Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду даним позовом, в якому вказав, що 27.03.2024 року ТОВ «Аванс Кредит» уклало з відповідачем кредитний договір №46080-03/2024. У подальшому, ТОВ «Аіванс Кредит» за договором факторингу 21.10.2024 відступило право вимоги за даним кредитним договором до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів». За даним кредитним договором утворилася заборгованість у розмірі 56000,00 грн, що складається з 14000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 42000,00 грн заборгованості за відсотками. Також, 28.08.2024 ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та відповідач уклали договір позики №73758269. ТОВ "1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів" та ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» 14.06.2021 уклали договір факторингу за яким у подальшому позивач отримав право вимоги до відповідача. сума заборгованості за даним договором становить 17860,00 грн та складається з 10000,00 грн заборгованості за основною сумою боргу, 1500 грн заборгованості за відсотками, 4860 грн заборговнаості за процентами понад строкове користування позикою, 1500 грн комісії за надання позики. Ухвалою від 09 червня 2025 р. провадження по справі було відкрито та її розгляд призначено у порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою від 10 червня 2025 р. було витребувано докази від АТ КБ «Приватбанк» про належність відповідачу карткового рахунку. Представником позивача зазначено у позовній заяві, а також у заяві про усунення недоліків про розгляд справи за відсутністю представника позивача. Крім того, у позовній заяві зазначено, що у випадку неявки в судове засідання відповідача, представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач відзиву на позов, заперечень або клопотань до суду не надав. Копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позову з додатками надсилалася відповідачу. На адресу суду повернувся конверт з поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, на конверті зазначено: «повертається; адресат відсутній за вказаною адресою». Таким чином, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Судом на підставі наданих матеріалів встановлено, наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~27.03.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №46080-03/2024, який підписано сторонами у електронному вигляді. У пунктах 1.1, 1.2 сторони погодили розмір кредиту 14000,00 грн, строк кредитування у 120 днів з датою погашення 24.07.2024. Порядок погашення кредиту відповідно до п.1.4.1 договору, було встановлено у графіку, що є додатком №1 до кредитного договору, а також визначено денну процентну ставку 2,50%. Пунктом 1.6 договору сторони погодили, що кредит надається у безготівковій формі на карту [NUMBER] . (а.с. 6-11) \~ \~ \~ \~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» та ТОВ «Аванс Кредит» 21 жовтня 2024 року уклали договір факторингу №21102024, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги за кредитними договорами, у тому числі, згідно до витягу з реєстру боржників від 21.10.2024 до договору факторингу №21102024, набуло право вимоги й до боржника [PERSON] за кредитним договором №46080-03/2024 на загальну суму заборгованості 56000 грн, що складається з 14000грн суми основної заборгованості та 42000,00 грн заборгованості за відсотками. (14-17, 18) \~ \~ \~ \~Згідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №46080-03/2024, заборгованість [PERSON] становить 56000 грн, та складається з 14000грн суми основної заборгованості та 42000,00 грн заборгованості за відсотками. (а.с. 19-20) \~ \~ \~ \~28.08.2024 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики №73758269, який підписано сторонами у електронному вигляді. У розділі 2 договору сторони погодили розмір позики 10000 грн, строком на 30 днів, з фіксованою процентною ставкою 0,5% на день та у п.п. 2.4 встановили комісію за надання позики від суми наданої позики 15%, що складає 1500,00 грн. У цьому ж розділі на другому аркуші договору у таблиці містяться наступні відомості: дата надання позики 28.08.2024, дата повернення позики 26.09.2024, денна процентна ставка 1%, проценти за понадстрокове користування позикою 2,7% на день, пеня 2,7% на день, орієнтована загальна вартість позики 13000,00 грн. У реквізитах позичальника вказана карта [NUMBER] . Додатком №1 до договору позики, є таблиця обчислення вартості кредиту, де зазначено проценти у загальному розмірі 1500,00 грн (що є 0,5% денних за 30 днів від позики 10000,00 грн). Даний додаток також підписано сторонами у електронному вигляді. (а.с. 24-30) \~ \~ \~ \~ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» та ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» 14 червня 2021 року уклали договір факторингу №14/06/21, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до боржників, відповідно до реєстрів боржників. У подальшому до договору факторингу приймалися додаткові угоди, якими змінювалися його умови, у тому числі додаткова угода №7 від 13.06.2022 встановила порядок пролонгації дії договору факторингу, яка настає автоматично кожен рік у разі відсутності вимоги однієї зі сторін про розірвання договору. Додаткова угода №47 від 24.01.2024 визначила порядок переходу прав вимоги за реєстром боржників №41 від 24.01.2025.(а.с. 31-36) \~ \~ \~ \~Згідно до витягу з реєстру боржників №42 від 24.01.2025 до договору факторингу №14/06/21 позивач набув право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №73758269 на загальну суму заборгованості 17860,00 грн, що складається з 10000грн суми основної заборгованості, 1500,00 грн заборгованості за відсотками, 4860,00 грн заборгованості за відсотками за понадстрокове користування позикою, 1500,00 грн комісії. (а.с. 37-38) \~ \~ \~ \~Згідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №73758269, заборгованість [PERSON] становить 17860,00 грн, що складається з 10000грн суми основної заборгованості, 1500,00 грн заборгованості за відсотками, 4860,00 грн заборгованості за відсотками за понадстрокове користування позикою, 1500,00 грн комісії. (а.с. 39) \~ \~ \~ \~За відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу суду про витребування доказів, [PERSON] має у цьому банку картку [NUMBER] , та на неї 28.08.2024 здійснено переказ 10000,00 грн, а 27.03.2024 здійснено переказ 14000,00 грн. (а.с. 77) Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Таким чином, наданими до суду доказами позивачем доведено, що 27 березня 2024 року позивач уклав кредитний договір з ТОВ «Аванс Кредит», та 28.08.2024 уклав кредитний договір з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» Позикодавці свої зобов`язання виконали та надали відповідачу кредитні кошти. Отримані судом від АТ КБ «Приватбанк» відомості свідчать про належність відповідачу карткового рахунку: № [NUMBER] , а також зарахування на цей рахунок кредитних коштів підтверджують укладення вказаного кредитного договору та виконання його умов позикодавцем. Наявні у матеріалах справи докази укладення договору факторингу, а також докази передання за цим договором прав вимоги, суд вважає належними та достатнім для підтвердження факту отримання позивачем права вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідно до частин 1 та 2 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно до частини 1 статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до п. 1 ч.1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Позивач надав документацію, яка наявна у нього як фактора, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника станом на дату відступлення права вимоги. Таким чином, до ТОВ «ЄАПБ» перейшли всі права попередніх кредиторів щодо прав вимоги до [PERSON] за кредитними договорами. Отже, ТОВ «ЄАПБ» є новим кредитором у зобов`язаннях, позичальником в яких є відповідач [PERSON] . Суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. [PERSON] не виконав свого обов`язку по своєчасному поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом. Таким чином позивач ТОВ «ЄАПБ» правомірно вимагає стягнення простроченої заборгованості з відповідача, відповідно до умов договорів. Разом із цим, суд не погоджується із розміром вказаної заборгованості у зв`язку із наступним. За договором від 27.03.2024 про надання фінансового кредиту №46080-03/2024, пунктом 1.4.1 передбачено денну процентну ставку 2,5%. Позивач вказує, що заборгованість за відсотками становить 42000,00 грн. При цьому суд зазначає, що частина 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою ст. 8 доповнена згідно із\~ЗУ № 3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма набрала законної сили 24.12.2023, тобто станом на час укладення договору про споживчий кредит з відповідачкою ця норма чинна. Відповідно до ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, умова укладеного між сторонами договору, передбачена п. 4.15 договору, щодо встановлення денної процентної ставки у 2,5 % у порядку ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~є нікчемною. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи із встановленої ч. 5\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~максимальної денної процентної ставки в 1 %. Один відсоток від кредиту 14000 грн складає 140 грн. За 120 днів відсотки становитимуть 16800 грн. За цих обставин вірним розміром заборгованості за кредитним договором від 27.03.2024 про надання фінансового кредиту №46080-03/2024 буде 30800,00 грн (14000 грн заборгованості за кредитом + 16800 грн заборгованості за відсотками). За договором від 28.08.2024 про надання позики №73758269 позивач вказує на заборгованість окрім тіла кредиту ще й 1500,00 грн заборгованості за відсотками, 4860,00 грн заборгованості за відсотками за понадстрокове користування позикою, 1500,00 грн комісії. Що стосується стягнення з відповідача комісії за пунктом 2.4 договору у розмірі 1500 грн за надання позики, суд зазначає наступне. За правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі №666/4957/15-ц), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії , платежі тощо за дії, які не є послугою. У даному випадку, у якості винагороди за надання кредиту, сторони погодили проценти у пункті 1.5.2 договору, що відповідає положенням ч. 1 ст. 536 та ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»,\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Законом встановлено можливість погодження комісії кредитодавця, за послуги, пов`язані з наданням кредиту, а не за саме надання кредиту або позики. Винагородою за надання кредиту законодавством України являються проценти. У кредитному договорі №73758269 не зазначено, за які, пов`язані із наданням кредиту послуги, встановлено комісія у п.2.4. Тому, заявлена позивачем до стягнення комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, як послуга, належним чином не обґрунтована та не доведена, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії задоволенню не підлягають. Строк дії договору пунктом 2.2. визначено у 30 днів. Процентна ставка у п.2.2 на аркуші справи 24 та у табліці загальної вартості кредиту (додаток№1) на зворотньому боці аркуша справи 27 визначена у 0,5 % на день. Від суми позики 10000 грн 0,5 % становить 50 грн. За 30 днів відсотки становитимуть 15000 грн. Що стосується нарахування 4860,00 грн заборгованості за відсотками за понадстрокове користування позикою, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~Відсотки за кредитним договором встановлені у таблиці у за пунктом 2.4 договору у 2,70%. Разом з цим, позивач у розрахунку на аркуші справи 39 не вказує, за який період нараховувалися відсотки і за якими ставками, а вказує лише на їх загальний розмірі 6360 грн. За змістом ст. 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18. З викладеного у позові вбачається, що 4860,00 грн заборгованості за відсотками за понадстрокове користування позикою нараховувались поза межами строку повернення позики у 30 днів тобто після 26.09.2024. Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України. За змістом пункту 2.4 договору у таблиці, сторони погодили пеню за кожен день прострочення в розмірі 2.7 відсотка на день. Частиною другою статті 625\~ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 05 червня 2020 року у справі № 922/3578/18 зазначила, що системний аналіз частини другої статті 536, частини другої статті 625 та статті 627\~Цивільного кодексу\~України дозволяє дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору. Отже, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, в розмірі певного проценту за кожний день прострочення). Санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань (пункт 8.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18). В даному випадку з поданих до суду матеріалів вбачається, що позивачем було заявлено до стягнення з відповідача проценти за користування позикою поза межами строку договору позики. При цьому позовних вимог про стягнення грошових коштів за прострочення виконання зобов`язання відповідно до правил ст.\~625\~ЦК України позивач не заявляв. Розрахунку заборгованості в порядку ч. 2ст.\~625\~ЦК України позивач не надавав та вимог про стягнення таких коштів не заявляв. У зв`язку із цим, до спірних правовідносин слід застосувати вищевказані правові висновки касаційного суду щодо обмеження нарахування процентів за користування кредитом строком дії договору. За неповернення кредитних коштів після закінчення строку, на який вони були видані, може настати відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16. Як було зазначено вище, для захисту прав позичальника у розділі 2.4 договору біло обумовлено фінансову відповідальність боржника у вигляді пені за порушення його умов. Отже, позивач ототожнює відсотки за користування кредитними коштами та відсотки, які підлягають сплаті боржником за прострочення виконання зобов`язання, що суперечить вимогам чинного законодавства. За таких умов, правомірним є нарахування відсотків за передбачений договором 30 денний строк кредитування в порядку підпункту 2.3 договору які становлять 1500,00 грн. За цих обставин вірним розміром заборгованості за договором позики №73758269 від 28.08.2024 буде 11500,00 грн (10000 грн заборгованості за кредитом + 1500 грн заборгованості за відсотками). Разом, заборгованість відповідача за договором №46080-03/2024 та №73758269 складатиме 42300 грн (30800,00 грн +11500,00 грн) У зв`язку\~із викладеним\~позов підлягає\~частковому задоволенню\~у сумі\~42300,00грн. Статтею 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду у наступних розмірах. Сума задоволених вимог 42300 грн складає 57,27% від 73860 грн заявлених вимог. Судовий збір позивачем було сплачено у розмірі 3028 грн. Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 57,27 % судових витрат сплаченого зі сплати судового збору, тобто 1734,14 грн. На підставі\~ вищевикладеного та \~

Outcome: partial