Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

свої вимоги сторона позивача обґрунтовує тим, що 30.10.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю (далі\~- ТОВ) «Лінеура Україна» (первісним\~кредитором)\~та відповідачем як позичальником укладено\~кредитний\~договір № 4099559, згідно якого відповідач отримав 11 200 грн., зі сплатою процентів за користування\~кредитом,\~інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені\~кредитним\~договором. 26.07.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем укладено договір факторингу № 26/07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передало належні йому права вимоги, вказаними у Реєстрі боржників, позивачу. Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~до вказаного\~договору факторингу\~позивач набув\~права грошової\~вимоги до\~відповідача за\~кредитним\~договором\~від 30.10.2023\~року №\~4099559\~в розмірі\~65\~181\~грн.\~64\~коп.,\~з яких: -11\~999 грн. 99 коп. - заборгованість за тілом кредиту; -53\~981 грн. 65 коп. - заборгованість за відсотками. Згідно з\~розрахунком заборгованості\~за кредитним\~договором №\~4099559\~від 30.10.2023\~року,\~позивачем нараховано\~відповідачу відсотки\~за користування\~кредитним коштами\~в період\~з 27.07.\~по 30.10.2024\~року,\~процентна ставка\~ 2%\~в день,\~тобто на\~умовах та\~в межах\~строку,\~передбаченого вказаним\~кредитним договором.\~Заборгованість відповідача\~перед позивачем\~за цим\~кредитним договором\~становить 85\~341\~грн.\~62\~коп.,\~з яких: -11\~199\~грн.\~99\~коп.\~-\~заборгованість за\~тілом кредиту; -74\~141 грн. 63 коп. - заборгованість за відсотками. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за вказаним\~кредитним\~договором. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення коштів не виконав, позивач просить стягнути з нього зазначену заборгованість за вказаним кредитним договором та судові витрати в розмірі 2\~422 грн. 40 коп. понесені на сплату судового збору, та на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~000 грн. 03.04.2025\~року відповідач\~подав відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~просить відмовити\~у задоволенні\~позову та\~вирішити питання\~розподілу судових\~витрат відповідно\~до ст.\~141\~ЦПК України з наступних підстав. Стороною позивача не доведено фактів підписання ним вищевказаного кредитного договору електронним цифровим підптсом та отримання на підставі цього договору відповідачкою кредитних коштів у розмірі 11 200 грн. Вказує, що посилання сторони позивача на підписання даного кредитного договору електронним підписом відповідача з одноразовим ідентифікатором є безпідставними, оскільки не підтверджуються належними доказами. Також відповідач зазнаає, що стороною позивача не доведено факту перерахування коштів на виконання умов вищевказаного договору факторингу (а. с. 104-112). 17.04.2025 року сторона позивача через підсистему «Електронний Суд» подалавідповідь на відзив, в якій зазначила, що вказаний кредитний договір укладено відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію», а у відзиві на позовну не заперечується, що вказаний у кредитному договір абонентський (фінансовий) номер та банківський рахунок належить відповідачу. Зазначає, що факт перерахування позивачем коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи доказами (а. с. 120-124). Сторона позивача в судове засідання не з`явилася, 23.07.2025 року подала через підсистему «Електронний Суд» заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань не подав. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін (їх представників), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 30.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» (первісним\~кредитором)\~та відповідачем як позичальником укладено\~кредитний\~договір № 4099559 (а. с. 44-52). Згідно з пунктами 1.1.\~- 1.7. вказаного договору\~кредитодавець\~зобов`язався надати відповідачу грошові кошти в розмірі 11 200 грн., на строк 360 днів, процентна ставка 2% в день в межах строку кредитного договору, орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 32\~646, 25% річних, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 91\~840 грн. Того ж дня ТОВ «Лінеура Україна» перерахувало на банківський рахунок відповідача, зазначений у вказаному кредитному договорі, грошові кошти в сумі 11 200 грн. (а. с. 61). Судом також встановлено, що 26.07.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем укладено договір факторингу № 26/07/2024 (а. с. 31-35). Відповідно до п. 1.1. вказаного договору факторингу, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги до третіх осіб, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.\~ Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~за кредитним\~договором №\~4099559\~від 30.10.2023\~року та\~витягом з\~Реєстру боржників\~до вказаного\~договору факторингу,\~ТОВ «Лінеура\~Україна» передало\~позивачу право\~вимоги до\~відповідача за\~вказаним\~кредитним договором\~в розмірі\~65\~181\~грн.\~64\~коп.,\~з яких: 11\~999 грн. 99 коп. - заборгованість за тілом кредиту; 53\~981 грн. 65 коп. - заборгованість за відсотками (а. с.58, 78-83). Згідно з\~розрахунком заборгованості\~за кредитним\~договором №\~4099559\~від 30.10.2023\~року,\~позивачем нараховано\~відповідачу відсотки\~за користування\~кредитним коштами\~в період\~з 27.07.\~по 30.10.2024\~року,\~процентна ставка\~ 2%\~в день,\~тобто на\~умовах та\~в межах\~строку,\~передбаченого вказаним\~кредитним договором.\~Заборгованість відповідача\~перед позивачем\~за цим\~кредитним договором\~становить 85\~341\~грн.\~62\~коп.,\~з яких: 11\~199\~грн.\~99\~коп.\~-\~заборгованість за\~тілом кредиту; 74\~141 грн. 63 коп. - заборгованість за відсотками (а. с. 139-141). Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за\~кредитним\~договором від 30.10.2023 року № 4099559 в розмірі 85 341 грн. 62 коп. Згідно зі\~ст. ст. 525,\~526 Цивільного кодексу України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог\~цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 530 вказаного Кодексу\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями\~ст.610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не виконав умов вищевказаного договору. Відповідно дост. 1046\~ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями\~ч. 2 ст. 1047 цього Кодексу\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною ч. 1 ст. 1049 ЦК України\~передбачено, щопозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями\~статті 1048 ЦК України, яка на підставі\~частини 2 статті 1054 цього Кодексу\~застосовується до відносин за\~кредитним\~договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до\~частини 1 статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У\~статті 3 Закону\~України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному\~частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону\~України «Про електронну комерцію»). Згідно зі статтею 12 вказаного Законуякщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Згідно\~ст. 4,\~5 Закону\~України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовою зокрема вважається послуга з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового\~кредиту.\~Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Статтею 6 цього Закону\~фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначенимиданим Законом; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим. При цьому, судом, згідно\~ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Отже, між сторонами вказаного\~кредитного\~договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, який оформлений ними в електронній формі з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим. Крім того, стороною позивача належними та допустимими доказами доведено факт перерахування грошових коштів у розмірі 11 200 грн. на виконання умов цього\~кредитного\~договору на банківську картку відповідача. Судом встановлено що доказів належного виконання зобов`язань по сплаті\~кредиту\~відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому\~кредитними\~коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Також суд зауважує, що відповідач частково погашав цю заборгованість, що свідчить про визнання ним наявності такої заборгованості. Крім того, на час ухвалення даного рішення вказана заборгованість відповідачем добровільно не погашена в повному обсязі, оскільки суду не надано жодних відомостей про протилежне. Тому позов підлягає задоволенню. Судом також встановлено, що позивачем за звернення з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2\~422 грн. 40 коп., що стверджується платіжною інструкцією № 806 від 09.01.2025 року (а. с. 84). Окрім того, стороною позивача понесені судові витрати за професійну\~правничу допомогу,\~вартість яких становить 10 000 грн. Так, відповідно до змісту договору про надання юридичних послуг від 01.08.2024 року № 01/08/2024-A, акту приймання-передачі наданих послуг № 4099559 від 11.12.2024 р. до вказаного договору про надання юридичних послуг та детального опису робіт (наданмих послуг) до вказаного акту, адвокат Дідух Євген Олександрович надав позивачу юридичні послуги, а останній прийняв надані послуги, а саме: -підготовка та направлення адвокатського запиту; -підготовка та подача клопотання про витребування; -підготовка та подача позовної заяви про стягнення заборгованості. Загальна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 10\~000 грн. (а. с. 18, 19, 57, 62). Згідно з положенням ч. 2, 3\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати (крім судового збору), пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Вивчивши вище вказану документацію, з урахуванням наявності заперечень щодо розміру судових витрат зі сторони відповідачки, незначної складності справи, співмірності витраченого часу адвоката та вартості послуг, виходячи з принципів розумності та співмірності, суд вважає, що\~з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000 гривень. Отже, дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача на підставі п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК\~України у зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі статей 11, 512, 514, 526, 530, 610, 612, 629, 1048, 1050, 1054, 1077 ЦК України та,

Outcome: approved