Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

14 травня 2025 року представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за \~кредитним договором № 6352505 від 14 січня 2024 року у розмірі 40\~226 грн. 25 коп. та судових витрат у виді сплаченого при звернені до суду судового збору у розмірі 2\~422 грн. 40 коп.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 січня 2024 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено електронний кредитний договір № 6352505, підписаний електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора, що надісланий на мобільний номер телефону відповідача. Відповідно до умов кредитного договору ТОВ "Мілоан" надало [PERSON] споживчий кредит в сумі 12\~000.00 грн., строком на 105 днів з 14 січня 2024 року і складається з пільгового періоду 15 днів із процентною ставкою 1,19 % за день до 29 січня 2024 року і поточного періоду 90 днів із процентною ставкою 2,30 % за день до кінцевої дати погашення кредиту 28 квітня 2024 року, одноразова комісія за надання кредиту 840.00 грн., шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок відповідача. 25 червня 2024 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір відступлення прав вимоги № 107-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" права вимоги до боржників вказаних у відповідному реєстрі. Відповідно до Реєстру боржників від 25 червня 2024 року до вказаного договору відступлення права вимоги ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 6352505 від 14 січня 2024 року. Відповідно до розрахунку станом на день відступлення права вимоги 25 червня 2024 року заборгованість за кредитним договором складає 40\~226.25 грн., яка складається з: 11\~500.00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 27\~886.25 грн. - заборгованість за відсотками; 840.00 грн. - заборгованість за комісією. 09 квітня 2025 року відповідачу надіслана претензія про погашення кредитної заборгованості, яка залишена без відповіді. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит № 6352505 від 14 січня 2024 року у сумі 40\~226.25 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~422.40 грн.. (а.с. 2-7) Ухвалою суду від 15 травня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. (а.с. 69-70) 29 травня 2025 року представником відповідача Цюкало В.О. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить частково задовольнити позовні вимоги, а саме в сумі 12 547.12 грн., яка складається з: 11 500.00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 207.12 грн. - заборгованість за відсотками, 840.00 грн. - заборгованість за комісією, а також стягнути з позивача на користь відповідача всі понесені судові витрати. Вказує, що відповідач не погоджується із позивачем щодо розміру заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами по кредитному договору № 6352505 від 14 січня 2024 року в розмірі 27 886.25 грн.. Відповідач зазначає, що 22.11.2023 прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", який набрав чинності 24.12.2023. Даним Законом, серед іншого були внесені зміни в Закон України "Про споживче кредитування". Так, статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено частиною 5 такого змісту: "Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%". Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 р. № 3498-ХІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" передбачено те, що він набрав чинності 24.12.2023, а кредитний договір № 6352505 укладено 14.01.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, то проценти відповідно до чинного законодавства повинні бути нараховані у розмірі, що не перевищує 1 % в день. Водночас, позивач не привів умови договору позики у відповідність із Законом України "Про споживче кредитування" в частині нарахування процентів та нараховував їх за денною процентною ставкою 1,19% протягом пільгового та 2,30% протягом поточного в день, що суперечить вищенаведеним нормам чинного законодавства. Разом з тим, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Таким чином, вважає, що умови кредитного договору, які враховують стандартну денну процентну ставку з перевищенням 1% в день є нікчемними. Такими пунктами є п.п. 1.5.2, 1.5.3 кредитного договору, а також графіку платежів до кредитного договору. Дані пункти є нікчемними в силу приписів ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування". Сторона відповідача звертає увагу суду на те, що нормою Закону України "Про споживче кредитування" встановлюється максимальна процентна ставка у розмірі 1%, але вважає, що в даному випадку її застосувати неможливо, оскільки в силу нікчемності вищезазначених пунктів про нарахування процентів проценти в договорі позики є неузгодженими. З урахуванням нікчемності пунктів договору позики, якими денна процентна ставка встановлена з порушеннями Закону України "Про споживче кредитування", сторона відповідача вважає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1048, ч. ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України проценти повинні бути нараховані на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період. Вказує, що згідно з позовною заявою позивач нараховував проценти з 14.01.2024 року по 28.04.2024 року. З інформації, опублікованої на офіційному сайті НБУ, слідує, що в 2024 році розмір облікової ставки (% річних) становив: з 26.01.2024 року по 14.03.2024 року 15,0 %; з 15.03.2024 року по 25.04.2024 року 14,5 %; з 26.04.2024 року по 13.06.2024 року 13,5 %; з 14.06.2024 року по 12.12.2024 року 13,0 %. За період з 14.01.2024 р. по 25.01.2024 р. облікова ставка становить 15,0% та розраховується в наступному порядку: 1) 15,00/366 = 0,041 %; 2) 12 (днів) * 0,041 = 0,492 %; 3) (12000,00/100) * 0,492 = 59,04 грн. - розмір відсотків за користування кредитом за період з 14.01.2024 р. по 25.01.2024 р. За період з 26.01.2024 р. по 14.03.2024 р. облікова ставка становить 15,0% та розраховується в наступному порядку: 1) 15,00/366 = 0,041 %; 2) 49 (днів) * 0,041 = 2,009 %; 3) (12000,00/100) * 2,009 = 241,08 грн. - розмір відсотків за користування кредитом за період з 26.01.2024 р. по 14.03.2024 р. За період з 15.03.2024 р. по 28.04.2024 р. облікова ставка становить 14,5% та розраховується в наступному порядку: 1) 14,5/366 = 0,04 %; 2) 45 (днів) * 0,04 = 1,8 %; 3) (12000,00/100) * 1,8 = 216,00 грн. - розмір відсотків за користування кредитом за період з 15.03.2024 р. по 28.04.2024 р. Враховуючи вищезазначений контр-розрахунок, загальний розмір відсотків за період з 14.01.2024 р. по 28.04.2024 р. (105 днів) за користування кредитом за кредитним договором № 6352505 становить 516,12 грн., що відповідає обліковій ставці НБУ (% річних) та не порушує Закону України "Про споживче кредитування". Також відповідач зазначає, що позивачем надано разом із позовною заявою розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 6352505 від 14 січня 2024 року, відповідно до якого відповідачем здійснено оплату по тілу кредиту в розмірі 500.00 грн. та оплату по відсотках в розмірі 309.00 грн.. Відтак, сторона відповідача позовні вимоги визнає частково, у частині стягнення з відповідача за кредитним договором № 6352505 від 14 січня 2024 року у розмірі 12 547,12 грн., з яких: 11 500,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 207,12 грн. - заборгованість за відсотками; 840,00 грн. - заборгованість за комісією. В іншій частині позову просить відмовити за безпідставністю. Відповідач зазначила, що вже понесла 9 500,00 грн судових витрат на правничу допомогу, отже попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат становить 9 500,00 грн.. (а.с. 74-80) 18 червня 2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив. Враховуючи зміни, встановлені Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023 до Закону України "Про споживче кредитування", а також Постанову Чернівецького апеляційного суду від 13.05.2025 у справі № 718/158/25, розрахунок заборгованості за кредитним договором № 6352505 від 14 січня 2024 року укладений між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] складає: Пільговий період - 15 днів (з 14.01.2024 по 29.01.2024 включно) за який щодня нараховується процент 1,19% від тіла кредиту (п. 1.3.1. та п. 1.5.2. кредитного договору): 1) 1,19% від 12 000,00 грн. = 142,80 грн.; 2) 142,80 грн. * 15 днів = 2 142,00 грн. - нараховано процентів за пільговий період. Поточний період - 90 днів (з 30.01.2024 по 28.04.2024 включно) за який щодня нараховується процент 2,30% від тіла кредиту (п. 1.3.2. та п. 1.5.3. кредитного договору): 1) період 30.01.2024-15.02.2024 = 17 днів; 2,30% від 12 000,00 грн. = 276,00 грн.; 276,00 грн. * 17 днів = 4692 грн.; 2) період 02.03.2024-22.04.2024 = 52 дні; 2,30% від 12 000,00 грн. = 276,00 грн., однак суми прострочених процентів були нараховані менші, оскільки відбулось списання прострочених процентів за рахунок фінансового результату, а саме сплати відповідачем певної суми боргу; 264,50 грн. * 52 дні = 13 754,00 грн.; 3) період 23.04.2024-13.05.2024 = 21 день; 1,50% від 12 000,00 грн. = 180,00 грн.; 180,00 грн. * 21 день = 3 780,00 грн.; 4 692,00 + 13 754,00 + 3 780,00 = 22 226,00 грн. - нараховано відсотків за поточний період. 15.02.2024 року відповідачем здійснено пролонгацію кредитного договору на 15 днів; 4) період 16.02.2024-01.03.2024 = 15 днів; 1,50% від 12 000,00 грн. = 180,00 грн., однак суми нараховані менші, оскільки відбулось списання прострочених процентів за рахунок фінансового результату, а саме сплати відповідачем певної суми боргу. Нарахування комісії за пролонгацію: 1) 136,85 грн. * 15 днів = 2 052,75 грн.; 2) 2 052,75 + 100 (комісія за пролонгацію) = 2 152,75 грн. Комісія за надання кредиту 7,00% від тіла кредиту (п. 1.5.1 кредитного договору): 17,00% від 12 000,00 = 840,00 грн. - нараховано комісії за надання кредиту. Загальна сума заборгованості за договором про споживчий кредит № 6352505 від 14 січня 2024 року складає 38\~860,75 грн.. Позивач вважає необґрунтованою вимогу відповідача про стягнення з нього витрат за правничу допомогу 9 000,00 грн., так як сума та вид виконаної роботи є неспівмірним та не відповідають критерію розумності та дійсної вартості наданих послуг. (а.с. 95-109) Представник позивача, повноваження якого належним чином підтверджені в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника позивача, не заперечує, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с. 123-126) Відповідач в судове засідання не з`явилась, представник відповідача подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та участі відповідача. Заперечення викладені у відзиві на позовну заяву підтримує у повному обсязі. (а.с. 127-130) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи відповідно до ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 14 січня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] укладено електронний договір про споживчий кредит № 6352505. Відповідно до п. 1.2 договору, відповідачу надано кредит у сумі 12\~000.00 грн., строком на 105 днів з 14 січня 2024 року (п. 1.3), який складається з пільгового періоду 15 днів із процентною ставкою 1,19 % за день, до 29 січня 2024 року (п.п. 1.3.1, 1.5.2) і поточного періоду 90 днів із процентною ставкою 2,30 % за день до кінцевої дати погашення кредиту 28 квітня 2024 року (п.п. 1.3.2, 1.5.3), одноразова комісія за надання кредиту 840.00 грн. (п. 1.5.1), шляхом перерахування коштів на банківський картковий рахунок відповідача (п. 2.1). (а.с. 9-20) Із договору відступлення прав вимоги № 107-МЛ укладеного 25 червня 2024 року, встановлено, що ТОВ "Мілоан" відступило ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" права вимоги до боржників вказаних у відповідному Реєстрі боржників. (а.с. 32-41) Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 107-МЛ від 25 червня 2024 року ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" набуло права грошової вимоги до [PERSON] , за кредитним договором № 6352505 від 14 січня 2024 року на загальну суму 40\~226.25 грн.. (а.с. 52) Судом встановлено, що 15 лютого 2024 року відповідачем здійснено пролонгацію кредитного договору на 15 днів. Також 15 лютого 2024 року відповідач сплатив проценти по кредиту 309.00 грн., комісію за пролонгацію 100 грн., тіло кредиту 500 грн.. (а.с. 28-30) Згідно розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", станом на дату звернення до суду, за кредитним договором № 6352505 від 14 січня 2024 року, складає 40\~226.25 грн., з яких: - 11 500.00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; - 27 886.25 грн. сума заборгованості по відсоткам; 840.00 грн. - заборгованість по комісії. (а.с. 31) \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з положеннями ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. \~ \~ \~ \~Частини 1, 2 ст. 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). \~ \~ \~ \~У свою чергу системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Частиною 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що у разі якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.02.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується також Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" - електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис"за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що кредитний договір № 6352505 від 14 січня 2024 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору про надання грошових коштів у позику. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Відповідно до положень ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З урахуванням вище встановленого, суд дійшов висновку, що відповідачка взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики 11\~500.00 грн.. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 11\~500.00 грн. і вимога позивача у цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню. Разом з тим, вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. \~ \~ \~ \~Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. \~ \~ \~ \~Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 % (ст. 8 доповнено ч. 5 згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023). Згідно з п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 1 згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023). Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Відповідно до картки документа Закону № 3498-ІХ визначено, що дата публікації 23 грудня 2023 року, дата набрання законної сили - 24 грудня 2023 року. Тобто, з 24 грудня 2023 та протягом перших 120 днів (до 22.04.2024) розмір денної процентної ставки при укладенні кредитного договору не може перевищувати 2,5 %. Відповідно до листа Національного банку України від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування Закону № 3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Згідно з роз`ясненнями у листі (п. 2 щодо максимального розміру денної процентної ставки) Національним банком України було зазначено наступне: «Відповідно до пункту 17 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). На підставі ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто з 21 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 15 лютого 2024 року відповідачем здійснено пролонгацію кредитного договору на 15 днів та в цей же день відповідач сплатив проценти по кредиту 309.00 грн., комісію за пролонгацію 100 грн., тіло кредиту 500 грн.. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного суд дійшов висновку, що розмір заборгованості по процентах за користування кредитним договором № 6352505 від 14 січня 2024 року, який підлягає стягненню з відповідача, становить 25 954,25 грн., з яких: \~ \~ \~ \~1) 12000,00 грн. тіло кредиту х 1,19% х 15 днів = 2 142,00 грн. - розмір відсотків за період з 14.01.2024 по 29.01.2024 відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 6352505 від 14 січня 2024 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким розмір % ставки у день становить 1,19% ; \~ \~ \~ \~2) 12 000,00 грн. тіло кредиту х 2,30% х 17 днів = 4 692,00 грн. - розмір відсотків за період з 30.01.2024 по 15.02.2024 за розміром 2,30% ставки у день; \~ \~ \~ \~3) 11 500,00 грн. тіло кредиту х 1,19% х 15 днів = 2 052,75 грн. - розмір відсотків за період з 16.02.2024 по 01.03.2024 за розміром 1,19% ставки у день (нарахування згідно пролонгаційного періоду); \~ \~ \~ \~4) 11 500,00 грн. тіло кредиту х 2,30% х 52 дні = 13 754,00 грн. - розмір відсотків за період з 02.03.2024 по 22.04.2024 за розміром 2,30% ставки у день; \~ \~ \~ \~5) 11 500,00 грн. х 1,5% х 21 день = 3 622,50 грн. - розмір відсотків за період з 23.04.2024 по 13.05.2024 за розміром 1,5% ставки у день; \~ \~ \~ \~6) 2 142,00 грн. + 4 692,00 грн. + 2 052,75 грн. + 13 754,00 грн. + 3 622,50 грн. = 26 263,25 грн.; \~ \~ \~ \~7) 26 263,25 грн. - 309,00 грн. = 25 954,25 грн. - загальний розмір заборгованості за сумою відсотків. \~ \~ \~ \~11 500,00 грн. (заборгованість за сумою кредиту) + 840,00 грн. (заборгованість за комісією) + 25 954,25 грн. (заборгованість за сумою відсотків) = 38 294,25 грн. - загальна сума заборгованості за кредитним договором № 6352505 від 14 січня 2024 року. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме сплачений позивачем судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме: 38 294,25 грн. х 100/40 226,25 грн. = 95%\~х 2 422,40 грн. = 2 301,30 грн.. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес (п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України). У постановах Верховного Суду від 07.05.2020 у справі № 320/3271/19, від 05.08.2020 у справі № 640/15803/19 викладено правову позицію, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. \~ \~ \~ \~Представником відповідача заявлена сума витрат на правничу допомогу 9 500,00 грн.. (а.с. 78-80) \~ \~ \~ \~Відсоток задоволення вимог позивача становить 95%, а решта (100%-95%) 5% становлять задоволені вимоги відповідача, отже сума до стягнення за правничу допомогу є 9 500,00 грн. х 5% = 475,00 грн.. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. \~ \~ \~ \~З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача різницю судових витрат пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1 826,30 грн. (2 301,30 грн. - 475,00 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial