Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за договором позики, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 26 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «І Безпечне агенство необхідних кредитів» і [PERSON] був укладений електронний договір позики №2643815, згідно умов якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 10400,00 грн. строком на 30 календарних днів шляхом їх перерахування на картковий банківський рахунок позичальника № [NUMBER] , а останній зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів та сплатити відсотки в розмірі: 0,90 % в день знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики (застосовується під час строку позики); 2,70 % в день базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики (застосовується у разі понадстрокового користування позикою); 1732,08 % орієнтовна реальна річна процентна ставка; 13208,00 грн. загальна вартість кредиту. Підписанням договору позики відповідач підтвердив, що він ознайомлений на сайті позикодавця щодо наданих йому послуг, що передбачено ст.9 Закону України «Про споживче кредитування», ст.7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України. Договір позики укладений в електронній формі шляхом обміну електронними повідомленнями з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач порушив умови договору позики, у зв`язку з чим станом на 17 вересня 2024 року заборгованість за договором позики становить 18408,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10400,00 грн., заборгованості за процентною ставкою 0,90 % в розмірі 2808,00 грн., заборгованості за процентною ставкою 2,70 % в розмірі 5200,00 грн. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем, яку позивач просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн. та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7100,00 грн. Представник відповідача Караканова Т.В. надала до суду відзив на позовну заяву, де зазначила, що позивачем не надано жодного доказу надіслання відповідачу електронних документів електронним шляхом, як не надано і доказів надсилання відповідачу на номер його мобільного телефону одноразового ідентифікатора 7М7VS0. Щодо перерахування відповідачу грошових коштів за договором позики, то надана позивачем довідка від 20 вересня 2024 року та розрахунок заборгованості не є первинними документами, які підтверджують факт перерахування коштів і які перелічені в ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такі документи повинні мати дату складання, назву підприємства, від імені якого документ складено, зміст та обсяг господарської операції, одиниці її виміру, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Надані позивачем документи не є первинними і факт перерахування відповідачу грошових коштів не доводять. Стосовно нарахованих відсотків за користування позикою в розмірі 8008,00 грн., то згідно ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які призвані на військову службу під час діє воєнного стану проценти за користування кредитом не нараховуються. Відповідач призваний у Збройні Сили України з 24 лютого 2022 року, що підтверджується копією військового квитка серії [NUMBER] . Щодо витрат на правову допомогу, то з огляду на рівень складності справи, ціни позову, обсягу і обґрунтованості поданих до суду документів, а також враховуючи, що представник позивача не має наміру брати участь у судових засіданнях, про що він зазначив у позовній заяві, вважає, що розмір витрат на правову допомогу, який становить 7100,00 грн., не відповідає критерію розумності і їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача, у зв`язку з чим вважає за можливе розмір вказаних витрат зменшити. Також зазначає, що орієнтовний розмір понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу буде складати 7000,00 грн. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] надав до суду відповідь на відзив, де зазначив, що договір позики був укладений між сторонами дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи позивача, в якій відповідач був зареєстрований. Для проходження процедури реєстрації позичальник повинен заповнити всі поля форми реєстрації, вказати дані своєї банківської картки, на яку хоче отримати позику, яка повинна пройти прив`язку до особистості позичальника і верифікацію. При проходженні процедури верифікації картки позичальник вводить у відповідне поле код операції, отриманий від свого банку. При проходженні процедури верифікації позичальник надає згоду на обробку своїх персональних даних та підтвердження ознайомлення з Політикою конфіденційності та умовами цих Правил. Результатом проходження всіх етапів є створення Особистого кабінету позичальника. Для входу в Особистий кабінет позичальник використовує логін і пароль, які він вказав при реєстрації і після першої реєстрації та під час кожного входу в Особистий кабінет позичальником додатково вводиться код, який йому надсилається у вигляді SMS-повідомлення та/або вхід здійснюється за допомогою використання позичальником інструментів «touch» або «face id». Укладення договору здійснюється шляхом проходження таких етапів, як вибір фінансової послуги, в якій споживач зацікавлений, за доступними параметрами (головна сторінка на сайті позивача), ідентифікація споживача шляхом надання ним інформації та персональних даних, які необхідні для верифікації та укладення договору. Коли клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання договору силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключ для підписання договору, доступу до якого працівники товариства не мають. У даному випадку це ключ: «7М7VS0». 26 травня 2024 року о 21:17:24 вказаний ключ був надісланий на Email клієнта. 26 травня 2024 року о 21:17:24 після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований і введений ключ і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними. Відповідачу на електронну пошту надійшов одноразовий ідентифікатор, який відображений у реквізитах договору позики 7М7VS0, за допомогою якого відбулося укладення електронного договору позики №2643815. Без отримання листа на адресу електронної пошти, без здійснення входу на сайт позивача за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету договір позики між сторонами не був би укладений. Що стосується первинних бухгалтерських документів, то позивач діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку, у зв`язку з чим перекази коштів здійснювалися виключно у безготівковій формі і у цьому разі видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Підтвердженням переказу коштів на рахунок відповідача є копія довідки про переказ коштів. Щодо тверджень відповідача про те, що рахунок, на який було перераховано грошові кошти, належить не йому, то картковий рахунок було вказано відповідачем саме під час ідентифікації, цей рахунок зазначений в договорі позики і додатку №1 до нього, тому такі твердження є безпідставними. Щодо перебування відповідача в лавах Збройних Сил України, то на підтвердження даного факту надано копію військового квитка, однак згідно судової практики належним письмовим доказом перебування сторони у складі Збройних Сил України є наказ по особовому складу командира військової частини. Стосовно витрат на професійну правничу допомогу, то відповідачем не надано жодного обґрунтування свого твердження відмови у стягненні таких витрат, а лише сама заява не може бути підставою для відмови у такому стягненні. Просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Також подав заяву про збільшення розміру витрат на професійну правничу допомогу і просить стягнути з відповідача такі витрати в розмірі 12500,00 грн. Представник відповідача надала до суду письмові заперечення, де зазначила, що згідно пункту 23 Договору позики №2643815 позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою Системи BankID НБУ, однак відповідач не проходив ідентифікацію у вказаній системі для укладення договору позики, що свідчить про те, що позивач не направляв відповідачу одноразовий ідентифікатор ключ 7М7VS0. Наданий позивачем витяг з LOG файлу в форматі Excel в підтвердження порядку і часу укладення договору позики є документом, що створений позивачем, тому зазначена в ньому інформація не може бути доказом надсилання відповідачу одноразового ідентифікатора 7Ь7VS0. Стосовно перерахування грошових коштів за договором позики, то у разі безготівкового перерахунку коштів платник з 29 липня 2022 року на підставі постанови Правління Національного банку України №163 про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг повинен складати «Платіжну інструкцію», яка є первинним документом, а надана позивачем довідка від 20 вересня 2024 року є вторинним документом, яка повинна бути складена на підставі платіжної інструкції. Отже, позивачем не надано доказів в підтвердження факту надання відповідачу грошових коштів і їх зарахування на картку відповідача. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, то у разі задоволення позовних вимог просить суд зменшити їх розмір до 1500,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але у позовній заяві просив розглянути справи за його відсутності. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала і просила відмовити у їх задоволення. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 26 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «І Безпечне агенство необхідних кредитів» і [PERSON] був укладений електронний договір позики №2643815, згідно умов якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 10400,00 грн. строком на 30 календарних днів шляхом їх перерахування на картковий банківський рахунок позичальника № [NUMBER] , а останній зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів та сплатити відсотки в розмірі: 0,90 % в день знижена процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики (застосовується під час строку позики); 2,70 % в день базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення позики (застосовується у разі понадстрокового користування позикою); 1732,08 % орієнтовна реальна річна процентна ставка; 13208,00 грн. загальна вартість кредиту. ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»свої зобов`язання виконало та перерахувало відповідачу кошти у розмірі 10400,00 грн., що підтверджується довідкою від 20 вересня 2024 року, а також випискою з карткового рахунку про рух коштів, відкритого до платіжної картки, що належить відповідачу [PERSON] , згідно якої 26 травня 2024 року на рахунок відповідача надійшли грошові кошти в розмірі 10400,00 грн. У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно із ст.ст.4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.1,3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.1, 2 ст. 15 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір- це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст.525, 526, 546 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Проте, враховуючи, що взяті на себе зобов`язання позичальник не виконує належним чином, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення суми кредитних коштів та нарахованих на них відсотків. Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за договором позики відповідач станом на 17 вересня 2024 року має заборгованість за договором позики становить 18408,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10400,00 грн., заборгованості за процентною ставкою 0,90 % в розмірі 2808,00 грн., заборгованості за процентною ставкою 2,70 % в розмірі 5200,00 грн. Таким чином, суд вважає встановленим та документально підтвердженим факт утворення заборгованості за кредитом в розмірі 10400,00 грн. Щодо стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом, суд зазначає, що відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Згідно з довідкою командира військової частини [NUMBER] №1986 від 11 лютого 2025 року відповідач [PERSON] перебував на військовій службі за призовом під час мобілізації у вказаній військовій частині і з 16 березня 2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, перебуваючи поблизу Донецької області Бахмутського району. Таким чином, відповідач має бути звільнений від сплати процентів за користування позикою, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в цій частині необхідно відмовити. Щодо обставин, викладених представником відповідача у відзиві на позов та письмових поясненнях, суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається, що 26 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «І Безпечне агенство необхідних кредитів» і [PERSON] був укладений електронний договір позики №2643815, згідно умов якого позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 10400,00 грн. строком на 30 календарних днів шляхом їх перерахування на картковий банківський рахунок позичальника № [NUMBER] . Отже, відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з Правилами надання коштів у позику. Судом встановлено, що відповідач вчинив певну сукупність дій, спрямованих на отримання позики, тобто самостійно для себе визначив необхідний обсяг часу для ознайомлення з умовами договору, після чого виявив намір вступити з позивачем в договірні правовідносини на визначених позивачем правилах і умовах. Підписання договору позики здійснено електронним підписом відповідача, відтвореного шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на його електронну адресу, вказаного відповідачем при укладенні договору, що відповідає вимогам діючого законодавства. Стосовно посилань представника відповідача на недоведеність перерахування коштів на рахунок відповідача, то вказаний факт підтверджується випискою з карткового рахунку про рух коштів, відкритого до платіжної картки, що належить відповідачу [PERSON] , згідно якої 26 травня 2024 року на рахунок відповідача надійшли грошові кошти в розмірі 10400,00 грн. Крім того, згідно повідомлення АТ «Універсал Банк» від 13 лютого 2025 року вказаний картковий рахунок, на який були перераховані грошові кошти позивачем, дійсно належить відповідачу [PERSON] . Таким чином, зазначені представником відповідача у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях обставини як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог є необгрунтованими. Стосовно судових витрат у вигляді витрат на професійну правову допомогу в сумі 12500,00 грн., які позивач поніс у зв`язку з розглядом цієї справи та які вважає судовими витратами в цій цивільній справі, які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.141 ЦПК України, суд зауважує наступне. Згідно з п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial