Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія\~«Фінтраст Україна» звернувся до суду з позовною заявою, де просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 40851 грн. 81 коп., з яких сума кредиту 10000 грн., сума процентів за користування кредитом 22750 грн., інфляційні втрати 6648 грн. 25 коп., три проценти річних 1453,56 грн., а також просив стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2147,20 грн. та витрати на правничу допомогу у сумі 10000 грн. На обґрунтування позову зазначив, що 12.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4608910 про надання споживчого кредиту. За умовами кредитного договору сума кредиту складає 10000 грн., строк кредиту - 30 днів з можливістю пролонгації, дата повернення кредиту - 11.09.2021, зі сплатою процентів за зниженою процентною ставкою 0,01% в день та стандартною процентною ставкою 1,90 % в день, що застосовується, у межах строку кредиту. Договором передбачено, що строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 цього договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10000 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Станом на 11.09.2021 відповідач свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, кредитні кошти не повернув, не уклав угоди щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, відповідно до п. 4.3 кредитного договору, його було автопролонговано за згодою сторін, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів. 10.09.2021 відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора у розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 30 грн., у подальшому ніяких проплат не здійснював. Вказав, що 21.06.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія\~«Фінтраст Україна» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № 4608910, укладеним із відповідачем. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 40851 грн. 81 коп., з яких: сума кредиту 10000 грн., сума процентів за користування кредитом 22750 грн., інфляційні втрати 6648 грн. 25 коп. та три відсотка річних 1453 грн. 56 коп. Також вказав, що ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» понесло витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн., які він також просить стягнути з відповідача. 18.01.2024 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області винесено заочне рішення у справі, яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» задоволені частково. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.11.2024 була задоволена заява [PERSON] про перегляд заочного рішення, заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.01.2024 скасовано, справа призначена до судового розгляду. У визначений\~судом строк\~відповідачем [PERSON] \~подано відзив\~на позовну\~заяву,\~де він\~вказав,\~що позовних\~вимог ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» не визнає, вважає, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає нормам закону, строк закінчення кредитного договору визначено неправильно, при цьому позивачем не доведено належними доказами факту укладення ним договору з ТОВ «Авентус Україна» та факту перерахування йому грошових коштів. 28.11.2024\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Фінтраст\~Україна» подано\~заяву про\~зменшення позовних\~вимог,\~де відповідно\~до вимог\~п.2\~ч.2\~ст.\~49\~ЦПК України\~він просив\~стягнути з\~відповідача на\~його користь\~32750\~грн.,\~з яких\~сума кредиту\~ 10000\~грн.,\~сума процентів\~за користування\~кредитом \~22750\~грн.\~та судові\~витрати. Ухвалою суду від 08.07.2025 відмовлено ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» у прийнятті до розгляду заяви про зменшення позовних вимог, роз`яснено право звернутися з клопотанням про залишення частини позовних вимог без розгляду чи про відмову від частини позовних вимог. Клопотань про залишення у цій частині вимог без розгляду чи клопотань про відмову від частини позовних вимог позивач не подавав. Також відповідачем\~28.11.2024\~подано відповідь\~на відзив\~відповідача,\~де представником\~товариства вказано,\~що між\~ТОВ «Авентус\~Україна» та\~ [PERSON] укладено кредитний договір, який підписано електронним підписом відповідача (одноразовим ідентифікатором), отже, погоджено всі умови договору. Розрахунки заборгованості, проведені позивачем, відповідають умовам договору та не суперечать закону. Просили суд задовольнити позовні вимоги. В силу ч.3 ст. 179 ЦПК України до відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - п`ятою статті 178 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 5 ст. 178 ЦПК України визначено, що до відзиву додаються докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Отже, позивач наділений правом подати докази разом із відповіддю на відзив чи звернутися до суду з клопотанням про витребування доказів у цей строк. Ухвалою суду від 20.01.2025 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Позивач ТОВ «Фінансова компанія\~«Фінтраст Україна» свого представника у судове засідання не направив. Представником позивача до суду неодноразово подавалися клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з його участю із використанням власних технічних засобів, які задовольнялися судом, про що виносилися письмові ухвали. Проте представник позивача у судові засідання не з`являвся, до відеоконференцій не приєднувався, про причини неявки суд не повідомляв. Разом з цим суд враховує, що у матеріалах справи наявна заява представника позивача про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] та його представник повторно до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, у письмових заявах просили розгляд справи проводити без їхньої участі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 628 ЦК України обумовлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст..12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Як встановлено\~судом,\~12.08.2021\~між ТОВ\~«Авентус Україна»\~та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4608910 про надання споживчого кредиту. Згідно з п.п. 1.3, 1.4, 1.5 кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 10000 гривень, строк кредиту 30 днів, тип процентної ставки фіксована. Відповідно до п. 1.5.1. договору стандартна процентна ставка становить 1,90 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору, у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору. Знижена процентна ставка передбачена договором у розмірі 0,01% в день та застосовується за певних умов, передбачених п.1.5.2 договору. У відповідності до п. 2.1. договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству з метою отримання кредиту. Згідно з п. 3.1. договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Договором передбачено порядок пролонгації за ініціативою споживача, зокрема пропозиція споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі, не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Якщо споживач, здійснюючи вказаний платіж, не бажає продовжити строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство у один із встановлених договором способів (п.4.2.2. договору). Порядок автопролонгації строку кредиту встановлений п. 4.3 договору. Сторони домовились, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або авто пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше, ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою позивача, відповідно до п.п.4.2.2 4.2.4 договору, тобто в даному випадку кожен день авто пролонгації є новою датою повернення кредиту. Споживач надав згоду на авто пролонгацію строку кредиту на умовах, передбачених п.4.3.1 договору. Суд зазначає, що укладений сторонами договір та додатки до нього (таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, що містить графік платежів, паспорт споживчого кредиту) підписані сторонами, у тому числі 12.08.2021 о 18:19:11 відповідачем електронним підписом, одноразовим ідентифікатором С531430. ТОВ «Авентус\~Україна» свої\~зобов`язання\~перед відповідачем\~за кредитним\~договором виконало\~та надало\~йому кредит\~в сумі\~10000\~гривень,\~шляхом зарахування\~кредитних коштів\~на платіжну\~картку відповідача,\~що підтверджується\~первинним документом\~ випискою\~по рахунку\~ [PERSON] \~№ [NUMBER] \~за 12.08.2021.\~Відповідачем не\~доведено доказами\~виконання зобов`язань\~із погашення\~тіла кредиту\~та нарахованих\~процентів у\~заявленій у\~позові сумі.З розрахунку заборгованості вбачається та не заперечується відповідачем, що 10.09.2021 [PERSON] частково погашено суму заборгованості за процентами шляхом сплати на рахунок кредитодавця 10.09.2021 30 грн., 30.11.2021 - 50 грн., а всього 80 грн. Розрахунок заборгованості зі сплати процентів у сумі 22750 грн. відповідає застосованій згідно договору процентній ставці та проведений у межах строку кредитування, правильність розрахунків заборгованості позивача відповідачем не спростована. Суд погоджується\~із позицією\~представника позивача\~щодо строку\~кредитування.\~Так,\~відповідно до\~вимог п.\~4.2.2\~договору [PERSON] \~ініціював продовження\~строку користування\~кредитом шляхом\~здійснення платежу\~на користь\~товариства у\~сумі 30\~грн.,\~щовідповідає сумі нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Доказів того, що [PERSON] відповідно до п.4.2.2 договору повідомив товариство про небажання продовжувати строк\~користування кредитом\~у передбачений\~спосіб,\~суду не\~надано.\~Як вбачається\~з листа\~від 09.10.2021\~ТОВ «Авентус\~Україна» надало\~відповідь [PERSON] \~на його\~електронну пошту\~щодо продовження\~строку дії\~договору,\~відомості про\~доставку листа\~адресату відсутні,\~проте суд\~зазначає,\~що в\~силу п.\~4.2.2.\~договору у\~товариства є\~право,\~а не\~обов`язок надати\~відповідь протягом\~24\~годин з\~моменту вчинення\~вказаних дій\~споживачем.\~В силу\~п.п.\~4.2.4,\~4.1,\~1.4\~договір між\~сторонами був\~продовжений за\~ініціативою споживача\~на 30\~днів до\~10.10.2021.\~Оскільки на\~дату закінчення\~строку кредиту\~у [PERSON] була наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжувався у порядку автопролонгації відповідно до п. 4.3 договору до 08.01.2022. Отже, проценти за користування кредитними коштами нараховані в межах строку кредитування. 21.06.2022\~між ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Фінтраст Україна»\~та ТОВ\~«Авентус Україна»\~було укладено\~договір факторингу\~№ 21-06/2022, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу за плату належні йому права вимоги, строк виконання за якими настав або виникне у майбутньому, до боржників. Відповідно до п. 2.1 цього договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається у момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. 21.06.2022 представниками ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу, що підтверджується копією документа. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 21-06/2022 від 21.06.2022\~позивач набув\~право грошової\~вимоги до\~відповідача [PERSON] \~та право\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором №\~4608910\~у загальній\~сумі заборгованості\~32750\~грн.,\~з яких:\~заборгованість за\~основною сумою\~ 10000\~грн.,\~заборгованість за\~відсоткам \~22750\~грн. Правомірність договору презумується. Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Набуття права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» відповідачем не заперечувалося. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 530 ЦПК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.536 ЦПК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. [PERSON] не доведено доказами виконання зобов`язань із погашення тіла кредиту та нарахованих процентів ні первісному кредитору, ні позивачеві. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача тіла кредиту та нарахованих процентів підлягають задоволенню. Вимоги ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Згідно з п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та безпідставно здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з квітня 2022 року по квітень 2023 року, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із вищенаведеного та пропорційного розрахунку, на користь позивача з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 1721 грн. 41 коп. (40851 грн.81 коп./100 = 32750/х, х = 80,17 %; 2147 грн. 20 коп./100 = х/80,17, х = 1721 грн. 41 коп.). Що стосується розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить до наступних висновків. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.4-6 цієї статті). Згідно ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. В позовній заяві представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» понесені витрати на правову (правничу) допомогу адвоката у загальному розмірі 10000 гривень, з яких 3000 грн. (3 години) - за збір та аналіз доказів і документів для подання позову, 6000 грн. (6 годин) за складання позовної заяви та 1000 грн. (1 год.) за подання позовної заяви до суду. На обґрунтування зазначених витрат представником позивача надані суду наступні докази: договір про надання правової допомоги № 07/07-2023 від 07.07.2023, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та адвокатом Крюковою М.В., звіт про надання правової допомоги згідно договору № 07/07-2023 від 07.07.2023, підписаний сторонами 19.09.2023, рахунок на оплату по замовленню № 19/09 від 19.09.2023 та платіжна інструкція № 859 від 19.09.2023. Відповідач у відзиві вказав, що витрати на правову допомогу, на його думку, є завищеними. Зазначив, що позовна заява є шаблонним документом, не потребує окремого написання стосовно кожного кредитного договору та не є особливо складною, що підтверджується витягом із сайту «Судова влада» з інформацією про кількість аналогічних позовних заяв ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», де представником є Крюкова М.В. Вважає, що адвокатом не надано будь-яких даних стосовно того, які докази були нею зібрані, при цьому розмежовано «складення позовної заяви» та «подання позовної заяви», проте позов подавався через підсистему «Електронний суд», що не потребувало додаткової роздруківки документів, завірення копій. Суд зазначає, що склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При цьому Верховним Судом неодноразово вказувалося у своїх рішеннях, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. При вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат у\~цій справі\~суд вважає,\~що вимоги\~про стягнення\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу підлягають\~частковому задоволенню.\~Подана позовна\~заява є\~типовою для\~позовів про\~стягнення заборгованості\~за договором\~споживчого кредиту,\~її підготовка\~не потребувала\~проведення складних\~математичних розрахунків,\~вона не\~містить посилань\~на правові\~позиції,\~загалом судова\~практика у\~справах цієї\~категорії є\~сталою,\~а тому\~підготовка позовної\~заяви не\~потребує затрат\~такої кількості\~часу,\~яка визначена\~у звіті.\~Адвокатом виготовлено\~один адвокатський\~запит та\~не обґрунтовано\~затрат часу\~у 3\~години на\~збір та\~аналіз доказів\~і документів\~для подання\~позову.\~Складання адвокатом\~інших заяв\~(заперечення\~щодо заяви\~про перегляд\~заочного рішення,\~відповідь на\~відзив)\~до переліку\~правничих послуг\~позивачем включено\~не було.\~Також суд\~погоджується з\~доводами відповідача\~щодо того,\~що позовна\~заява з\~додатками подана\~представником позивача\~через підсистему\~«Електронний суд»,\~що не є витратами на правову допомогу. Виходячи з викладеного суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правову допомогу позивачу до 4000 грн., що відповідатиме критерію розумної необхідності та співмірності, та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача вказані витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 3206,80 грн. (4000/100%=х/80,17%, х=3206,80).

Outcome: partial