Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

06 березня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання спільної сумісної власності подружжя, в якому просив суд визнати за ним право спільної сумісної власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] . На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що з 25 липня 1992 року по 18 січня 2025 року сторони перебували в шлюбі. В період шлюбу 11 лютого 2012 року сторони за спільні кошти придбали житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаного майна було вказано відповідачку. Вартість будинку становить 297228 грн. Ухвалою судді від 12 березня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 12 травня 2025 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явилися. Надали суду заяви про розгляд справи без їх участі. Відповідачка надала суду заяву про визнання позову в повному обсязі. В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з таких міркувань. Встановлено, що з 25 липня 1992 року по 18 січня 2025 року сторони перебували в шлюбі (а.с.5). В період шлюбу 11 лютого 2012 року сторони за спільні кошти придбали житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Власником вказаного майна було вказано відповідачку. Вартість будинку становить 297228 гривень (а.с.4). Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою; договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. За встановлених під розгляду справи судом обставин, з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінених судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку про задоволення позову [PERSON] . На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті позивачем судового збору в сумі 1486,14 грн відповідно до квитанції (а.с.1,) підлягають стягненню з відповідачки.

Outcome: approved