Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

У вересні 2024 року [PERSON] , що діє на підставі довіреності, в інтересах [PERSON] , звернулась до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] надати доступ спеціалісту Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» для проведення інвентаризаційних робіт. В обґрунтування позовних вимог зазначала наступне: - [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] , володіє 1/3 квартири; -на момент звернення до суду у позивача існують перешкоди у користуванні своїм майном, а саме: відповідач не дозволяє позивачу заходити до квартири, користуватись нею; -у зв`язку з відмовою відповідача надати технічний паспорт на квартиру, позивач звернулась до ПП ПБТІ «Інвентаризатор» для проведення інвентаризації квартири. З інформації, наданої ПП ПБТІ «Інвентаризатор», замовлення не було виконане через відсутність доступу до квартири. Під час судового засідання, представник позивача, адвокат Дяченко М. О. доводи та вимоги позовної заяви підтримала. Прохала позов задовольнити. Вирішити питання про розподіл судових витрат. Відповідач скористався правом надати відзив на позовну заяву. Адвокат АО «Партнери», Тарасенко М. В., в інтересах [PERSON] , надав до суду відзив, підтримавши його в судовому засіданні. Аргументи сторони відповідача зводяться до наступного: -позивачем обрано неналежний спосіб захисту цивільного права; -в матеріалах справи відсутні докази порушення права позивача; -в матеріалах справи відсутні докази не допуску відповідачем позивача до квартири, докази звернення позивача до відповідача з питання спільного проживання в квартирі, чи надання технічного паспорту, тощо; Суд, оцінивши аргументи сторін, зазначає наступне: У відповідності до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 80 Цивільного процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Через призму вказаних вище положень Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає слушними доводи відповідача про те, що позиція позивача не знаходить свого підтвердження в матеріалах справи. Так, позивачем не надано доказів існування перешкод в доступі до квартири, доказів наявності будь-яких звернень до відповідача, в тому числі письмових, з питання проживання в квартирі, доказів наявності у відповідача технічного паспорта, доказів відсутності у позивача можливості розпорядитись належним їй нерухомим майном, шляхом відчуження вказаного майна, через відсутність технічного паспорту на квартиру. Факт чинення перешкод у користуванні спірною квартирою представник відповідача в судовому засіданні заперечив. З приводу обрання позивачем неналежного способу захисту слід вказати наступне: Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~визнається право людини на доступ до правосуддя. Відповідно до частини третьої\~статті 3 ЦПК України\~провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 11 ЦК України\~визначено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, а саме: цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті\~16\~ЦК\~України). Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд пов`язаний вимогами позивача під час розгляду судового спору. Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається. Обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення, застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства. Застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенства права. При вирішенні питання про відмову в позові з підстави обрання неналежного способу захисту, суди мають керуватися принципом процесуальної економії. Згідно з цим принципом слід застосовувати такий спосіб захисту, який приведе до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Неналежний спосіб захисту є самостійною підставою для відмови в позові в будь\- яких правовідносинах. Обраний спосіб захисту і, відповідно, рішення суду, не може бути абстрактним. Задоволення позовних вимог, в тому вигляді, як вони сформульовані позивачем, повинно відновлювати порушене право позивача остаточно, без потреби повторного звернення до суду, Натомість, задоволення позовної вимоги у вигляді «усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] надати доступ спеціалісту Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» для проведення інвентаризаційних робіт», на думку суду, не призведе до відновлення порушеного права позивача, суть якого сформульовано наступним чином: «відповідач не дозволяє позивачу заходити до квартири, користуватись нею». Вказані висновки відповідають сталій судові практиці, в тому числі і правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 року у справі №\~522/1528/15-ц, про що зазначалось представником відповідача. З приводу розподілу судових витрат, оскільки суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, підстави для стягнення судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, заявлених представником позивача, відсутні.

Outcome: dismissed