Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

18.02.2025 [PERSON] звернувся до суду із заявою про усиновлення малолітньої дочки його дружини [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . Крім того заявник просив внести зміни до актового запису № 416 від 13.12.2018 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. А саме, просив в графі прізвище дитини вказати « [INFO] », по батькові - « [INFO] ». Батьком дитини просив зазначити [PERSON] , [INFO] , громадянина України. Заява мотивована тим, що [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , вони є батьками двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка народилася у шлюбі з [PERSON] . На сьогодні заявник, [PERSON] , їх спільні діти та малолітня дитина [PERSON] проживають однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , у квартирі, яка належить заявнику на праві приватної власності. Заявник та його дружина спільно виховують дівчинку, піклуються про її духовний та фізичний розвиток, матеріально забезпечують. Зазначає, що щиро любить дитину та виховує як рідну дочку, опікується нею, вона називає його батьком. Натомість її рідний батько - [PERSON] не бере участі у вихованні та утриманні дитини, надав нотаріально посвідчену згоду на її усиновлення. Заявник вказує, що піклується про усіх трьох дітей та забезпечує їх усім необхідним. Подружжя має посвідчення багатодітної родини. Мати дитини також надала нотаріально посвідчену згоду на усиновлення ним [PERSON] . Бажає усиновити малолітню [PERSON] , бути записаним у Державному реєстрі реєстрації народжень батьком дитини і щоб дитина мала його прізвище та по батькові і була записана як [PERSON] . Згідно з висновком про стан здоров`я особи може бути усиновлювачем. Посилаючись на вказані обставини, заявник звернувся в суд із цією заявою. Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєві від 24.02.2025 відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересованих осіб про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог. У судовому засіданні 08.07.2025 заявник [PERSON] підтримав заяву та додаткові пояснення до неї від 07.07.2025, просив суд ухвалити рішення про усиновлення ним малолітньої [PERSON] , [INFO] , записати його батьком дитини, змінити прізвище дитини з « [PERSON] » на « [INFO] », по батькові дитини - з « [PERSON] » на « [INFO] », інші відомості щодо дитини залишити без змін. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні пояснила, що дійсно заявник та його дружина спільно виховують трьох дітей, у тому числі малолітню [PERSON] , забезпечили усім дітям однаково належні умови для життя та розвитку, стосунки у сім`ї гармонійні. Однак, орган опіки та піклування дійшов висновку про передчасність усиновлення заявником дитини, оскільки останньому 17.08.2023 оголошено про підозру за ч. 2 ст. 367 КК України. Підтримала висновок органу про недоцільність усиновлення дитини заявником. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала заяву [PERSON] про усиновлення малолітньої [PERSON] , не заперечувала проти усиновлення дитини заявником. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, подав заяву про відсутність заперечень щодо заяви [PERSON] та розгляд справи у відсутність представника відділу ДРАЦС. Суд, дослідивши надані письмові докази у справі, заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, заінтересованої особи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно з ч. 1, 3 статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Стаття 207 Сімейного кодексу України визначає, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з положеннями статті 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Письмова згода батьків на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1-3 статті 218 СК України щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Відповідно до пункту 8 вказаної постанови, за змістом статті 217 СК України у випадках, коли дитина, стосовно якої розглядається питання про усиновлення, має батьків, обов`язковою умовою його позитивного вирішення є їхня вільна та безумовна згода. При цьому необхідно враховувати, що до набрання рішенням суду про усиновлення законної сили кожен із батьків може відкликати свою згоду незалежно від мотивів. Відповідно до вимог статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; 2) мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; 3) мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; 4) взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; 5) особу дитини та стан її здоров`я; 6) ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS N58), прийнятої 24.04.1967 в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови. Відповідно до статті 232 СК України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. З моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, онуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення (стаття 225 СК України). Особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача, у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини (стаття 229 СК України). Відповідно до статті 234 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Відповідно до підпункту 20 пункту 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з пунктом 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до статті 228 СК України особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним. Відомості про усиновлення видаються судом лише за згодою усиновлювача, крім випадків, коли такі відомості потрібні правоохоронним органам, суду у зв`язку з цивільною справою чи кримінальним провадженням. Таємниця усиновлення забезпечується також відповідно до статей 229-231 цього Кодексу. Особи, які розголосили таємницю усиновлення, несуть відповідальність, встановлену законом. З огляду на матеріали справи судом встановлені такі обставини. 16.03.2018 Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 71 (а. с. 18-19). [INFO] народилася [PERSON] , про що Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 13.12.2018 складений актовий запис № 416 та видане свідоцтво про народження, відповідно до якого матір`ю дитини записана [PERSON] , батьком - [PERSON] (а. с. 21). Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 26.01.2021 у справі № 488/2088/20 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішення набрало законної сили 26.02.2021(а. с. 33-35). 16.12.2024 приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Грудницька І.М. засвідчила заяву матері малолітньої [PERSON] - [PERSON] , відповідно до якої заявниця надала згоду на усиновлення дитини [PERSON] (а. с. 36). Батько дитини [PERSON] надав письмову згоду на усиновлення [PERSON] малолітньої [PERSON] . Ця заява посвідчена 05.12.2024 приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Чорною Л.С. (а. с. 37). Малолітня [PERSON] , згідно з медичним висновком про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 13.12.2024 здорова, інвалідність відсутня, група здоров`я - ІІ, не має потреби в медико-педагогічній та в медико-соціальній корекції (а. с. 28-29). Згідно з витягами з реєстру територіальної громади [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 16, 22). Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) 15.02.2024 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 63 (а. с. 17). Крім того, [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , та малолітнього [PERSON] , [INFO] (а. с. 21-23). Згідно з посвідченням серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] мають право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей, діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а. с. 24-25). [PERSON] працює провідним інженером ВІТК та НТ Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Миколаївській області (а. с. 30). Має у власності трикімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (а. с. 31). Згідно з висновками про стан здоров`я [PERSON] може бути усиновлювачем (а. с. 26-27). Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» не має незнятої чи непогашеної судимості. Водночас, у графі «Відомості про притягнення до кримінальної відповідальності» зазначено, що у кримінальному провадженні № 12022230000000038 від 26.01.2022 [PERSON] повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 367 КК України. 27.03.2023 направлено до суду з обвинувальним актом (а. с. 32). Органом опіки та піклування - виконавчим комітетом Миколаївської міської ради, 17.01.2025 за № 1355/02.02.01-22/25/14/25 надано Висновок про недоцільність усиновлення громадянином України [PERSON] , [INFO] , малолітньої [PERSON] , [INFO] . У висновку зазначено, що перебування усиновлювача під слідством та можливе його засудження не створює стабільності та гармонійності у житті дитини, що суперечить поняттю усиновлення, визначеному сімейним законодавством України. Враховуючи інтереси дитини, недопущення використання усиновлення в корисливих цілях, орган опіки та піклування вважав усиновлення дитини на цей час недоцільним. Водночас, у висновку зазначено, що відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, складеним службою у справах дітей, усиновлювач створив всі необхідні умови для проживання дитини. Викладене підтвердила і допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] . Відповідності до статті 4 Європейської Конвенції про усиновлення дітей (переглянутої), компетентний орган не приймає рішення про усиновлення, якщо не є упевненим, що усиновлення буде відповідати найвищим інтересам дитини. У кожному випадку компетентний орган приділяє особливу увагу важливості того, що усиновлення забезпечує дитину стабільними та гармонійними домашніми умовами. Частиною п`ятою статті 24 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що усиновлення допускається виключно на користь дитини України відповідно до закону. Орган опіки та піклування, складаючи висновок про недоцільність усиновлення заявником малолітньої [PERSON] , посилався лише на те, що [PERSON] оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення та заявник не може пояснити з якою метою він звернувся із заявою про усиновлення дитини, не заперечуючи що у сім`ї заявника створені належні умови для виховання та утримання дитини. З огляду на викладене, суд не може погодитися з таким висновком органу опіки та піклування, оскільки при його складанні не враховані всі вимоги, визначені у ст. 224 СК України і орган опіки та піклування не встановив, що заявник не може бути усиновлювачем. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 212 СК України не можуть бути усиновлювачами, у тому числі, особи, засуджені за злочини проти основ національної безпеки України, кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, а також за злочини, передбачені статтями 164, 166, 167, 169, 181, 187 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень. Не знята або непогашена судимість у заявника відсутня. Водночас, згідно з даними порталу «Судова влада України» та Єдиного державного реєстру судових рішень у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області з 02.10.2023 перебуває судова справа № 766/406/23 (провадження № 1-кп/766/2848/25) за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України. До останнього ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.08.2023 строком до 17.10.2023 застосовано запобіжний захід у вигляді «застави» та покладено відповідні обов`язки. Запобіжний захід ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області востаннє продовжено до 05.09.2025. Таким чином, [PERSON] обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого. Судовий розгляд справи триває близько двох років. До того ж, цей злочин відсутній у переліку, визначеному в ст. 212 СК України. Натомість досліджені судом докази підтверджують, що стан здоров`я та матеріальне становище [PERSON] дозволяють йому піклуватися про дитину, яку він бажає усиновити. Сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини, мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину також відповідають інтересам малолітньої [PERSON] . Зокрема, судом встановлено, що раніше [PERSON] та [PERSON] вже перебували у шлюбі, в якому у них народився син - [PERSON] , 2011 року народження. Зі слів подружжя, вони знову почали проживати однією сім`єю з 2022 року. [INFO] у подружжя народилася ще одна спільна дитина - [PERSON] , вони повторно уклали шлюб і бажають об`єднати всіх дітей в одну родину. В матеріалах справи відсутні докази, які б доводили, що стан здоров`я дитини або її ставлення до [PERSON] є перешкодою для усиновлення. Не встановлено таких обставин і органом опіки та піклування. А з огляду на наявність нотаріально посвідченої згоди батька дитини - [PERSON] , яка на момент розгляду справи відкликана не була, її усиновлення [PERSON] відповідатиме саме інтересам дитини. На підставі вищевикладеного суд вважає, що заявник виконав всі умови, встановлені законодавством для усиновлення, може забезпечити стабільні та гармонічні умови для життя дитини, тому є всі підстави для задоволення заяви в повному обсязі. З огляду на викладене, суд вважає за можливе задовольнити заяву [PERSON] про усиновлення ним [PERSON] . Суд також вважає за необхідне, відповідно до вимог статей 229, 231 СК України, задовольнити вимогу заявника та внести зміни до актового запису про народження дитини. Згідно зі статтею 314 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника (заявників). Якщо після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили батьки дитини відкликали свою згоду на її усиновлення, суд скасовує своє рішення і поновлює розгляд справи. У разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду. Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади. Відповідно до статті 7 Європейської Конвенції «Про здійснення прав дітей» від 25.01.1996, ратифікованої Верховною Радою України 03.08.2006, під час розгляду справ, що стосуються дитини, судовий орган діє швидко для уникнення будь-яких невиправданих зволікань, а швидке виконання прийнятих рішень повинно бути забезпечене відповідною процедурою. У термінових випадках судовий орган при необхідності має повноваження приймати рішення, які підлягають негайному виконанню. Згідно з ч. 4 ст. 314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved