Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, різниці в нарахуваннях та плати за абонентське обслуговування в якому просили стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача Обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Лубнитеплоенерго», заборгованість: за послугу з постачання теплової енергії (загальнобудинкові потреби) за період з 24.10.2022 по 31.03.2024 у сумі 34467,37 грн., різниці в нарахуваннях за період з 24.10.2022 по 31.03.2024 у сумі 23521,06 грн., плати за абонентське обслуговування за період з 01.10.2022 по 30.09.2024 у сумі 809,76 грн., а всього на суму 58798,19 грн. Покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00грн. Позовні вимоги мотивували тим, що відповідач [PERSON] з 08.09.2016 є співвласником (1/2) об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 1015608553107, а саме магазину, загальною площею 650.6 кв.м., що знаходиться в багатоквартирному дев`ятиповерховому будинку обладнаному загальнобудинковим вузлом обліку теплової енергії, в якому діє внутрішньобудинкова система опалення, за адресою: [ADDRESS] . Облік кількості відпущеної теплової енергії споживачу здійснюється за особовим рахунком № [NUMBER] , відкритим для фіксації коштів, що надходять за послуги теплопостачання. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулює Закон України від 09.11.2017 № 2189 «Про житлово-комунальні послуги». Обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Лубнитеплоенерго», засноване на майні спільної (комунальної) власності територіальних громад сіл, селищ і міст Полтавської області, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону № 2189, є виконавцем послуг з постачання теплової енергії споживачам міст Лубни і Пирятин. До житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води (п. 2 част. 1 ст. 5 Закону № 2189). Надання житлово-комунальних послуг здійсняється виключно на договірних засадах. 01.10.2021 на веб-сайті ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» опубліковано текст індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та в подальшому зміни до нього. Договір набрав чинності 01.11.2021. Покладені зобов`язання щодо оплати послуг з постачання теплової енергії та плати за абонентське обслуговування за період з 24.10.2022 по 31.03.2023 відповідач не виконав, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 34467 грн. 37 коп. Ухвалою від 18.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 16.04.2025. 13.05.2025 представником відповідача подано клопотання, в якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими, оскільки застосовано інший відмінний тариф у порівнянні з іншими співвласниками будівлі щодо аналогічної послуги. Повідомила, що у справі №539/4330/24 у фактично аналогічній справі Полтавським апеляційним судом було виснувано правозастосування норми щодо тарифу «Інші споживачі», які підлягають застосуванню і у спірних правовідносинах на основі наявності доказів, що підтверджують комерційний характер використання МЗК будинку особою, якій належить у багатоквартирному будинку нежитлове приміщення. Вважає, що вказана постанова апеляційного суду від 23.04.2025 року у справі № 539/4330/24 має правове значення для вирішення цієї категорії справ. 03.07.2025 представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи Висновку науково-правової експертизи (фахівця у галузі права) щодо порядку укладення індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та стягнення заборгованості від 20.06.2025. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, надали пояснення аналогічні, викладеним в позові та у запереченнях проти клопотання представника відповідача. Представник відповідача адвокат Сова В.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Зауважила, що висновок науково-правової експертизи поданий з пропуском строку і без клопотання про його поновлення. Крім того, висновок складений фахівцем у галузі права, а не експертом, і не з питань, визначених ст. 114 ЦПК України. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає повному задоволенню з таких підстав. [PERSON] з 08.09.2016 є співвласником (1/2) об`єкту нерухомого майна за реєстраційним номером 1015608553107, а саме магазину, загальною площею 650.6 кв.м., що знаходиться в багатоквартирному дев`ятиповерховому будинку обладнаному загальнобудинковим вузлом обліку теплової енергії, в якому діє внутрішньобудинкова система опалення, за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 5). ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» надає послуги з централізованого теплопостачання для населення багатоквартирних будинків міста Лубни, яким на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , який є відкритим для фіксації коштів, що надходять за послуги теплопостачання. Рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 №476 встановлено для ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» тариф на послугу з постачання теплової енергії для категорії «Інші споживачі» (усі інші особи, які не підпадають під категорії «Населення» тю «Бюджетні установи») в розмірі 2636,76 грн/Гкал з ПДВ.(а.с.13-14). Розпорядженнями Лубенського міського голови: від 24.10.2022 № 468р та від 31.03.2023 № 65 опалювальний період 2022/23 років встановлено з 24.10.2022 до 01.04.2023. Розпорядженнями Лубенського міського голови: від 19.10.2023№ 513р та від 27.03.2024№ 79 опалювальний період 2023/245 років встановлено з 19.10.2023 по 31.03.2024. Протягом жовтня 2022 року - березня 2024 року, виконавцем надано споживачу послугу з постачання теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будинку; опалення приміщення індивідуальним опаленням, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення (ВБСО); проведено перерахунок розміру нарахувань та послугу та нараховано плату за абонентське обслуговування. Як вбачається з розрахунку заборгованості по оплаті послуг з постачання теплової енергії особовий рахунок № [NUMBER] , заборгованість відповідача [PERSON] по оплаті послуг з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , яка виникла за період з жовтня 2022 року по березень 2024 року включно, складає 58 798 грн. 19 коп. (а.с. 69-70). Комерційний облік послуги здійснюється вузлом обліку, що забезпечує загальний облік її споживання в будівлі, згідно з показаннями його засобів вимірювальної техніки. До встановленого вузла комерційного обліку теплової енергії, обсяг споживання теплової енергії у будівлі визначається відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (далі-Методика розподілу) (пункти 19-20 Правил надання послуги з постачання теплової енергії №830). Згідно пункту 24 Правил №830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Розподіл обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано (п. 3 розділу І Методики розподілу). Відповідно до п. 2ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з ч. 1ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 1ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Пунктом 5 ч. 2ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання по сплаті наданих послуг належним чином не виконав, у зв`язку з чим за період з жовтня 2022 року по березень 2024 року утворилась заборгованість по оплаті послуги з постачання теплової енергії, різниці в нарахуваннях та плати за абонентського обслуговування в розмірі 58 798 грн. 19 коп. Суд не погоджується з доводами представника відповідача щодо неправомірного включення [PERSON] до категорії «Інші споживачі». Так, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна [PERSON] є власником 1/ 2 частини магазину, який не є об`єктом житлової нерухомості (а.с.5). Згідно з Конституцією України держава забезпечує соціальну спрямованість економіки (частина четверта статті 13), що є основою для реалізації соціальних прав громадян, зокрема на соціальний захист та достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48). Зазначені норми Основного закону реалізуються передбаченими у законодавстві державними соціальними стандартами та державними соціальними гарантіями, визначеними Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", відповідно до статті 9 якого державні соціальні нормативи у сфері житлово-комунального обслуговування встановлюються з метою визначення державних гарантій щодо надання житлово-комунальних послуг та розмірів плати за житло і житлово-комунальні послуги, які забезпечують реалізацію конституційного права громадянина на житло. Тобто з урахуванням того, що відповідно до статті 6 цього Закону базовим державним соціальним стандартом є встановлений законом прожитковий мінімум, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти, то така норма (в частині встановлення тарифів на житлово-комунальні послуги) розповсюджується тільки на громадян, які використовують житло виключно для проживання (для реалізації конституційного права громадянина на житло), і не розповсюджується на громадян, які використовують житло у інший спосіб (для реалізації інших конституційних прав). Крім зазначеного вище, постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2011 року № 1199 установлено, що теплова енергія та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води та послуги з централізованого водопостачання та водовідведення для потреб релігійних організацій та національних творчих спілок і їх регіональних осередків (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) оплачуються ними за тарифами, встановленими для населення. Отже, оплата житлово-комунальних послуг за тарифами для населення здійснюється громадянами, які використовують житло виключно для проживання, а релігійні організації і національні творчі спілки і їх регіональні осередки (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності) здійснюють оплату за тарифами, встановленими для населення за теплову енергію та послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води та послуги з централізованого водопостачання та водовідведення. Відповідно до статті 2 Бюджетного кодексу України бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідного державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими. Також слід зазначити, що відповідно до пункту 5 Положення про Реєстр неприбуткових установ та організацій, затвердженого наказом Державної податкової адміністрації України від 24.01.2011 № 37 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 9 лютого 2011 р. за № 161/18899), присвоєння установам та організаціям ознаки неприбутковості здійснюють державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об`єднані спеціалізовані державні податкові інспекції відповідно до такої структури ознаки: органи державної влади України, органи місцевого самоврядування та створені ними установи або організації, що утримуються за рахунок коштів відповідних бюджетів (підпункт "а" пункту 157.1 статті 157 розділу III Податкового кодексу України). Отже, до бюджетних установ можна віднести такі установи, які підпадають під ознаки зазначеної вище статті 2 Бюджетного кодексу України, а підтвердженням такого статусу може бути витяг з Реєстру неприбуткових установ та організацій. Враховуючи викладене вище, оплату житлово-комунальних (комунальних) послуг за тарифами для інших споживачів таких послуг здійснюють усі інші особи, які не є громадянами, що використовують житло для проживання, не є релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім тих, що здійснюють виробничо-комерційну діяльність) та не є бюджетними установами». З огляду на наведене слід визнати обґрунтованим застосування тарифу «Інші споживачі» до відносин з надання послуг відповідачу, оскільки він є власником нежитлового приміщення (магазину), яке не використовується для проживання. У позивача відсутні законні підстави для нарахування [PERSON] плати за послуги з постачання теплової енергії за тарифами, які затверджені рішенням Полтавської обласної ради № 476 від 30.09.2022 для категорії «Населення». Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд зауважує, що відповідачем не надано жодних доказів щодо того: в яких цілях він використовує належне йому приміщення; чи займається він особисто господарською чи підприємницькою діяльністю; чи є він безпосереднім користувачем належного йому нерухомого майна, якщо ні, то на яких умовах ним користуються треті особи; хто є безпосереднім споживачем послуг, які надаються позивачем. Судом надавався час представнику відповідача для з`ясування вказаних питань, проте, як пояснила представник відповідача, відповідач їй повідомив, що приміщення не використовується в підприємницькій діяльності. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач [PERSON] в добровільному порядку не погашає заборгованість за отримані послуги з опалення місць загального користування багатоквартирного будинку, розмір заборгованості підтверджено документально, позов слід задовольнити. Щодо Висновку науково-правової експертизи № 10573 (фахівця у галузі права) щодо порядку укладення індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та стягнення заборгованості за таким договором суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 114 ЦПК України учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: 1) застосування аналогії закону чи аналогії права; 2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування і доктриною у відповідній іноземній державі. Наданий відповідачем висновок не стосується визначених у частині першої статті 114 ЦПК України питань. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у вигляді сплаченого позивачем судового збору під час звернення з позовною заявою до суду, суд виходить з положень п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України та, у зв`язку з тим, що позов задоволено, покладає його сплату на відповідача.

Outcome: approved