Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

09 грудня 2024 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ПП "Технікад" про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку пори звільненні. Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх позовних вимог на те, що з 05 травня 2023 року по 05 липня 2024 року вона працювала у ПП "Технікад" на посаді адміністратора готелю "Ліз", який розташований в м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. Наказом директора ПП "Технікад" від 25 червня 2024 року № 6 позивача було звільнено з посади адміністратора з 05 липня 2024 року за власним бажанням, відповідно до пункту 1 статті 38 КЗпП України. В наказі вказано, що в день звільнення позивачу [PERSON] необхідно виплатити компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки в кількості 16 календарних днів за період роботи з 04 травня 2023 року по 31 грудня 2023 року та в кількості 12 календарних днів за період роботи з 01 січня 2024 року по день звільнення 05 липня 2024 року. В день звільнення позивачу не виплатили заробітну плату за квітень - червень 2024 року та за п`ять днів липня 2024 року. Також позивач не отримала компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки. На неодноразові звернення позивача щодо виплати заборгованості по заробітній платі уповноваженні представники ПП "Технікад" відмовлялися провести такий розрахунок. Крім того, на адресу відповідача направлялися адвокатські запити, щодо надання відомостей про заборгованість по заробітній платі та її розрахунку, однак відповіді не отримано. На усні звернення сторона відповідача також не реагує та відмовляється надати довідку про суму заборгованості по заробітній платі. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд стягнути з ПП "Технікад" на свою користь: -36278,97 грн. - нараховану, але не виплачену заробітну плату за квітнень-липень 2024 року, в тому числі: заборгованість по заробітній платі за три місяці - 24000 грн. (з розрахунку: розмір заробітної плати за місяць 8000 грн. х 3 місяці), заборгованість по заробітній платі за п`ять робочих днів з 01 липня 2024 року по 05 липня 2024 року - 1860,45 грн., компенсація за невикористані дні основної щорічної відпустки - 10418,52 грн.; -10418,52 грн. - компенсацію за невикористану відпустку; -40929,90 грн. - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 08 липня 2024 року по 06 грудня 2024 року, з розрахунку: середньоденна заробітна плата позивача 372,09 грн. (заробітна плата за останні два місяці роботи з травня по червень 2024 року в розмірі 16000 грн. ? фактично відпрацьовані робочі дні за останні два місяці роботи з травня по червень 2024 року в кількості 43 робочих дні) х 110 робочих днів (затримка розрахунку з 08 липня 2024 (перший робочий день після дня звільнення 05 липня 2024 року) по 06 грудня 2024 року (включно); -20000 грн. - витати на професійну правничу допомогу. 09 грудня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень. 09 грудня 2024 року задоволено клопотання представника позивача Наталюка Н.М. про витребування доказів: зобов`язано відповідача ПП "Технікад" надати суду наступні докази: 1) довідку про нараховану та фактично виплачену заробітну плату за період з 05 травня 2023 року по 05 липня 2024 року; 2) довідку про компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки [PERSON] , яка працювала адміністратором ПП "Технікад"; 3) відомості про сплату податку (ССВ, ПДФО та військовий збір) роботодавця ПП "Технікад" за працівника [PERSON] за період з 05 травня 2023 року по 05 липня 2024 року; 4) відомості про розмір заборгованості ПП "Технікад" перед працівником [PERSON] щодо повного розрахунку станом на день її звільнення - 06 липня 2024 року. 13 січня 2025 року від відповідача ПП "Технікад" надійшли відповідні докази щодо заробітної плати позивача [PERSON] . Докази приєднані до матеріалів цивільної справи. 13 січня 2025 року від відповідача ПП "Технікад" надійшов відзив, яким відповідач частково заперечив проти позову. Так, позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку відповідач ПП "Технікад" визнає в частині несвоєчасної виплати заробітної плати та компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки. Однак відповідач не визнає та заперечує щодо проведених стороною позивача розрахунків розміру заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Крім того, станом на момент подання цього відзиву відповідачем сплачено позивачу заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки. З 05 травня 2023 року по 05 липня 2024 року позивач [PERSON] працювала на посаді адміністратора готелю "Ліз" ПП "Технікад" в м.Дунаївці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області. 05 липня 2024 року згідно наказу від 25 червня 2024 року № 6 позивача було звільнено з посади адміністратора ПП "Технікад" за власним бажанням, на підставі п.1 ст.38 КЗпП України. У зв`язку з скрутним матеріальним становищем та відсутністю коштів на рахунках відповідач ПП "Технікад" в день звільнення позивача не виплатив останній в повному розмірі заробітну плату за період з 01 квітня 2024 року по 05 липня 2024 року та компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки, що становить 28 календарних днів. Відповідно до довідки ПП "Технікад" від 10 січня 2025 року № 1 станом на день звільнення 05 липня 2024 року заборгованість перед позивачем [PERSON] по заробітній платі становила 64106,00 грн., з яких: 23 липня 2024 року виплачено позивачу заборгованість по заробітній платі за березень - квітень 2024 року в сумі 4500,00 грн. (платіжна інструкція № 430 від 23 липня 2024 року). Загальна заборгованість по заробітній платі станом на 06 січня 2025 року становила 25214,05 грн., в тому числі компенсація за невикористані дні основної щорічної відпустки - 5774,05 грн. Вказана заборгованість виплачена позивачу 06 січня 2025 року. При цьому, в квітні 2024 року відповідач ПП "Технікад" виплатив позивачу [PERSON] частину належної їй заробітної плати в сумі 1280,00 грн., що підтверджується довідкою ПП "Технікад" від 10 січня 2025 року № 1. Відповідно до довідки ПП "Технікад" від 10 січня 2025 року № 2 на дату звільнення позивач [PERSON] не використала щорічну основну відпустку тривалістю 28 календарних днів за період з 05 травня 2023 року по 05 липня 2024 року. Розмір компенсації за невикористану відпустку становить 7172,73 грн., в тому числі: за 2023 рік (16 календарних днів) - 4044,86 грн., за 2024 рік (12 календарних днів) - 3127,87 грн. Відповідно до довідки ПП "Технікад" від 10 січня 2025 року № 3/1 на дату звільнення позивача [PERSON] (05 липня 2024 року) заборгованість по податкам до бюджету становила: ПДФО - 6644,13 грн., ВЗ - 553,68 грн., ЄСВ - 8 120,61 грн. Відповідно до довідки ПП "Технікад" від 10 січня 2025 року № 3/2 станом на 06 січня 2025 року заборгованість по податкам до бюджету по позивачу [PERSON] становила: ПДФО - 5637,92 грн., ВЗ - 469,83 грн, ЄСВ - 6890,80 грн. 06 січня 2025 року всі вищевказані податки були сплачені до бюджету. 06 січня 2025 року відповідач ПП "Технікад" виплатив позивачу [PERSON] заборгованість по заробітній платі та здійснив розрахунок при звільненні за період квітень, травень, червень, липень 2024 в сумі 25214,05 грн. (платіжна інструкція № 557 від 06 січня 2025 року). 06 січня 2025 року відповідач ПП "Технікад" сплатив за працівника [PERSON] військовий збір із заробітної плати за квітень, травень, червень та липень 2024 року в сумі 469,83 грн. (платіжна інструкція № 558 від 06 січня 2025 року). 06 січня 2025 року відповідач ПП "Технікад" сплатив за працівника [PERSON] єдиний соціальний внесок із заробітної плати за квітень, травень, червень та липень 2024 року в сумі 6890,80 грн. (платіжна інструкція № 560 від 06 січня 2025 року). 06 січня 2025 року відповідач ПП "Технікад" сплатив за працівника [PERSON] податок на дохід фізичної особи із заробітної плати за квітень, травень, червень та липень 2024 року в сумі 5637,92 грн. (платіжна інструкція № 559 від 06 січня 2025 року). Отже, станом на 16 січня 2025 року відповідачем ПП "Технікад" виплачено позивачу [PERSON] заробітну плату за період з 01 квітня 2024 року по 05 липня 2024 року та компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки (28 календарних днів), які не були виплачені вчасно ПП "Технікад" у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та відсутністю коштів на рахунках. Відтак, вищевикладені позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Крім того, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача ПП "Технікад" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 липня 2024 року по 06 грудня 2024 року. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року (справа № 761/9584/15-ц), а також висновків, зроблених Верховним Судом в постановах від 30 квітня 2020 року (справа № 140/2006/19), від 26 листопада 2020 року (справа № 520/1365/2020), від 29 листопада 2021 року (справа № 120/313/20-а), з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Застосовуючи до обставин даної цивільної справи критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати наступне. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом у грудні 2024 року, тобто зі спливом п`яти місяців після звільнення. При цьому до матеріалів справи не долучено доказів того, що позивач на момент звільнення зверталась до відповідача з вимогою про відповідні виплати. В свою чергу, таке право позивач реалізувала лише в грудні 2024 року шляхом подання позову. Позивачкою при зверненні до суду не повідомлено жодних обставин, які б заважали їй реалізувати зазначене право відразу після звільнення. Отже, позивач [PERSON] не достатньо ефективно та вчасно виконувала дії, направлені на поновлення своїх порушених прав. При вирішенні вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 08 липня 2024 року по 06 грудня 2024 року необхідно враховувати, що середній заробіток за підрахунком позивача в сумі 40929,90 грн. значно перевищує заборгованість по невиплаченій заробітній платі та компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки в сумі 25214,05 грн., що на думку сторони відповідача не відповідає вимогам справедливості та пропорційності. З метою дотримання критеріїв справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця, який допустив порушення трудового законодавства та законодавства про оплату праці, сторона відповідача вважає, що конкретні обставини справи, а саме сплата відповідачем заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, податків та інших обов`язкових платежів до першого судового засідання дають підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача [PERSON] з 40929,90 грн. до 10000,00 грн. Сторона відповідача вважає, що саме за таких обставин будуть враховані та дотримані інтереси обох сторін. На підставі викладеного відповідач просить суд частково задовольнити позов, стягнути з відповідача ПП "Технікад" на користь позивача [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 липня 2024 року по 06 грудня 2024 року в розмірі 10000,00 грн, в задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 19 лютого 2025 року від відповідача ПП "Технікад" надійшли додаткові докази: 1) копія платіжної інструкції № 0.04202800335.1 від 19 лютого 2025 року про виплату ПП "Технікад" на користь позивача [PERSON] середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 10000,00 грн., 2) копія списку зарплат, що перераховуються в банк, від 23 липня 2024 року про виплату ПП "Технікад" на користь позивача [PERSON] заробітної плати в сумі 3220,00 грн., 3) копія списку зарплат, що перераховуються в банк, від 23 липня 2024 року про виплату ПП "Технікад" на користь позивача [PERSON] заробітної плати в сумі 1280,00 грн. Додаткові докази приєднано до матеріалів цивільної справи. 16 квітня 2025 року від представника відповідача Наталюка Н.М. надійшла заява про відмову від позовних вимог в частині стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за період з квітня 2024 року по липень 2024 року в сумі 36278,97 грн. та компенсації за невикористану відпустку в сумі 10418,52 грн., у зв`язку з добровільним виконанням відповідачем своїх зобов`язань. 17 квітня 2025 року суд прийняв відмову представника позивача Наталюка Н.М. від позову в частині позовних вимог [PERSON] до ПП "Технікад" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за період з квітня 2024 року по липень 2024 року в сумі 36278,97 грн. та компенсації за невикористану відпустку в сумі 10418,52 грн. Суд закрив провадження в даній цивільній справі в частині позовних вимог про стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з частковою відмовою позивача від позову. Суд продовжив розгляд даної цивільної справи в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В судовому засіданні представник позивача Наталюк Н.М. підтримав позов, просить суд стягнути з відповідача ПП "Технікад" на користь позивача [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 08 липня 2024 року по 06 грудня 2024 року в сумі 40929,90 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 20000 грн. В судове засідання представник відповідача ПП "Технікад" не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - представник відповідача [PERSON] просить суд розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позову заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 05 травня 2023 року позивач [PERSON] прийнята на посаду адміністратора готелю "Ліз" ПП "Технікад" (наказ ПП "Технікад" від 04 травня 2023 року № 2). 05 липня 2024 року позивач [PERSON] звільнена з посади адміністратора готелю "Ліз" ПП "Технікад" на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України (наказ ПП "Технікад" від 25 червня 2024 року № 6). Наказом про звільнення визначено виплатити позивачу [PERSON] компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки в кількості 16 календарних днів за період роботи з 04 травня 2023 року по 31 грудня 2023 року та в кількості 12 календарних днів за період роботи з 01 січня 2024 року по день звільнення 05 липня 2024 року. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. Згідно ч.2\~ст.116\~КЗпП України\~у разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідач ПП "Технікад" не виконав свої зобов`язання, визначені ч.1 ст.116 КЗпП України, оскільки при звільненні позивача [PERSON] не виплатив належні їй виплати на загальну суму 29714,05 грн., в тому числі: -22541,32 грн. - заробітна плата за березень - липень 2024 року, -7172,73 грн. - компенсація за невикористані 28 календарних днів основної щорічної відпустки. В подальшому відповідач ПП "Технікад" виплатив позивачу [PERSON] всі належні їй при звільненні виплати в загальній сумі 29714,05 грн., в тому числі: -4500,00 грн. - заробітна плата за березень - квітень 2024 року - платіжна інструкція № 430 від 23 липня 2024 року, -25214,05 грн. - заробітна плата за квітень - липень 2024 року та розрахунок при звільненні - платіжна інструкція № 557 від 06 січня 2025 року. Отже, лише 06 січня 2025 року відповідач ПП "Технікад" повністю виплатив позивачу [PERSON] заробітну плату та компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки, які за приписами ч.1 ст.116 КЗпП України мав виплатити при звільненні позивача [PERSON] , тобто 05 липня 2024 року. Несвоєчасність виплати відповідач ПП "Технікад" пояснює своїм скрутним матеріальним становищем та відсутністю коштів на рахунках. На час вирішення даної цивільної справи між сторонами немає спору щодо виплати заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку. Позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Згідно ч.2 ст.117 КЗпП України п ри наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Пунктом 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" визначено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. Згідно п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (надалі - Порядок) - у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно п.5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. З довідки ПП "Технікад" від 10 січня 2025 року № 1 вбачається, що заробіток позивача [PERSON] за останні два місяці роботи становить 16000,00 грн., в тому числі: травень 2024 року - 8000,00 грн., червень 2024 року - 8000,00 грн. Фактична кількість відпрацьованих днів за останні два місяці роботи становить 43 робочих дня, в тому числі: травень 2024 року - 23 робочих дня, червень 2024 року - 20 робочих днів. Середньоденна заробітна плата позивача становить 372,09 грн., з розрахунку: 16000,00 грн. ? 43 робочих дня. Час затримки розрахунку за шість місяців за період з 08 липня 2024 року по 06 грудня 2024 року становить 110 робочих днів , в тому числі: липень 2024 року - 18 робочих днів, серпень 2024 року - 22 робочих дня, вересень 2024 року - 21 робочий день, жовтень 2024 року - 23 робочих дня, листопад 2024 року - 21 робочий день, грудень 2024 року - 5 робочих днів. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку за період часу з 08 липня 2024 року по 06 грудня 2024 року становить 40929,90 грн., з розрахунку: 372,09 грн. х 110 робочих днів. Разом з тим, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року (справа № 761/9584/15-ц) викладена наступна правова позиція: 81. Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. 82. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України\~така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. 83. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. 84. З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. 86. Аналогічно, звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач. 87. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. 91. Велика Палата Верховного Суду вважає, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні\~відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: 91.1.\~\~ Розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором. 91.2.\~\~ Період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 91.3.\~\~ Ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника. 91.4.\~\~ Інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах,\~співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. 92. Отже, з урахуванням\~конкретних обставин справи,\~які мають юридичне значення та, зокрема, визначених Великою Палатою Верховного Суду критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом 09 грудня 2024 року, тобто через п`ять місяців після звільнення з роботи, яке мало місце 05 липня 2024 року. В матеріалах справи немає доказів того, що протягом п`яти місяців після звільнення позивач [PERSON] зверталась до відповідача ПП "Технікад" з вимогами про виплату їй заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку. При цьому судом не встановлено обставин, які об`єктивно перешкоджали позивачу реалізувати своє право вимоги до відповідача. Після пред`явлення позову відповідач ПП "Технікад" добровільно виконав свої зобов`язання, оскільки 06 січня 2025 року добровільно повністю виплатив позивачу [PERSON] заборгованість по заробітній платі та компенсації за невикористану відпустку. Розмір прострочених виплат при звільненні становить 29714,05 грн., що в 1,38 разів менше за визначену суму середнього заробітку за час затримки виплати при звільненні (40929,90 грн.). З огляду на неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку зі встановленим розміром заборгованості, характером цієї заборгованості, діями позивача [PERSON] та відповідача ПП "Технікад", суд вважає справедливим, пропорційним та таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення та наведеним вище критеріям, визначити розмір відповідальності відповідача за прострочення ним належних при звільненні позивача виплат в сумі 20929,90 грн. Зазначена сума не відображає дійсного розміру майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, а є лише орієнтовною оцінкою тих втрат, які розумно можна було би передбачити з урахуванням статистичних усереднених показників. 19 лютого 2025 року відповідача ПП "Технікад" добровільно виплатив позивачу [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10000 грн. (платіжна інструкція № 0.04202800335.1 від 19 лютого 2025 року). Отже, залишок невиплаченого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 10929,90 грн., з розрахунку: визначений судом розмір середнього заробітку в сумі 20929,90 грн. - добровільно сплачений відповідачем розмір середнього заробітку в сумі 10000,00 грн. На підставі викладеного суд вважає можливим задовольнити позов частково та стягнути з відповідача ПП "Технікад" на користь позивача [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10929,90 грн., без виключення сум відрахувань податків та інших обов`язкових платежів. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 30000,00 грн. - відмовити через необґрунтованість. Відшкодування судових витрат. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивач [PERSON] пред`явила позов, ціна якого становить 40929,90 грн. Суд задовольнив позов [PERSON] на суму 10929,90 грн., що становить 26,7 % від позовних вимог. Суд відмовив в задоволенні позову [PERSON] на суму 30000,00 грн., що становить 73,3 % від позовних вимог. Відшкодування витрат по сплаті судового збору. Згідно ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про судовий збір" с удовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Згідно пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір ставки судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ч.3 ст.4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028 грн. Пунктом 35 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" визначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір". Позивач [PERSON] подала позов та всі процесуальні документи в електронній формі. Отже, за подання позовної заяви позивач [PERSON] повинна була сплатити судовий збір в сумі 968,96 грн. (з розрахунку: 1211,20 грн. х 0,8), але не сплатила його, оскільки в силу закону звільнена від сплати судового збору. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача ПП "Технікад" на користь держави судовий збір в сумі 258,71 грн., що становить 26,7 % від загальної суми судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду\~справи витрати\~на правничу\~допомогу адвоката\~підлягають розподілу\~між сторонами\~разом із\~іншими судовими\~витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. 15 серпня 2024 року між позивачем [PERSON] (клієнтом) та адвокатським бюро "Назара Наталюка" в особі керівника (адвоката) Наталюка Н.М., який діє на підставі Статуту підприємства від 06 березня 2024 року та Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ХМ № 000120, виданого 05 грудня 2017 року Радою адвокатів Хмельницької області, було укладено договір № 806 про надання правової допомоги (надалі - Договір). Відповідно до п.1.1 Договору - клієнт доручає, а адвокатське бюро відповідно до чинного законодавства України приймає на себе зобов`язання в якості правової допомоги, здійснювати представницькі повноваження, захищати права і законні інтереси клієнта в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін. Відповідно до п.4.1 Договору - розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої цим договором, встановлюється в розмірі, що визначений за домовленістю сторін. Відповідно до п.4.2 Договору - суми гонорару зазначаються адвокатським бюро в розрахунку суми сплати гонорару, які формуються ним в міру необхідності та вручаються безпосередньо клієнту (уповноваженій особі клієнта) або направляються засобами поштового чи комунікаційного зв`язку за його місцезнаходженням. Відповідно до п.4.3 Договору - за правову допомогу, передбачену в п.1.1 Договору клієнт сплачує адвокатському бюро винагороду, розмір якої визначається виходячи із узгодженої суми гонорару, а саме за виконану роботу 1000 грн. за одну годину роботи та фіксована сума за одне судове засідання. Відповідно до п.4.4 Договору - клієнт повинен самостійно сплачувати податки, обов`язкові платежі, судові збори, а також здійснювати інші необхідні витрати, які є передумовою вчинення нотаріальних дій, дій щодо реєстрації права власності, державної реєстрації угод, процесуальних дій, прийняття процесуальних та інших рішень органами судової, виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами та організаціями. У випадку, якщо виплати, зазначені в цьому пункті, були здійснені адвокатським бюро, воно має право вимагати від клієнта наступного відшкодування здійснених виплат. Відповідно до п.4.5 Договору - розмір гонорару не включає фактичні витрати, пов`язані з виконанням доручень клієнта (відрядження, добові тощо), якщо інше не передбачено домовленістю сторін. Суду надано розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу, складений між клієнтом (позивачем) [PERSON] та адвокатським бюро "Назара Наталюка" в особі керівника (адвоката) Наталюка Н.М., з якого вбачається, що адвокатське бюро надало правничу допомогу клієнту (позивачу) [PERSON] в Дунаєвецькому районному суді Хмельницької області на підставі договору про надання правової допомоги № 806 від 15 серпня 2024 року, а саме: 1) зустріч з клієнтом та надання консультації; пошук та аналіз судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах; підготовка та написання позовної заяви - 10 годин за ціною по 1000 грн. на суму 1000 грн., 2) написання клопотання про витребування доказів - 1 година за ціною по 1000 грн. на суму 1000 грн., 3) написання двох адвокатських запитів - фіксована вартість 1500 грн. за один запит на суму 3000 грн., 4) участь у судових засіданнях, представництво інтересів клієнта - фіксована договірна вартість 2000 грн. за кожне судове засідання - три засідання - на суму 6000 грн. Загальна сума гонорару - 20000 грн. В розрахунку наведено детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатським бюро, та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої допомоги. 05 грудня 2024 року клієнт (відповідач) [PERSON] сплатила адвокатському бюро "Назара\~Наталюка"надані послуги професійної правничої допомоги в сумі 20000,00 грн., про що суду надана відповідна квитанція. Згідно п.4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Згідно п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Згідно ч.1 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської\~діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2)\~складення заяв,\~скарг,\~процесуальних та\~інших документів\~правового характеру; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно ч.2 ст.19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Згідно ч.1 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Згідно ч.2 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Згідно ч.3 ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч.3 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю природою відноситься до договорів про надання послуг. Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.2 ст.901 ЦК України положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно ч.1 ст.903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у рішенні ЄСПЛ в справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ в справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі. Слід зазначити, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial