Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

[PERSON] ,\~в інтересах\~якої діє\~представник \~адвокат Козар М.В., звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову позивач посилається на те, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано 17.03.2020 Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №151, що підтверджується свідоцтвом про шлюб із апостилем серії [NUMBER] . Позивач зазначає, що шлюбні відносини фактично припинені з серпня 2022 року, внаслідок втрати кохання та взаєморозуміння, і з того часу кожен із подружжя живе своїм життям. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Стверджує, що чоловік не цікавиться її життям. Вказує, що спільне господарство з цього часу року вони не ведуть, кожен має окремий бюджет. Наміру зберегти шлюб позивач не має і таке збереження не є можливим. Позивач наголошує, що примирення є також неможливим. Позивач зазначає, що спільних дітей у подружжя немає. Тому позивач вважає за можливе та за доцільне припинити юридичний зв`язок між нею та відповідачем шляхом розірвання шлюбу в судовому порядку. Оскільки відповідач є іноземцем позивач, обґрунтовуючи підсудність справ судам України, посилається на положення листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом» від 16.05.2013 №24-754/0/4-13, згідно з якими справи про розірвання шлюбу між одним з подружжя громадянином України та другим із подружжя незалежно від його громадянства, підсудні судам України. Зауважує, що згідно зі ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. На підставі наведеного, позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а виклик відповідача постановлено здійснити в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України. Позивач у судове засідання не з`явилася, при цьому до позову додано заяву з клопотанням про розгляд справи без її участі, в якій просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України, відзиву на позов не подав, причини неявки суду не повідомив. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За приписами ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між громадянином Республіки Індія [PERSON] , [INFO] , та громадянкою України [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано 17.03.2020 Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), про що зроблено відповідний актовий запис №151, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим 17.03.2020. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, що дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Спільних неповнолітніх дітей, що могло б хоч якось зв`язувати сторони, вони не мають. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам позивача, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved