Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

18.04.2025 року М(Т)СБУ звернулося до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 27.07.2022 року на а/д Р15 (Нововолинськ-Володимир) відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), а саме: [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Opel», д.н.з. [NUMBER] , порушив правила дорожнього руху та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП потерпілий отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Згідно із вироком Нововолинського міського суду Волинської області, [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Таким чином, шкода потерпілому була завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки «Opel», д.н.з. [NUMBER] , яким керував відповідач. Позивач здійснило розгляд вказаного випадку, визначило розмір завданої шкоди та здійснило на користь потерпілої сторони регламентну виплату у розмірі 78\~000 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то останній, як особа, що винна у скоєнні ДТП, зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу М(Т)СБУ завдану потерпілій стороні шкоду. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь М(Т)СБУ завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 78000 грн., а також судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у своєму позові просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Щодо постановлення заочного рішення не заперечує (а.с. 3-зворот). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву від нього на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 27.07.2022 року о 21 год. 18 хв. [PERSON] , керував транспортним засобом «Opel Vectra», д.н.з. [NUMBER] та рухався ділянкою автодороги Р15 (Нововолинськ-Володимир) при виїзді з м. Нововолинськ, в напрямку м. Володимир, в місці розташування тимчасового контрольно-пропускного пункту, біля архітектурної споруди «Нововолинськ». Рухаючись вказаною прямою ділянкою дороги водій [PERSON] , всупереч вимог Правил дорожнього руху України,передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій та легковажно розраховуючи на їх відвернення, проявив неуважність та злочинну недбалість, не стежив уважно за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахувавши перешкоду попереду транспортний засіб, який проходив перевірку на тимчасовому контрольно-пропускному пункті, при спроі об`їзду з права, виїхав правою частиною автомобіля за межі проїзної частини дороги праворуч на узбіччя та вчинив наїзд на потерпілих [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого останні загинули на місці події. Вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 04.05.2023 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП, яка мала місце 27.07.2022 року о 21 год. 18 хв. на автодорозі Р15 (Нововолинськ-Володимир) при виїзді з м. Нововолинськ, в напрямку м. Володимир, в місці розташування тимчасового контрольно-пропускного пункту (а.с. 10-14). Із наведеного слідує, що дії [PERSON] 27.07.2022 року о 21 год. 18 хв. на автодорозі Р15 (Нововолинськ-Володимир) у причинно-наслідковому зв`язку пов`язані із заподіянням смерті пішоходу [PERSON] (а.с.23). Так, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV), регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до п. 21.1. ст. 21 Закону № 1961-IV, - з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Із матеріалів справи вбачається, що на момент настання ДТП, яка мала місце 27.07.2022 року о 21 год. 18 хв. на автодорозі Р15 (Нововолинськ-Володимир), цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахованою не була (а.с. 18). Судом також встановлено, що потерпіла особа [PERSON] звернулась до М(Т)СБУ з заявою про відшкодування заподіяної шкоди в результаті якої загинув [PERSON] (а.с. 19). Розмір шкоди пов`язаної зі смертю потерпілого та інших витрат на поховання (витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника) сума підтверджених витрат складає 80000 грн. (а.с. 25). Відповідно до ст. 27.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку зі смертю потерпілого Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до Наказу № 10742 від 17.11.2017 року та вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір регламентної виплати склав 78000 грн., яке М(Т)СБУ було сплачено потерпілій особі згідно платіжної інструкції № 922033 від 10.05.2023 року (а.с. 26,27). На момент ДТП розмір мінімальної заробітної плати становив 6500 грн., отже позивачем були понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою, в розмірі 78000,00 грн.: 6500 грн. х 12 = 78000 грн. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 39.1 ст. 39 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями М(Т)СБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (пп. 39.2.1 п. 39.2. ст. 39 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до норм п. 38.2.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», М(Т)СБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В даному випадку таке право регресу виникло з моменту здійснення регламентної виплати, тобто з 11.05.2023 року, оскільки регламентна виплата була здійснена 10.05.2023 року відповідно до платіжної інструкції № 922033. Таким чином до М(Т)СБУ у порядку регресу перейшло право вимоги на отримання від [PERSON] \~\~компенсації у повному обсязі регламентної виплати - матеріальної шкоди, заподіяної потерпілій особі - членам сім`ї (родичам)\~пішохода [PERSON] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27..07.2022 року о 21 год. 18 хв. на автодорозі Р15 (Нововолинськ-Володимир). За наведених обставин, суд вважає позовні вимоги М(Т)СБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З вищевикладеної норми закону слідує, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі в розмірі 3028 грн. понесені останнім при сплаті судового збору. На підставі ст. ст. 16, 22, 993, 1187, 1191, 1192 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та

Outcome: approved