Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

03.03.2025 року представник позивача - [PERSON] , яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВН №1450849 від 23 грудня 2024 року (а.с.23), звернулася до суду через систему "Електронний суд" з позовом та просить постановити судове рішення, яким надати позивачу додатковий строк для прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи тим, що [INFO] мати померла та після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 1,8145 га, кадастровий номер 5121487000:01:005:0462, яка розташована на території Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Спадкоємцем померлої за заповітом є її син [PERSON] . Про заповіт позивачу не було відомо, померла мешкала з іншим сином [PERSON] . У [PERSON] не було сім`ї. Він вів непристойний спосіб життя. [INFO] помер [PERSON] та на дату його смерті він був зареєстрований один. Після смерті брата позивач знайшов в документах заповіт, яким мати заповіла йому земельну ділянку, про який йому не було відомо. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але отримав відмову, у зв`язку з пропуском строку для звернення з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що не знав про наявність заповіту. З метою захисту прав та інтересів позивача, представник звертається до суду з цім позовом. Ухвалою судді від 10.03.2025 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання про що повідомлено сторони. Сторони та третя особа в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Сахарова Н.М. надала 01.08.2025 року через канцелярію суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача -\~ Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області Арабаджи М.С. надав 30.04.2025 через систему «Електронний суд» заяву, в який визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглядати справу за відсутності представника сільської ради (а.с.59). Третя особа [PERSON] про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать докази, наявні в матеріалах справи, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представником позивача надано заяву від [PERSON] , в якій той не заперечує проти позовних вимог та просить розглянути справу у його відсутності. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.04.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] , померла [INFO] в с.Червоноармійське Болградського району Одеської області (а.с.8). На день її смерті з нею в одному будинку за адресою: [ADDRESS] проживав син [PERSON] , що підтверджується довідкою Кубейської сільської ради за вих.№03-01-11/509 від 16.10.2024 року (а.с.10), тобто він прийняв спадщину фактом спільного проживання з померлою за однією адресою, що відповідає вимогам ч.1 ст. 1268 ЦК України. Окрім цього після смерті [PERSON] 26 вересня 2013 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. за заявою [PERSON] за №279 від 26.09.2013 року було заведено спадкову справу №131/2013 року. Відповідно до матеріалів спадкової справи [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті матері шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріального органу, що відповідає вимогам ст. 1269 ЦК України (а.с.47-58). Спадкоємець [PERSON] у встановлені законодавством строки до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини не звернувся. При житті [PERSON] склала заповіт від 21.09.2012 року, посвідчений секретарем Червоноармійської сільської ради Болградського району Фучеджи С.М., зареєстрований в реєстрі за №85, відповідно до якого зробила таке розпорядження: земельну ділянку, яка розташована на території Червоноармійської сільської ради у розмірі 1,81 га заповіла своєму синові [PERSON] , 1952 року народження, позивачу по справі. Заповіт не змінено та не скасовано (а.с.14). Після смерті [PERSON] залишилася спадкова маса до якої входять, в тому числі: - земельна ділянка площею 1,8145 га, розташована на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5121487000:01:005:0462, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №128563, який виданий на підставі розпорядження Болградської районної державної адміністрації Одеської області №747/А-2008 від 26.11.2008 (а.с.12-13). Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.06.2022 року, виданого Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), [PERSON] , помер [INFO] в с.Кубей Болградського району Одеської області (а.с.9). Після його смерті 03 серпня 2022 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Станєвою В.Б. на підставі заяви [PERSON] за №418 від 03.08.2022 року було заведено спадкову справу №186/2022 року. Відповідно до матеріалів спадкової справи [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину (а.с.31-44). З вказаних матеріалів встановлено, що спадкоємцем матері та брата, який прийняв спадщину після них обох є третя особа по справі [PERSON] . Позивач [PERSON] в усному порядку звернувся до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. з метою прийняття спадщини після смерті матері за заповітом, але йому листом за вих.№614/01.16 від 09.10.2024 року було роз`яснено про необхідність звернення до суду для встановлення додаткового строку (а.с.22). З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до нотаріальних органів з пропущення строку передбаченого ст. 1270 ЦК України. Відповідно до ч.3\~ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Як встановлено судом, позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після її смерті, через необізнаність наявності заповіту від 21.09.2012 року, де він зазначений особою, якій померла заповіла земельну ділянку. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. Для того, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19. Позивач не був обізнаний про наявність заповіту, що можливо навіть у знаходженні з померлим в родинних відносинах. Позивач не прийняв спадщину, так як не знав про заповіт складений на його ім`я, а тому суд вважає що [PERSON] пропустив строк подачі заяви до нотаріальної контори з поважної причини, тем більш що інший спадкоємець залучений до участі у справі не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб На підставі викладеного,

Outcome: approved