Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Адвокат Ейбут Євгенія Іванівна, яка діє в інтересах позивача [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернулася до суду з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до Свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб, про що 21 травня 2022 року складено відповідний актовий запис № 942 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що фактично з грудня 2024 року позивач з відповідачем не підтримують сімейних відносин, не спілкуються та не ведуть спільного господарства, мешкають за різними адресами. Причино розпаду сім`ї є те, що вони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного, відсутні спільні інтереси у позивача з [PERSON] , наявні різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, не бажає продовжувати подальше спільне життя з відповідачем, сім`я розпалась остаточно, наполягає на розірванні шлюбу, а подальше спільне проживання з відповідачем суперечитиме його інтересам. Зазначає, що спільна малолітня дитина проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому, він може сплачувати такий розмір аліментів. Разом з тим, дитина повністю перебуває на утриманні позивача, тобто, одяг, харчування, засоби гігієни, інші витрати враховуючи вік дитини здійснюється за кошти позивача. Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Ткий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімуму. Також зазначає, що позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла 3-річного віку та перебуває на обліку в Департаменті соціальної політики Черкаської міської ради, де отримує допомогу по догляду за дитиною до 3-х років. Інших джерел доходу остання не має, так як маючи на утриманні дитину такого віку не має можливості працювати щоб себе утримувати. Однак, з урахуванням того, що відповідач працездатний, працевлаштований та має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина навіть в разі розірвання шлюбу може утримувати позивача до досягнення дитиною трьох років. Тому, з відповідача можливо стягнути аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) відповідача. Просить суд розірвати шлюб укладений між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 942. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 31.03.2025 року і до повноліття дитини. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) платника аліментів, починаючи стягнення з 31.03. 2025 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, а саме, до [INFO] . 21 квітня 2025 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін. 19 травня 2025 року адвокат Ракоїд Людмила Вячеславівна, яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , надала Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не заперечує в подальшому сплачувати аліменти на утримання дитини, однак не погоджується у визначеному у позовній заяві розмірі таких аліментів. Вказує, що на забезпеченні відповідача знаходиться батько та матір, які є інвалідами 2-ї групи . Відповідач допомагає своїм батькам, надаючи їм матеріальне забезпечення, оскільки, батьки, відповідно до довідок МСЕК є особами з інвалідністю за загальним захворюванням та потребують постійного забезпечення ліками задля лікування. Згідно наказу № 20о/с від 15.01.2025 року відповідача було звільнено з лав Національної поліції України, тому на сьогоднішній день він є безробітним та йому призначено виплати допомоги по безробіттю. Також вказує, що [PERSON] не має у власності обєктів нерухомого майна. Просить суд врахувати дані обставини при винесенні остаточного рішення по справі, адже, відповідач не має можливості наразі можливості забезпечити позивачку та спільну дитину у такому розмірі, яку вказує позивач. Просить суд задоволити частково позовні вимоги, а саме, розірвати шлюб укладений між [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Вирішити стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 31.03.2025 року і до повноліття дитини. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи стягнення з 31.03.2025 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, а саме, до [INFO] . Адвокат Ейбут Євгенія Іванівна, яка діє в інтересах позивача [PERSON] , в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задоволити. Зазначила, що позивач просить стягнути аліменти в мінімальному розмірі, що передбачено Законом. Також просила шлюб між сторонами розірвати та залишити позивачці прізвище « [PERSON] ». Адвокат Ракоїд Людмила Вячеславівна, яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Зазначила, що не заперечує проти розірвання шлюбу між сторонами. При вирішенні питання про стягнення аліментів просила суд врахувати підстави, зазначені у Відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши думку учасників процесу, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими.. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК). Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , 21 травня 2022 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 942. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч. 4 ст. 206 ЦПК України). З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сімейних відносин сторони не підтримують, вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом, взаємні почуття між ними втрачені і примирення між сторонами неможливе, разом не проживають як подружжя. Крім того, на думку суду, подальше перебування їх у шлюбі буде шкодити їхнім інтересам, а тому, підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною 2 ст. 112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають до задоволення. Відносно позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 31.03.2025 року і до повноліття дитини. Відповідно до копії Свідоцтва про народження (повторне) Серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] народжилася [PERSON] . В графі «батько» вказано « [PERSON] ». В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Угоду про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свого неповнолітнього сина. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аліменти це обов`язок утримання у визначених законом випадках одним членом сім`ї інших, які потребують цього. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний\~рекомендований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~становить розмір\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку\~і може\~бути присуджений\~судом у\~разі достатності\~заробітку (доходу)\~платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Не погоджуючись з позовними вимогами про стягнення з нього аліментів в заявленому розмірі, відповідач зазначає, що не має змоги сплачувати аліменти в заявленому позивачем розмірі. Відповідач у своєму Відзиві на підставу зменшення розміру аліментів зазначає, що він на даний час є безробітним, допомагає своїм батькам та той факт, що не має у власності об`єктів нерухомого майна. В судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 354235, батько відповідача [PERSON] дійсно має 2 групу інвалідності. Тобто, на думку суду, отримує пенсію по інвалідності. Також, відповідно до Посвідчення Серії [NUMBER] , [PERSON] має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Відповідно до Пенсійного посвідчення № [NUMBER] , мати відповідача [PERSON] , також, має 2 групу інвалідності. Посилання позивача на той факт, що він допомагає своїм батькам, які мають інвалідність нічим не підтверджено. Відповідно до Наказу Головного управління національної поліції в Черкаській області № 20о/с від 15.01.2025 року, [PERSON] звільнений зі служби в поліції за п. 7 (власним бажанням) ч. 1 ст. 77. При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідач є чоловіком працездатного віку, відповідно до копії Паспорту Серії [NUMBER] , він 22.01.2025 року перетнув кордон України, має право на пільги, передбачені законодавством України. Суд звертає увагу на те, що той факт, що відповідач звільнений з лав Національної поліції України та є безробітним не підтверджує погіргшення його матеріального стану та не є підставою для зменшення розміру аліментів. За таких обставин [PERSON] зобов`язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] ., суд вважає, що виходячи з того, що обоє батьків мають обов`язок утримувати дітей, відповідач не має інших аліментних зобов`язань, позов в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, підлягає задоволенню. Відносно позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи стягнення з 31.03.2025 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, а саме, до 27.03.2026 року суд зазначає наступне. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] в даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дружини не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 84 ЦПК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , з якою проживає дитина [PERSON] , в даний час перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки ніде не працює так, як здійснює догляд за дитиною, вона має право на утримання від свого чоловіка до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а тому її позовні вимоги є законними та такими, що підлягають до задоволення. А тому, враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані сторонами докази, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходів) платника аліментів до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, а саме, до [INFO] . Також, в судовому засіданні встановлено, що позивач просить стягувати аліменти з 31.03.2025 року. Проте, за положеннями ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Як вбачається з матеріалів справи, з позовною заяво позивач звернулася до суду 03 квітня 2025 року, а тому, аліменти мають стягуватися саме з цієї дати. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Outcome: partial