Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою, в обґрунтування якої вказала наступне. Вона (дівоче прізвище до одруження [PERSON] ) народилася [INFO] в місті Пирятин Полтавської області, де і проживає на даний час за адресою: [ADDRESS] . З 17.01.2005 перебувала у шлюбі з [PERSON] , який було розірвано рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.12.2013. Від шлюбу має доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею. Її рідний брат - [PERSON] , народився [INFO] в місті Пирятин Полтавської області, де і проживав все своє життя. У 2019 році брат фактично розлучився зі своєю дружиною [PERSON] . Юридично розірвання шлюбу було зареєстровано 04 серпня 2020 року. Починаючи з листопада 2019 року брат - [PERSON] фактично постійно проживав з нею та її донькою однією сім`єю, вів спільне господарство. Проживали вони разом за адресою: [ADDRESS] . У березні 2022 року [PERSON] за власним бажанням пішов служити до лав Національної гвардії України та був зарахований до списків особового складу військової частини [NUMBER] Національної гвардії України. [INFO] [PERSON] загинув при виконанні бойового завдання поблизу міста Кремінна Луганської області. Похований [PERSON] [INFO] у місті Пирятин Полтавської області на місцевому цвинтарі при її безпосередньої участі та за допомогою військової частини [NUMBER] Національної гвардії України. 13 лютого 2025 року вона звернулася до командира [NUMBER] НГУ із заявою про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку із загибеллю [INFO] її брата - [PERSON] . 12 березня 2025 року вона отримала лист від командира ВЧ [NUMBER] , яким їй було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю правових підстав, оскільки за законодавством вона не відноситься до членів сім`ї [PERSON] , та нею не було підтверджено факт перебування на утриманні загиблого. У зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даною заявою, де просить встановити факт проживання її - [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю з жовтня 2019 року по [INFO] . Заявниця вказує на те, що встановлення даного факту необхідно їй для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та ї сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з загибеллю [INFO] її брата - [PERSON] . Заявниця в судову засіданні заяву підтримала, просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві. Представник заявниці в судовому засіданні просив заяву задовольнити, оскільки вважає, що заявниця є жінкою, яка проживала разом із загиблим [PERSON] однією сім`єю як чоловік та жінка, тому має право на отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до п.4 статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», де зазначено, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у пунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, жінка, з якою загибла особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови, що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. Представник заінтересованої особи зазначив, що він не заперечує щодо того, що наявний факт спільного проживання заявниці та загиблого [PERSON] як брата і сестри, проте в розрізі виплат мається на увазі проживання чоловіка і жінки, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах, тобто в цивільному шлюбі чи в офіційно зареєстрованому шлюбі. Просив у задоволенні заяви відмовити. Судом для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, були допитані наступні свідки: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що знає з дитинства родину заявниці, вони є сусідами, перебувають у дружніх стосунках. Брат заявниці напередодні загибелі проживав з нею та її донькою. Вони разом робили ремонт, [PERSON] доглядав за садом, допомагав [PERSON] . У березні 2022 року [PERSON] приїхав з Польщі. Організацією поховання [PERSON] займалася [PERSON] та [PERSON] . Заявниця жила разом [PERSON] з кінця 2019 року, приблизно з листопада/грудня, постійно. Вона ніколи не чула від них сварок, жили як одна родина. Після того, як загиблий [PERSON] мобілізувався, у відпустку приїжджав до [PERSON] . Спадок залишив [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що вона сусідка заявниці, її чоловік дружив з братом заявниці - [PERSON] . Наприкінці 2019 року [PERSON] перейшов жити до [PERSON] . Коли у 2022 році пішов служити, то у відпустку приїжджав до [PERSON] . [PERSON] допомагав [PERSON] з ремонтом, зокрема, робив дах і паркан у будинку [PERSON] . Відносини у них були як у брата та сестри, вели спільне господарство. [PERSON] ховала [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що був близьким другом загиблого [PERSON] , знайомі були 10 років. Він проживає в Києві, але кожної неділі приїжджав в село Смотрики Пирятинської ТГ у батьківську хату, також приїжджав до [PERSON] з [PERSON] . [PERSON] допомагав сестрі [PERSON] у всьому. [PERSON] став проживати з [PERSON] після того, як розвівся зі своєю дружиною. Жінки у [PERSON] не було, він вів спільне господарство з сестрою [PERSON] , зробив дах в її будинку. Свідок [PERSON] пояснив, що заявницю знає давно, з її братом [PERSON] дружив. У будинку, в якому був зареєстрований [PERSON] , останній не проживав з грудня 2019 року, жив на [ADDRESS], у [PERSON] . Він допомагав перевозити [PERSON] майно до [PERSON] . Йому відомо, що [PERSON] допомагав своїй сестрі [PERSON] фінансово, проте чи був у них спільний бюджет, не знає. [PERSON] допомагав сестрі з перекриттям даху будинку. Також неодноразово він бачив як [PERSON] з [PERSON] разом купляли продукти харчування. Суд, заслухавши доводи та заперечення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народилась [INFO] , її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). [PERSON] 17.01.2005 уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище на [PERSON] . Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 05.12.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] мається актовий запис №16 від 04.08.2020 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). 24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час. [PERSON] 20.03.2022 був мобілізований для проходження військової служби до військової частини [NUMBER] Національної гвардії України на посаду кулеметника 1-го відділення 3-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти 1-го стрілецького батальйону, що підтверджується копією військового квитка та витягом з наказу №61 від 20.03.2022 по стройовій частині [NUMBER] НГУ (а.с.28-29). [INFO] [PERSON] , проходячи військову службу, загинув внаслідок вибухової травми, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №10-12/2076-ДМ/23 від 07.08.2023 та свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с.40-41). [PERSON] займалась похованням [PERSON] та встановила пам`ятник на його могилі (а.с.42-49). За життя 29.07.2023 [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів [PERSON] (а.с.50). [PERSON] після смерті [PERSON] оформила спадщину та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.51-54). Згідно довідки голови квартального комітету №61 від 04.02.2025 [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , та має склад сім`ї: донька [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] . Проживали разом однією сім`єю та вели спільне господарство разом з сестрою [PERSON] за цією адресою (а.с.55). 13 лютого 2025 року [PERSON] звернулась до командира [NUMBER] НГУ із заявою, в якій просила виплатити їй одноразову грошову допомогу відповідно до пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 у зв`язку із загибеллю [INFO] її брата - солдата [PERSON] (а.с.58-59). Листом командира [NUMBER] НГУ від 12.03.2025 №1/61/10-1104-Т-11 відмовлено [PERSON] у виплаті одноразової грошової допомоги на підставі пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168, так як вона не відноситься за законодавством до членів сім`ї [PERSON] та нею не було підтверджено факту перебування на утриманні загиблого (а.с.60). Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши суть правовідносин, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог [PERSON] слід відмовити з огляду на таке. Заявниця та її представник, звертаючись до суду з даною заявою, вважають, що заявниця має право на отримання одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю [PERSON] як член його сім`ї на підставі положень пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка була чинна на момент її звернення до командира військової частини, в якій проходив військову службу [PERSON] , та чинна до теперішнього часу. Так, Законом України від 09.12.2023 №3515-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги», який набрав чинності 29.03.2024, статтю 16-1 викладено в новій редакції: «Стаття 16-1. Особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. 1. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. 2. За наявності особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, на користь яких складено таке особисте розпорядження, у розмірі частки, визначеної в такому розпорядженні у відсотках. Незалежно від змісту особистого розпорядження право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки загиблої (померлої) особи у розмірі 50 відсотків частки, яка належала б кожному з них у разі призначення і виплати одноразової грошової допомоги за відсутності особистого розпорядження. 3. У разі відсутності особистого розпорядження або за наявності неохопленої особистим розпорядженням частки розміру одноразової грошової допомоги право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги (її частки) мають особи, визначені у пункті 4 цієї статті, у рівних частках. 4. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Проте суд уважає хибними доводи та посилання заявниці та її представника на те, що заявниця має право на отримання одноразової допомоги у зв`язку із загибеллю [PERSON] як член його сім`ї на підставі положень статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, яка була чинна на момент звернення [PERSON] до командира [NUMBER] НГУ, в якій проходив військову службу [PERSON] , та є чинною до теперішнього часу, з огляду на таке. За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Отже, за загальним правилом закони та інші нормативно-правові акти мають пряму дію в часі, тобто регулюють відносини, що виникли після набрання чинності цими актами, а також відносини, які виникли до набрання чинності нормативно-правовими актами і продовжують існувати на час набрання ними чинності. У другому випадку такі акти поширюються на ці відносини з моменту набрання чинності, а не з моменту виникнення відповідних відносин. В окремих випадках законодавець вказівкою в перехідних положеннях «нового» нормативно-правового акта може зберегти праворегуляторний вплив визнаного нечинним нормативно-правового акта на певні суспільні відносини, які продовжують тривати після набрання чинності «новим» (переживаюча дія). Здатність закону регулювати відносини з моменту їхнього виникнення у минулому, є зворотною дією нормативно-правового акта в часі, яка для цілей стабільності суспільних відносин застосовується лише в разі скасування чи пом`якшення юридичної відповідальності. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України у своїх рішеннях. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Отже, враховуючи принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, суд уважає, що в даній справі підлягають застосуванню норми законів та нормативно-правових актів, які діяли на момент загибелі [PERSON] ( [INFO] ). Так, на момент смерті [INFO] [PERSON] абз.1, 2 пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та стаття 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» були чинні в таких редакціях. Абзацами 1, 2 пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» станом на 05.08.2023 було передбачено, що установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції станом на дату смерті [PERSON] - [INFO] ) було визначено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Перелік осіб у статті 16-1, що мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, є вичерпним та не містить в собі норми, яка б давала право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги [PERSON] як члену сім`ї [PERSON] . Отже, відповідно до вказаних норм матеріального права [PERSON] , навіть за умови встановлення факту проживання однією сім`єю з [PERSON] , не має права на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У частині першій статті 315 ЦПК України наведено перелік фактів, справи про встановлення яких розглядаються судом. За змістом частини другої цієї статті зазначений перелік не є вичерпним. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц (провадження № 14-139цс18). Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт проживання однією сім`єю встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Отже, аналізуючи встановлені обставини справи в контексті вказаних норм матеріального та процесуального права суд констатує, що встановлення факту проживання [PERSON] однією сім`єю з [PERSON] в даному випадку не є фактом, що має юридичне значення, оскільки не породжує для заявниці юридичних наслідків, так як від встановлення даного факту у заявниці не виникає право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги після смерті [PERSON] . За таких обставин у задоволенні заяви [PERSON] слід відмовити з указаних підстав.

Outcome: dismissed