Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог вказує, що рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.07.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з [PERSON] та перебуває на повному його утриманні. Місце проживання дитини судовим рішенням визначено за батьком. Відповідачка не сплачує аліменти та не надає жодної матеріальної допомоги дитині. Їх син має інвалідність, хронічне захворювання - наслідки РОЦН, затримка розвитку та мовлення, потребує регулярних медичних обстежень, постійного прийому ліків . У зв`язку з хворобою дитина потребує додаткових витрат на лікування. Дитина проживає з позивачем та перебуває на його утриманні, [PERSON] не може самостійно утримувати сина та повністю забезпечити необхідні витрати на лікування дитини, оскільки сам має інвалідність 3 групи. Понесені ним витрати складаються з витрат на придбання ліків для дитини в аптеках та лікування зубів. Загальна сума витрат на лікування та придбання ліків становить - 13977 грн. Таким чином, відповідачка повинна сплатити половину вартості понесених витрат на лікування дитини, що становить 6988 грн. 50 копійок. Вказаний позов надійшов до суду - 23 травня 2025 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської обалсті від 17 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Належним чином повідомлена [PERSON] , згідно ч.11 ст. 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явилася, причину неявки суду не повідомила. Суд, всебічно, повно, об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, рахує, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження дитини, серії [NUMBER] . Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 25.07.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Дитину - [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з батьком. [PERSON] є внутрішньо-переміщеною особою, що підтверджується довідкою №5602-7002116124 від 11.09.2024. Згідно відповіді від 03.06.2025 Управління Соціального захисту населення Вараської РДА - [PERSON] перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа з 13.06.2022 на території Володимирецької селищної ради територіальної громади у Вараському районі Рівненської області України та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проте за місцем реєстрації фактично не проживає. Відповідно до довідки №19 від 07.01.2025, виданої управлінням соціального захисту населення Вараського районної державної адміністрації, [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення Вараського районної державної адміністрації і отримує тимчасову допомогу на 1 дитину, у випадку, коли місце проживання матері (батька) невідоме. [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням, серії [NUMBER] . Відповідно до Медичного висновку №34 від 25.05.2025, [PERSON] , [INFO] має хронічне захворювання наслідків РОЦН, у вигляді вираженої затримки психологічного розвитку, моторна алалія. Загальна сума витрат на лікування та придбання ліків, що потратив [PERSON] - становить 13977 грн., що підтверджується квитанціями на придбання ліків, медичними консультативними висновками. Згідно Виписки з електронної картки № [NUMBER] , виданої ТОВ «Центр дитячого здоров`я «БейбіДок», [PERSON] , [INFO] , має наступний діагноз: глибокий карієс [NUMBER] , хронічний періодонтит 85, резорбція коренів та дна порожнини зуба 65. Проведено наступне лікування - інфільтраційне обезболення 55; видалення кореня 55 та частини резорбованого кореня, встановлення пломб. Рекомендації: антибіотекотерапія, консультація шелепнолицевого хірурга, з повторною рентгенографією, профілактичні огляди, кожні 3 місяці. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначено в ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 181 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких наведено у зазначеній статті. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними факторами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №3, до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Додаткові витрати не є додатковим стягнення коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, які можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду, який розглядає позов про визначення розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину, зумовлених особливими обставинами. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини або чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Тому, розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 13 вересня 2017 року у справі №6-1489цс17, до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо доведеності додаткових витрат та їх розміру, суд прийшов до наступних висновків. За змістом закону, докази, що подаються сторонами повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Як вбачається зі ст.ст.76-80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Проаналізувавши докази, надані позивачем щодо додаткових витрат на утримання дитини, суд вважає, що у силу положень статті 185 СК України вказані витрати відносяться до додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами (хронічна хвороба), а тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину слід задовольнити. Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено , а [PERSON] звільнений від сплати судового збору за подання позову до суду, а тому слід стягнути з [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved