Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовними вимогами до відповідача про визнання недійсним кредитного договору від 05.10.2024, укладеного між нею та АТ КБ «Приватбанк». Свої вимоги обґрунтовує тим, що у позивачки не було жодного наміру укладати будь-які договори про надання кредиту чи позики з АТ КБ «Приватбанк», між сторонами фактично не було укладено письмово договору із зазначенням його істотних умов, кошти з банківської карти було списано внаслідок шахрайських дій. Ухвалою суду від 03.03.2025 у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 21.03.2025 представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Пелих Я.М. подала до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 01.05.2025 представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Хитрова Л.В. подала до суду заяву про продовження строків на подання відзиву. 01.05.2025 представник позивача - адвокат Ненько Ю.Я. подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. 08.05.2025 представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» - Хитрова Л.В. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому остання заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі. Зазначала, що [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» перебувають у цивільних правовідносинах щодо відкриття, ведення, обслуговування карткового рахунку, його функціонування та кредитування, користування електронними платіжними засобами на підставі підписаної сторонами Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 27.10.2017 року, що є формою Договору про надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк». Окрім того, з моменту виникнення між сторонами правовідносин банківського обслуговування та кредитування рахунку [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» підписано також Анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 05.10.2018 та від 19.02.2020, Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 22.07.2021, від 17.08.2022 та від 10.07.2024 з метою оновлення ідентифікаційних даних клієнта, зміни розміру кредитного ліміту та відсоткової ставки за користування кредитом, а також подальшого банківського обслуговування [PERSON] , які в силу ст. 631 ЦК України є частинами договору про надання банківських послуг від 27.10.2017. Розмір кредитного ліміту, який було встановлено [PERSON] на підставі вказаного договору з 27.10.2017 року становив 14500,00 грн., та в подальшому, неодноразово змінювався, що підтверджується Довідкою Банку про встановлені розміри кредитного ліміту на рахунку позивача. Починаючи з 28.06.2023 розмір кредитного ліміту становив 32000,00 грн., яким активно і користувалась позивач. Фактично, підписавши Анкету - заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг б/н від 27 жовтня 2017 року, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). За результатами проведеного банком службового розслідування щодо обставин вчинення 05.10.2024 переказу коштів з картки [PERSON] за № [NUMBER] встановлено, що саме дії позивача сприяли розголошенню персональної інформації, яка дає змогу ініціювати відповідні банківські операції за допомогою платіжного інструменту - картки, доданої в платіжний застосунок Приват24. Позивач була зареєстрована в платіжному застосунку Приват24 з логіном, що відповідає її фінансовому мобільному номеру телефона [NUMBER] . Тобто, для автентифікації (авторизації) в банку позивач використовувала фінансовий номер мобільного телефону [NUMBER] . Позивач є активним користувачем системи дистанційного обслуговування Приват24, що не заперечується сторонами та підтверджується випискою по рахунку позивача за договором від 27.10.2017. Перевіркою встановлено, що вхід до системи дистанційного банківського обслуговування Приват24, операції з переказу коштів, зокрема 05.10.2024, було здійснено коректно, що можливо лише за наявності повного номеру банківської картки, CVV-коду (тризначний код на звороті картки), терміну дії картки та коду доступу, який направляється на фінансовий телефон позивача і був відомий виключно їй. Крім того, представник відповідача зазначала, що наданий позивачем Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань не є доказом вчинення злочину щодо неї, оскільки, [PERSON] не надано будь-яких доказів постановлення вироку або іншого судового рішення, яке набрало законної сили, щодо незаконного заволодіння вказаними грошовими коштами та здійснення інших незаконних операцій, на які вона посилається. 13.06.2025 представник позивача - адвокат Ненько Ю.Я. подала до суду заяву відповідно до якої остання позовні вимоги підтримувала у повному обсязі та просила задовольнити, відзив на позовну заяву не визнавала, заперечувала проти його долучення до матеріалів справи, справу просила розглядати без її участі. У судовому засіданні представник позивача Ненько Ю.Я. підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Також зазначала, що договір від 05.10.2024 фактично відсутній. Представник відповідача Хитрова Л.В. проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позову повністю. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано суду в якості письмових доказів копії: паспорту позивачки, витягу з ЄРДР від 09.10.2024, виписки по картковому рахунку від 09.10.2024, листування з потенційним покупцем від 05.10.2024, інформації з додатку «Приват24» про встановлені ліміти користувача», відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 03.11.2024 та 28.10.2024, повідомлення про відмову від прийняття РНОКПП, скриншот про невстановлену ідентифікацію потенційного покупця, повідомлень на фінансовий номер телефону позивача. Частиною 8 статті 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про визнання кредитного договору від 05.10.2024 недійсним не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами, оскільки позивачем не було долучено копії оскаржуваного договору, а представник позивача в судовому засіданні зазначив, що такого договору фактично не існує. З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити. Крім того, суд звертає увагу на те, що звертаючись із даним позовом, [PERSON] зі свого боку оспорює укладення кредитного договору від 05.10.2024. Разом з тим як вбачається з матеріалів справи, кредитні картки були видані банком позивачу у межах Договору про надання банківських послуг від 27.10.2017, а нового кредитного договору від 05.10.2024 укладено не було, в цей день мала місце лише платіжна операція з переказу коштів з карткового рахунку позивача за рахунок кредиту, яким [PERSON] користувалась з 27.10.2017, а тому позивач обрала неналежний спосіб захисту. Відповідно до статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наведеними положеннями визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Тобто, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідків. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02.07.2019 у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших. Таким чином, не може бути визнано недійсним кредитний договір від 05.10.2024, оскільки такий договір сторонами не укладався, а правовідносини між сторонами виникли на підставі змішаного Договору про надання банківських послуг від 27.10.2017. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed