсотками - 9450 грн., сума заборгованості за пенею - 14000 грн., кількість днів прострочення виконання кредитних зобов`язань - 97 (а.с. 17). Статтею 512 ЦК України\~визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами частини першої\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша\~статті 519 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша\~статті 626 ЦК України). Згідно положень ч. 1ст. 1077\~ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно змісту ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). При визначенні дійсності вимоги підлягають застосуванню норми\~статті 204 ЦК України, за змістом якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Така правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 916/1171/18, від 14 листопада 2018 року у справі № 910/8682/18, від 30 серпня 2018 року у справі № 904/8978/17, від 04 березня 2019 року у справі № 5015/6070/11, від 10 вересня 2019 року у справі № 9017/317/19, від 09 липня 2019 року у справі № 903/849/17. Враховуючи, що [PERSON] не надав суду належних, допустимих і достовірних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, в силу прямого припису\~статті 204 ЦК України\~їх правомірність презюмується. Отже, долучений до справи договір факторингу є чинними, його дійсність ніким не оспорено, а тому і підлягають до виконання. Позивач набув право Вимоги до відповідача за вище вказаним кредитним договором на законних підставах. Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Частиною першої статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови договору кредитної лінії №00-9703427 від 02.04.2024 належним чином не виконував, суд вважає за необхідне, задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» заборгованість за даним кредитним договором №31074-05/2024 від 27.05.2024 в загальному розмірі 16450 грн., з яких: 7000 грн. - заборгованість за кредитом; 9450 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. Щодо вимоги про стягнення пені в сумі 14000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст.ст. 549, 551 ЦК України, за якими неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У зв`язку з оголошенням воєнного стану на території України та погіршенням економічного становища України, значна кількість позичальників не взмозі платити по кредитних зобов`язаннях. У зв`язку з цим Верховною Радою України було ухвалено Закон України № 2120-IXП «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Відповідно до п. 18 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку, і є чинним на даний час. Беручи до уваги наведене, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) за кредитним договором не несе відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, з нього не може бути стягнуто нараховану пеню за укладеним договором, тобто у період воєнного стану. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача неустойки - не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, є безпідставними, а тому в частині задоволення позову про стягнення пені в сумі 14000 грн. слід відмовити. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі. Враховуючи наведене, а також те, що відповідач, будучи ознайомленим з умовами кредитування, уклавши кредитний договір не виконує його істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту, хоча взяв на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу, суд, дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 7000 гривень витрат на професійну правову допомогу в рамках договору про надання правової допомоги №012-25 від 03.03.2025, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату правової допомоги позивач надав такі докази: Договір про надання правової допомоги від 03.03.2025 (а.с. 60-61), копію ордеру серії АА №1584815 від 30.05.2025 (а.с. 13), копію свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю серії КС №10376/10 ( 52 зворот-53). Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1 ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у даній цивільні справі, у розмірі 7000 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі розмір гонорару. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Із матеріалів справи вбачається, що вказана позовна заява подана через систему «Електронний суд», та відповідно до ч.3\~ст.4 Закону України «Про судовий збір»\~судовий збір сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 1308,65 грн. На підставі та

Outcome: approved