Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» звернулося до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 29.05.2019 між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» був укладений договір кредиту та страхування №Z62.00405.005314152. Підписавши кредитний договір та Паспорт споживчого кредиту відповідач підтвердив, що ознайомився з умовами кредитування, розміром реальної річної процентної ставки, орієнтовною загальною вартістю кредиту та погодився з вказаними умовами. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахував на банківський поточний рахунок позичальника грошові кошти у сумі 20\~474,00 грн., з яких за рахунок суми кредиту сплатив на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя» страховий платіж від імені позичальника у розмірі 2\~670,52 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, сплативши банку за весь час користування кредиту лише 2\~902,50 грн. внаслідок чого станом на 29.05.2021 утворилась заборгованість у розмірі 29\~213,81 грн., яка складається із заборгованості а основним боргом у розмірі 19\~455,15 грн., заборгованості по відсотках у розмірі 9\~758,66 грн. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» укладено договір факторингу № 16/11-23. Також клієнт і фактор підписали додатки до договору факторингу, зокрема Реєстр боржників. Таким чином фактор набув право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № Z62.00405.005314152 від 29.05.2019. В свою чергу, 29.12.2023 ТОВ «ФК «СОНАТІ» уклало з ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23 за умовами якого до ТОВ «САНФОРД КАПІИАЛ» перейшло право вимоги за кредитними договорами, зокрема до [PERSON] за кредитним договором Z62.00405.005314152 від 29.05.2019 року. Згідно довідки-розрахунку заборгованості первісного кредитора станом на 16.11. 2023 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором Z62.00405.005314152 від 29.05.2019 становить 29\~213,81 грн. ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «ФК «СОНАТІ» додаткових нарахувань не здійснювали. З урахуванням вищезазначеного та враховуючи те, що відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № Z62.00405.005314152 від 29.05.2019 у розмірі 31\~812,36 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом у розмірі 19\~455,15 грн., заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 9\~758,66 грн., інфляційні втрати у сумі 1950,24 грн., три проценти річних в сумі 648,31 грн. та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 03 червня 2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та сторонам надано строк для подання заяв по суті справи. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляд справи у судове засідання не з`явився, разом з тим подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась судом у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4\~ ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 29.05.2019\~року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ТОВ «Нью Файненс Сервіс» та [PERSON] укладено договір кредиту та страхування № Z62.00405.005314152. Підписанням Договору сторони погодили, що Банк надає позичальнику кредит у сумі 20\~474,00 (п.1.2. Договору). Згідно із п.1.3. Кредитного договору позичальник за користування кредитом сплачує банку проценти у розмірі 15% річних. Пунктом 1.6 Договору встановлено, що дата повернення кредиту 29.05.2021 року, повернення заборгованості за кредитом здійснюється через рахунок відкритий у Банку відповідно до Графіку, викладеного в Додатку №1 до Договору. Банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 20 474,00 грн. на рахунок позичальника відкритий в АТ «Ідея Банк», а позичальник доручає Банку сплатити страховий внесок за рахунок кредиту у розмірі 2 670,52 грн. згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 цього Договору (п.1.7 Договору). Підписанням цього Договору позичальник погодився, що ДКБОФО, Тарифи і Паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими цього договору та зобов`язався виконувати їх умови, підтвердив, що ознайомлений з ДКБОФО і Тарифами. Також 29 травня 2019 року відповідачем підписано Паспорт споживчого кредиту у якому викладено інформацію про споживчий кредит. АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі перерахувавши на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 20\~474,00 грн., з яких 2 670,52 грн. перераховано на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка життя», що підтверджується ордером-розпорядження №1 про видачу кредиту та випискою АТ «Ідея Банк» по особовому рахунку [PERSON] за кредитним договором № Z62.00405.005314152 від 29.05.09 за період з 29.05.2019 по 16.11.2023 року. Також з долученої до позовної заяви виписки по особовому рахунку [PERSON] за кредитним договором Z62.00405.005314152 від 29.05.2019 за період з 29.05.2019 по 16.11.2023 року вбачається, що відповідач [PERSON] користувалась кредитними коштами, однак зобов`язання щодо погашення кредиту у повному обсязі не виконувала, останній платіж на погашення заборгованості здійснено 12.08.2019 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Згідно з розрахунком АТ «Ідея Банк» заборгованості відповідача [PERSON] за кредитним договором № Z62.00405.005314152 від 29.05.2019, станом на 16.11.2023 становила 45\~721,93 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 19\~455,15 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 9 758,66 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 16\~508,12 грн. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу №16/11-23 згідно якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Фінансова Компанія «СОНАТІ» право грошової вимоги за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників згідно додатку 1. Пунктом 2.1. Договору факторингу, сторони погодили, що за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п.2.2 Договору факторингу права вимоги, які клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються в друкованому Реєстрі боржників (Додаток №2), що підписується Сторонами в день укладення цього Договору та в Реєстрі Боржників в електронному вигляді (Додаток №1), що надсилається разом з Актом приймання-передачі Реєстру Боржників в електронному вигляді (Додаток №3) Клієнтом Фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку в день укладення цього Договору. Пунктом 5.1. Договору встановлено, що права вимоги вважають такими, що перейшли до Фактора саме в день підписання сторонами друкованого Реєстру Боржників та Договору за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно», за умови виконання фактором зобов`язань, передбачених п.4.1 Договору. Відповідно до друкованого реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 16/11-23 від 16.11.2023 від АТ АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Сонаті» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № Z62.00405.005314152 від 29.05.2019 у розмірі 45721,93 грн., яка складається з: заборгованість за основним боргом 19\~455,15 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 9758,66 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями 16\~508,12 грн. В свою чергу, 29.12.2023 ТОВ «Фінансова Компанія «СОНАТІ» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23. Пунктом 2.1. Договору факторингу, сторони погодили, що за цим договором клієнт відступає фактору, а фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Згідно із п.5.1 Договору факторингу №29/12-23 Права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора з моменту підписання сторонами цього Договору. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № №29/12-23 від 29.12.2023 від ТОВ «Фінансова Компанія «СОНАТІ» до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № Z62.00405.005314152 від 29.05.2019 у розмірі 45721,93 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом у розмірі 19\~455,15 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 9\~758,66 грн.; заборгованість за комісіями в розмірі 16 508,12 грн. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою\~статті 530 ЦК України\~зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк. Статтею 610\~ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами\~статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077, ч.1 ст.1084 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. В силу вимог\~ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами ч.1\~ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1\~ст.517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Відповідно до\~ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частинами 1, 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, що підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем порушено умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення коштів, тому суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено вимоги про стягнення із відповідача, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Оцінюючи надані позивачем докази переходу прав вимоги до [PERSON] за кредитним договором № Z62.00405.005314152 від 29.05.2019 суд дійшов висновку, що позивач набув права вимоги до відповідача в обсязі, визначеному вказаним договором. Також з матеріалів справи вбачається, що підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем порушено умови зазначеного кредитного договору в частині своєчасного повернення коштів, тому суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено вимоги про стягнення із відповідача, суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 30.05.2021 по 23.02.2022 року З урахуванням вищезазначеного та враховуючи те, що розрахунок позивача відповідачем не спростований, відповідачем не надано достатніх даних, які б спростовували викладені у позові обставини, та не надано доказів щодо сплати заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат суд доходить наступного висновку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За змістом пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або впродовж п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно правового висновку викладеного у постанові ВП ВС від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження витрат понесених позивачем на правничу допомогу надано копію договору про надання правничої допомоги №1/04 від 01.04.2024, укладеним між позивачем та адвокатським об`єднанням «АЛЬЯНС ДЛС» з додатком №2 до Договору у якому визначено загальну вартість послуг, які надаються АО «АЛЬЯНС ДЛС», Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги №5 від 05 травня 2025 року у якому визначено обсяг послуг наданих послуг з правничої допомоги та їх вартість. Частиною 4\~статті 137 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 910/4881/18, від 03.04.2020 у справі № 920/653/19. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Відповідачем клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу не подавалось. Таким чином суд вважає, що позивачем доведено, що ним понесені витрати на правову допомогу, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати в сумі 7 200,00 грн. Водночас, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на оплату послуг поштового зв`язку задоволенню не підлягають, оскільки не охоплюються положеннями ст.133 Цивільного процесуального кодексу України про витрати, пов`язані з розглядом справи. При цьому, суд зазначає, що поштове відправлення примірника позовної заяви з долученими до неї документами відповідачеві передує відкриттю провадження у справі та є процесуальним обов`язком позивача. Відповідно до вимог ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені в повному обсязі, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved