Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником земельної ділянки площею 0, 0612 га, за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0520688900:01:003:0279 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). На даній земельній ділянці будується нове будівництво житлового будинку, господарських будівель і споруд з класом наслідків СС1. На поточній стадії будівництва є необхідність прокладання комунікаційних мереж, зокрема газопроводу. Одночасно, дана комунікаційна мережа повинна проходити через земельну ділянку з кадастровим номером 0520688900:09:001:0271 площею 0, 4054 га, яка перебуває в користуванні ОСББ «Перлина «ВІ». Позивач звернувся до Якушинецької сільської ради про можливість укладення земельного сервітуту. Рішенням від 20.12.2024 № 1937 було вирішено відмовити [PERSON] в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою встановлення сервітуту на право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, електронних комунікаційних мереж, трубопроводів, інших ліній комунікацій в [ADDRESS] , в зв`язку з невідповідністю вимогам законів, а саме, не було надано письмове погодження землекористувача ОСББ «Перлина «ВІ», справжність підпису на якому засвідчується нотаріально. Позивач вважає бездіяльність у ненаданні письмового погодження ОСББ «Перлина «ВІ» протиправною, та такою, яка порушує його права, оскільки відповідно до Висновку експертного дослідження від 27.09.2024 запроектований проектною документацією Робочий проект «Нове будівництво системи газопостачання для житлових будинків…» відповідає вимогам нормативних документів в галузі будівництва. Вище зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даним позовом, та посилаючись на ст.ст. 395, 401, 402 ЦК України, 98, 99, 100 ЗК України, ст. 55-1 Закону України «Про землеустрій», позивач просить суд: 1) визнати бездіяльність ОСББ «Перлина «ВІ» у ненаданні письмового погодження, справжність підпису на якому засвідчується нотаріально, на встановлення сервітуту стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 0520688900:09:001:0271 площею 0, 4054 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування багатоквартирних будинків за рахунок земель комунальної власності із земель житлової та громадської забудови, що знаходиться на території Якушинецької територіальної громади, Вінницького району, Вінницької області, в межах [ADDRESS] в інтересах [PERSON] на право проходу і проїзду транспортного засобу на земельну ділянку та прокладення запроектованої системи газопостачання для житлових будинків за адресою: [ADDRESS] ) надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою встановлення сервітуту стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 0520688900:09:001:0271 площею 0, 4054 га цільове призначення «Для будівництва і обслуговування багатоквартирних будинків за рахунок земель комунальної власності із земель житлової та громадської забудови що знаходиться на території Якушенецької територіальної громади, Вінницького району, Вінницької області, в межах [ADDRESS] в інтересах [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на право проходу і проїзду транспортного засобу на земельну ділянку, та прокладення запроектованої системи газопостачання для житлових будинків за адресою: [ADDRESS] (а.с. 47 49). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29.01.2025 за результатами усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження (а.с. 53). Ухвалою суду від 20.03.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 147). 06.06.2025, посилаючись на неотримання відповідачем позовної заяви з додатками та ухвали суду про відкриття провадження, представник відповідача ОСББ «Перлина «ВІ» надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що 27.05.2025 відповідачу стало відомо про існування даного судового спору. Відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі, вважає їх незаконними та необґрунтованими. Зазначає, що земельна ділянка, щодо якої заявлено позовні вимоги та про необхідність сервітуту щодо якої вказує позивач, є двором багатоквартирних житлових будинків в с. Якушинці, Барське шосе, буд. 18-19, та позивач має намір прокласти по території двору запроектовану систему газопостачання для житлових будинків, що знаходяться в смт. Березина, Вінницького району. Але на шляху прокладення газової мережі розташовані перешкоди, які унеможливлюють її прокладення та можуть призвести до надзвичайних наслідків (пошкоджень майна, травм мешканцям), враховуючи наявність на ній також мережі водовідведення, якій понад 40 років, та відсутність схеми її прокладення, крім цього, даний двір викладений тротуарною плиткою, на ньому наявна асфальтована дорога та дитячий майданчик, далі пожежна водойма, обкладена плитами та блоками. Водночас, у позивача є ще два інших варіанти прокладення газової мережі, крім даної прибудинкової території: 1) від вул. Барське шосе (дорога); 2) від фірми «Козак+» по дорозі, що не буде шкодити мешканцям. Тому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с. 164 166). В судове засідання з розгляду справи по суті учасники судового розгляду не з`явилися. Представник позивача, адвокат Кундеус С.І., подав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача Об`єднання\~співвласників багатоквартирного\~будинку «Перлина\~«ВІ»в судове засідання не з`явився, вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи. Представник відповідача Якушинецької сільської\~радив судове засідання не з`явився, попередньо подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Рішенням 44 сесії 8 скликання Якушинецької сільської ради № 1937 від 20.12.2024 «Про розгляд заяв [PERSON] », вирішено відмовити [PERSON] в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою встановлення сервітуту на право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, електронних комунікаційних мереж, трубопроводів, інших лінійних комунікацій в [ADDRESS] , в зв`язку з невідповідністю вимогам законів, а саме, не було надано письмове погодження землекористувача ОСББ «Перлина «ВІ», справжність підпису на якому засвідчується нотаріально (а.с. 9). Відповідно до висновку експертного дослідження № ЕД-19/102-24/17769-БТ від 27.09.2024, експерт надав відповідь на питання: «чи відповідає вимогам номативних документів в галузі будівництва запроектована система газопостачання для житлових будинків за адресою: [ADDRESS] , кад. № 0520688900:01:003:0279, кадастровий № 0520688900:01:003:0473, кадастровий № 0520688900:01:003:0289, кадастровий № 0520688900:01:003:0485, кадастровий № 0520688900:01:003:0484, кадастровий № 0520688900:01:003:0483, кадастровий № 0520688900:01:003:0482. Проектна документація, виготовлена ФОП « [PERSON] » у 2024, замовник [PERSON] ?», а саме зазначив: на підставі проведеного дослідження, з урахуванням наданих матеріалів встановлено, запроектований проектною документацією Робочий проект «Нове будівництво системи газопостачання для житлових будинків за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 0520688900:01:003:0279, кадастровий № 0520688900:01:003:0473, кадастровий № 0520688900:01:003:0289, кадастровий № 0520688900:01:003:0485, кадастровий № 0520688900:01:003:0484, кадастровий № 0520688900:01:003:0483, кадастровий № 0520688900:01:003:0482, розробник ФОП [PERSON] , замовлення № 1008-05-24-ПЗ.ГПЗ, газопровід відповідає вимогам нормативних документів в галузі будівництва (а.с. 10 20). Згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.09.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 995, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Нідзельською І.Є., [PERSON] передав у власність (продав), а [PERSON] прийняв у власність (купив) земельну ділянку, площею 0, 0612 га, у межах згідно з планом, яка розташована за адресою: Вінницька область, Вінницький район, селище Березина, кадастровий номер земельної ділянки 0520688900:01:003:0279, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 21 22). Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.09.2020, земельна ділянка з кадастровим номером 0520688900:01:003:0279, площею 0, 0612 га, належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 23). Згідно копії витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 20.04.2022, [PERSON] здійснює будівництво житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: Вінницька область, Вінницький район, смт. Березина, на земельній ділянці кадастровий номер 0520688900:01:003:0279 (а.с. 24 30). Також, судом досліджено копію технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в селищі Березина, Вінницького району, Вінницької області, розроблений ФОП [PERSON] 11.04.2022 на замовлення [PERSON] (а.с. 31 37). Окрім цього, судом досліджено копію робочого проекту, розробленого ФОП [PERSON] , на замовлення [PERSON] , найменування об`єкту: «Нове будівництво системи газопостачання для житлових будинків за адресою: [ADDRESS] , кадастровий № 0520688900:01:003:0279, кадастровий № 0520688900:01:003:0473, кадастровий № 0520688900:01:003:0289, кадастровий № 0520688900:01:003:0485, кадастровий № 0520688900:01:003:0484, кадастровий № 0520688900:01:003:0483, кадастровий № 0520688900:01:003:0482». Замовлення № 1008-05-24-ПЗ.ГПЗ. Газопостачання зовнішнє. Нестандартне приєднання (а.с. 67 145). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 березня 2021 року у справі № 372/2876/17 (провадження № 61-9568св20) зазначено, що: «передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтвердженого належними доказами факту порушення (невизнання або оспорювання) цього права на земельну ділянку». Звертаючись до суду з даним позовом, позивач обґрунтовує його тим, що відповідачами було порушено його право на встановлення земельного сервітуту щодо належної відповідачу (Якушинецькій селищній раді) земельної ділянки, що перебуває в користуванні відповідача (ОСББ «Перлина «ВІ»), для проведення газопостачання до житлового будинку, що будується позивачем на належній йому земельній ділянці. Правовідносини щодо правових підстав та способів встановлення земельного сервітуту врегульовані нормами ЗК України та ЦК України. Так, згідно статті 98 ЗК України\~право земельного сервітуту\~- це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою. Земельний сервітут здійснюється способом найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений. За\~статтею 99 ЗК України\~власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельного сервітуту, зокрема, право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, електронних комунікаційних мереж, трубопроводів, інших лінійних комунікацій. Згідно зі\~статтею 100 ЗК України,\~земельний сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (землекористувачем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі необхідності встановлення земельного сервітуту на землях державної, комунальної власності, не сформованих у земельну ділянку, допускається формування земельної ділянки в межах території, на яку буде поширюватися право земельного сервітуту. Відповідно до\~статті 401 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.\~Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Згідно з вимогами ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту. Положеннями ст. 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв`язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Крім цього, порядок встановлення земельного сервітуту щодо земельної ділянки державної або комунальної власності встановлений ст. 124-1 ЗК України, згідно якої особа, заінтересована у встановленні земельного сервітуту на землях державної, комунальної власності, звертається з заявою у разі, якщо: а) земельна ділянка не передана у користування або у разі необхідності встановлення земельного сервітуту на землях, не сформованих у земельні ділянки, - до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності; б) земельна ділянка перебуває у користуванні - до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності, або до землекористувача. У заяві має бути зазначена мета встановлення земельного сервітуту. До заяви додаються: а) копії документів, що підтверджують право власності заявника на будівлі, споруди, що розташовані на земельній ділянці (за наявності); б) письмове погодження землекористувача (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки, яка перебуває у користуванні, за договором з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності), справжність підпису на якому засвідчується нотаріально; в) проект договору про встановлення земельного сервітуту (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки); г) графічні матеріали із зазначенням орієнтовного місця розташування та площі земельної ділянки, яку передбачається сформувати з метою встановлення земельного сервітуту (у разі необхідності формування земельної ділянки державної, комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту); ґ) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, що розробляється без одержання дозволу на її розроблення (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки). У разі\~необхідності встановлення\~земельного сервітуту\~на сформованій\~земельній ділянці: особа\~відповідно до\~пункту "а"\~частини першої\~цієї статті\~приймає рішення\~про надання\~згоди на\~встановлення земельного\~сервітуту та\~забезпечує укладення\~договору про\~встановлення земельного\~сервітуту або\~надає мотивовану\~відмову у\~його встановленні; особа відповідно до пункту "б" частини першої цієї статті забезпечує укладення договору про встановлення земельного сервітуту або надає мотивовану відмову у його встановленні. Укладення договору про встановлення земельного сервітуту з органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування здійснюється на підставі рішення цього органу. У разі відмови в укладенні договору про встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки державної, комунальної власності такий договір визнається укладеним за рішенням суду. У разі необхідності формування земельної ділянки державної, комунальної власності з метою встановлення земельного сервітуту орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування протягом одного місяця з дня отримання заяви приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У разі відмови особи відповідно до пункту "а" частини першої цієї статті у прийнятті рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та/або укладення договору про встановлення земельного сервітуту, такий земельний сервітут встановлюється за рішенням суду за позовом особи, заінтересованої у встановленні земельного сервітуту (ч. 5 ст. 124-1 ЗК України). Відповідно до частин 1, 3, 4, 9 статті\~79-1 ЗК України,\~формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.\~Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.\~Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Системний аналіз вищевказаних норм чинного законодавства свідчить про те, що обов`язковими умовами для встановлення сервітуту щодо несформованої земельної ділянки комунальної власності є отримання дозволу органу місцевого самоврядування на розроблення проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки та затвердження відповідного проекту, тобто недотримання вказаних умов унеможливлює встановлення земельного сервітуту. Натомість для встановлення сервітуту щодо сформованої земельної ділянки комунальної власності чинне законодавство не передбачає необхідності дотримання процедур розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо її відведення. Хоча статтю 124-1 було внесено до\~ЗК України\~з метою врегулювання відносин в сфері енергетики (Законом України від 15.07.2021 № 1657-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення процедури приєднання до електричних мереж"), однак її положення здебільшого мають універсальний характер та повинні застосовуватися для процедур встановлення земельного сервітуту за зверненням особи, заінтересованої у встановленні земельного сервітуту на землях державної, комунальної власності (аналогічний висновок у порядку\~"obiter dictum"\~викладено в пункті 5.19 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.12.2021 у справі № 918/303/21). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду в справі № 910/19365/23 від 03.12.2024. Та в межах даної справи позивачем не надано доказів дотримання ним порядку встановлення земельного сервітуту на вказаній ним сформованій земельній ділянці комунальної власності, з кадастровим номером 0520688900:09:001:0271, оскільки вона є сформованою та чинне законодавство не передбачає необхідності дотримання процедур розроблення та затвердження проекту землеустрою щодо її відведення,\~та позивачем\~не заявлено\~позовних вимог\~про встановлення\~земельного сервітуту\~на даній\~земельній ділянці,\~а натомість\~заявлено вимоги\~щодо бездіяльності\~ОСББ «Перлина\~«ВІ» у\~ненаданні письмового\~погодженняна встановлення земельного сервітуту та надання дозволу на розробку проекту землеустрою, який позивач просить надати в судовому порядку. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у\~постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі N 338/180/17\~(пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі N 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі N 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі N 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі N 145/2047/16-ц (пункт 7.23)). Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі N 916/1415/19. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63\~постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі N 910/3009/18\~(провадження N 12-204гс19). Суд зауважує, що обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Вимога щодо бездіяльності землекористувача земельної ділянки, яка полягала в ненаданні згоди на встановлення сервітуту, та щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою не може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права позивача на встановлення земельного сервітуту за\~статтею 16 ЦК України, оскільки така бездіяльність не має будь-якого правовстановлюючого наслідку для позивача, та наслідком задоволення заявлених вимог не є встановлення земельного сервітуту для позивача щодо вже сформованої земельної ділянки, а отже заявлені вимоги не є ефективними для захисту прав позивача в спірних, зазначених ним, правовідносинах. При цьому суд зауважує, що надання/ненадання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельних ділянок є дискреційними повноваженнями органу місцевого самоврядування та такий дозвіл не може надаватися в судовому порядку. Вимоги встановити земельний сервітут щодо конкретної сформованої земельної ділянки та його істотні умови, в тому числі із технічною документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, позивачем не заявлялося та не доводилося жодними доказами. Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту в спірних правовідносинах щодо встановлення земельного сервітуту на вже сформованій земельній ділянці не відповідає закону та не є ефективним для захисту прав щодо його встановлення, а тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, в зв`язку з обранням позивачем неналежного способу захисту в зазначених ним спірних правовідносинах. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, згідно з ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача слід залишити за позивачем. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed