Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

21 травня 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» через систему\~«Електронний суд»\~звернулося з\~позовом (уточненою\~позовною заявою\~22\~травня 2025\~року)\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором в\~якій просить\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 4096824\~від 10.06.2021\~року у\~розмірі 23\~700,00\~грн., судові витрати по справі та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.06.2021 року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачем було укладено Кредитний договір № 4096842. Зазначений Договір було підписано електронним підписом позичальника, який було відтворено шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і було надіслано на номер мобільного телефону відповідача. Відповідачу направлено електронним повідомленням (SMS) одноразовий ідентифікатор при введенні якого відповідач підтвердив прийняття умов кредитного договору № 4096842 від 10.06.2021 року. Відповідно до умов Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» надало відповідачу кредит в сумі 5 000 грн, строком на 15 днів з 10.06.2021 року до 25.06.2021. Відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит. Однак, зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 23\~700,00 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 5 000, 00 грн.; заборгованість за відсотками - 17\~250,00 грн.; заборгованість за комісією- 1 450,00 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.. 13.09.2021 року згідно умов договору відступлення прав вимоги № 07Т, ТОВ «МІЛОАН» відступлено право вимоги за кредитним договором № 4096824 від 10.06.2021 року на користь ТОВ «Діджи Фінанс» Відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» отримало право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», в тому числі й до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4096824 від 10.06.2021 року. Добровільно відповідач кредитну заборгованість в сумі 23 700, 00 грн. не сплачує. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму зазначеної кредитної заборгованості. Ухвалою судді від 23 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач [PERSON] був належно повідомлений про час і місце судового розгляду, в судові засідання повторно не з`явився, відзиву та заяву про розгляд справи у його відсутність суду не надав. Представник позивача в судове засідання не з`явився, вказавши в своїй позовній заяві, що не заперечує щодо можливого розгляду справи за його відсутності, позов підтримав, не заперечив проти заочного розгляду справи. Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 24 липня 2025 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 10.06.2021 року в особистому кабінеті на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» між ТОВ "МІЛОАН" та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 4096842. Зазначений Договір було підписано електронним підписом позичальника, який було відтворено шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і було надіслано на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до умов Договору Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» надало відповідачу кредит в сумі 5 000 грн, строком на 15 днів з 10.06.2021 року до 25.06.2021 року. Відповідач зобов`язалася в порядку та на умовах, що визначені договором, повернути кредит. У Анкеті-заяві на кредит № 4096824 від 10.06.2021 відповідач (позичальником) зазначено власні персональні дані, погоджено умови кредитування: сума кредиту 5\~000, 00 грн., строк кредитування 15 днів. Дата повернення кредиту 25.06.2021. Сума до повернення 8 700, 00 грн. з яких: комісія за надання кредиту 1 450,00 грн., нараховується одноразово за ставкою 29,00 відсотків від суми кредиту за договором 0,00 грн.; проценти за користування кредитом 2\~250,\~00 грн., нараховується за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до Договору про споживчий кредит Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» надало відповідачу [PERSON] на умовах строковості, платності та поворотності кредит на споживчі цілі в сумі 5 000 грн, шляхом перерахування йому грошових коштів на розрахунковий рахунок, що підтверджується платіжним дорученням № 48438617 від 10.06.2021 року. Тобто, свої зобов`язання за договором товариство виконало в повному обсязі. Так, відповідно до п. 2.3.1.2. Договору Позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору (а саме 5.00 відсотків). Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 23\~700,00 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту 5 000, 00 грн.; заборгованість за відсотками - 17\~250,00 грн.; заборгованість за комісією - 1 450,00 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн.. 13.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 07 Т, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» отримало право грошової вимоги за кредитними договорами до боржників Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», в тому числі й до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4096824 від 10.06.2021 року. Таким чином, між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У відповідності до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З Кредитного договору № 4096824 від 10.06.2021 року вбачається, що його укладено в електронній формі. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"\~\~електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже, позивачем доведено укладення кредитного договору між сторонами. Як зазначає позивач, з боку відповідача має місце порушення зобов`язань по кредитному договору, що тягне за собою відповідні правові наслідки. В ході розгляду справи відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на спростування суми боргу та здійснення оплати передбачених кредитним договором платежів. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Оцінюючи надані докази, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами у зв`язку з порушенням строків виконання грошового зобов`язання. З огляду на викладене, суд вважає, що вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі, враховуючи, що відповідачем допущено прострочення виконання зобов`язання, тому з нього на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 23\~700, 00 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним та документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.8. ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги норми ч.ч. 4, 5\~ст. 137 ЦПК України\~щодо співмірності витрат на професійну правничу допомогу з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у\~рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до правової позиції, висловленої ОП КГС ВС у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Аналогічних висновків дійшла ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, яку надавав адвокат Білецький Б.М., суд враховує, що розмір останньої підтверджено Договором про надання правової допомоги № 42649746 від 01 січня 2025 року, Додатковою угодою № 4096824 від 02 квітня 2025 року, детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, Актом про підтвердження факту надання правничої допомоги від 28.03.2024 року - адвокат Білецький Б.М. надав ТОВ «Діджи Фінанс» юридичні послуги на загальну суму 6 000 грн. Суд вважає доведеним, що такий розмір витрат на оплату правничої допомоги в даній справі є співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки даний позов задоволено у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422,40 грн. судового збору, сплаченого при подачі даного позову позивачем та 6000, 00 грн витрат на оплату правничої допомоги.

Outcome: approved