Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, в якому просить визначити йому спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] : щовівторка та щочетверга з 16:30 год. до 20:00 год.; двічі на місяць з 17:00 год. п?ятниці до 18:00 год. неділі; новорічні свята за погодженням з матір?ю, або Новий рік, або Різдво; півтора місяці влітку, день народження [PERSON] з 10:00 год. по 14:00 год.; день народження батька з 10:00 год. по 14:00 год. без присутності матері; спілкування засобами телефонного зв?язку, відеозв?язку без обмежень у зручний для дитини час. Свої вимоги мотивує тим, що 28 червня 2022 року він уклав шлюб зі [PERSON] . [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Для нього це була бажана дитина. Він був присутній при пологах, декілька днів перебував з [PERSON] в дитячій лікарні. Подружнє життя у них з дружиною не склалось, міцної сім?ї вони не створили. Як тільки дитині виповнився рік, відповідачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.12.2023 шлюб між ними розірвано. В березні 2023 року дружина зібрала речі, забрала дитину та пішла від нього. Зі серпня 2023 року він не бачив доньку, з жовтня 2024 року позбавлений можливості спілкуватись навіть засобами відеозв?язку. Він багатодітний батько, має ще трьох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Він не є татом вихідного дня. З усіма дітьми він спілкується без обмежень, піклується про їх фізичний і духовний розвиток, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечує усім необхідним харчуванням, одягом, доступом до медичного догляду, лікуванням дітей, тобто спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення. Вони спільно проводять багато часу. Він намагається забезпечити дітям доступ до культурних та інших духовних цінностей, сприяти засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, створити всі умови для отримання дітьми освіти. Але на сьогодні йому невідоме місцеперебування [PERSON] , колишня дружина її ховає, не відповідає на телефонні дзвінки її та спеціалістів органу опіки та піклування. Єдина можливість для спілкування лише через мережу Вайбер. З даного приводу він звертався зі заявами до правоохоронних органів, служби в справах дітей Черкаської міської ради, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Але на сьогодні відсутній дієвий механізм застосування засобів впливу на того з батьків, хто створює штучні перешкоди для спілкування іншого з батьків з дітьми без звернення до суду. Він має бажання приймати участь у вихованні своєї доньки [PERSON] , піклуватися про її здоров?я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття нею належної освіти, готувати до самостійного життя. Він має стабільну роботу та дохід, який дозволяє забезпечити належний рівень її харчування, медичного догляду, лікування, її фізичний та духовний розвиток, має бажання у повному обсязі створити всі необхідні умови для життя і нормального розвитку, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові. Після того, як вони проживають окремо, він перераховує кошти на утримання [PERSON] . Його спроби передавати доньці подарунки на дитячі свята закінчуються невдоволенням зі сторони відповідачки та провокуванням сварки. Всі його намагання з моменту розлучення нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини, через які він не може нормально зустрічатися з донькою. Наразі поведінка колишньої дружини є неприпустимою та порушує його законні права та інтереси щодо доньки [PERSON] . Після чисельних марних спроб вирішити дане питання мирним шляхом, шляхом переговорів, взаємних поступок, з метою усунення перешкод у спілкуванні з донькою та визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з нею, він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Вважає, що дитина, яка залишається з одним з батьків, має право регулярно підтримувати особисті відносини та прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить інтересами дитини. Вважає, що їхні права та обов?язки з відповідачкою є рівними, він має бажання та можливість приділяти дитині час для спілкування та виховання за графіком, визначеним у позовній заяві. Такий спосіб участі у вихованні та спілкуванні з донькою їй не зашкодить, а навпаки повністю відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров?я, фізичний та духовний розвиток. Представник відповідачки адвокат Андріяш Р.П. подав відзив на позовну заяву, в якому позовну заяву просить задоволити частково. Свій відзив мотивує тим, що аргументи, викладені в позовній заяві, не відповідають реальним обставинам, так як позивач спотворює всі обставини і свідомо вводить суд в оману, всі сварки та конфлікти позивач вчиняв в присутності малолітньої дитини. Позивач ніколи не займався вихованням доньки, а робив з цього тільки картинку, яка була направлена на соціальні мережі, в яких позивач проводив велику кількість часу. Короткотривалі прогулянки були тільки для того, щоб зробити максимальну кількість фотографій, виставити їх в соцмережі і показати картинку щасливої родини. Коли вони розійшлися, і відповідачка з?їхала до своєї мами, то позивач приїжджав, коли хотів, його не цікавило, чи дитина спить, чи ні. Він сигналив, щоб її розбудити і взяти гуляти. Тиранія з боку позивача також проявлялась по відношенню до старшої доньки відповідачки, коли він був вдома, дитина повинна була сидіти в своїй кімнаті та їй в його присутності заборонялось наближатися до нього і навіть до відповідачки. Коли її не було поруч, позивач постійно кричав на старшу доньку, бо вона не виконувала його забаганки. Також позивач забороняв спілкуватись відповідачці та доньці з бабусею та дідусем, вони можуть спілкуватись тільки тоді, коли позивач на це надасть дозвіл. Просить звернути увагу суд, що це не пусті слова відповідачки, які спрямовані на захист прав та інтересів малолітньої дитини, а в першу чергу, щоб суд мав розуміння, що позивач свідомо вводить суд в оману, зазначаючи неправдиву інформацію в своїй позовній заяві. Підтвердженням насильницької поведінки позивача по відношенню до відповідачки є матеріали адміністративних справ № 712/2487/23 та № 712/2311/16-п. Крім того, відповідно до обвинувального акту в кримінальному провадженні №12019251010000997 від 28.02.2019 [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України, де останній наніс тілесні ушкодження [PERSON] . Водночас, 02.03.2021 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] закрито у зв?язку із закінченням строків давності, що є нереабілітуючою обставиною. Позивач зазначає в позовній заяві, що йому невідоме місце перебування дитини та дружини, так як відповідачка ховає дитину від позивача, однак це не відповідає дійсності та є маніпуляцією з боку позивача, введення суду в оману, адже відповідно до відповіді Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 17.11.2023 № 212411/108/59/01-2023 працівники поліції повідомили позивача, що відповідач виїхала до Польщі. За кордон відповідачка виїхала через триваючі бойові дії на території України, постійні повітряні тривоги та вибухи, зробила це в інтересах дітей, задля убезпечення та збереження життя і здоров?я. Відповідачка з доньками виїхала за кордон до Республіки Польща. Про вказане позивачу було відомо, так як останній неодноразово в телефонних розмовах вимагав їх повернення на територію України. Отже, враховуючи реалії сьогодення, на даний час можливе спілкування позивача та донькою через засоби електронного, поштового, телефонного зв`язку з урахуванням денного розпорядку дитини та у разі скасування воєнного стану та повернення відповідачки з донькою до України зустрічі та побачення проводити за попередньою домовленістю між сторонами. Таким чином, при визначені форми спілкуванні з дитиною через мережу Інтернет або телефонним зв?язком відповідачка вважає за необхідне враховувати стан здоров?я, бажання та зайнятість дитини. Оскільки такі форми спілкування передбачають також напруження зору дитини, з метою недопущення погіршення її здоров?я, відповідачка вважає за необхідне встановити часові обмеження такого спілкування з огляду на зайнятість матері дитини на роботі та самої дитини на навчанні, та з врахуванням Санітарного регламенту для дошкільних навчальних закладів, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров?я № 234 від 24 березня 2016 року та Санітарного регламенту для закладів загальної середньої освіти, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров?я № 2205 від 25 вересня 2020 року. У зв?язку з вище зазначеним, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. В судовому засіданні позивач та його представник адвокат Антонюк І.А. позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково зазначили, що з висновком Служби у справах дітей Калуської міської ради не погоджуються, оскільки воєнний стан в Україні не буде тривати постійно і обов`язково закінчиться, тому просили встановити графік побачень з дитиною, який вони вказали у позовній заяві, а не тільки шляхом телефонного спілкування позивача з його малолітньою дочкою. Позивач [PERSON] є багатодітним батьком, у зв`язку з чим має можливість періодично виїжджати за кордон, де особисто зустрічатися зі своєю дитиною. На період перебування дитини за кордоном він буде вживати всіх можливих заходів, щоб дотримуватися графіку побачень максимально, а після закінчення воєнного стану та повернення дочки в Україну, незалежно в якому населеному пункті вона буде проживати, він буде виконувати рішення суду в повному обсязі та використовувати кожну можливість, щоб бачитися з дочкою, спілкуватися з нею та брати участь в її вихованні. Зважаючи на рівність прав та обов`язків обох батьків щодо їх малолітніх та неповнолітніх дітей, він хоче брати участь у вихованні своєї дочки, спілкуватися з нею та проводити час, що відповідатиме інтересам дитини, якій також потрібен батько. Представник відповідача адвокат Андріяш Р.П. в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, який підтримав в судовому засіданні. Також просив взяти до уваги висновок Служби у справах дітей Калуської міської ради та визначити можливість спілкування позивача з дочкою у запропонований у висновку спосіб, так як в іншому випадку рішення суду не буде можливо виконати. Оскільки на даний час невідомо, коли закінчиться воєнний стан та припиняться бойові дії. Представник Виконавчого комітету Черкаської міської ради подав до суду заяву, в якій, у зв`язку з фактичним проживання матері та дитини поза межами міста Черкаси, просить розглядати справу за відсутності представника органу опіки та піклування м. Черкаси. Представник Служба у справах дітей Калуської міської ради подала до суду заяву, в якій при ухвалені рішення просить врахувати якнайкращі інтереси [PERSON] , [INFO] , та висновок від 09.06.2025. Розгляд справи просить проводити без участі їхнього представника. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.02.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження, встановлено відповідачці строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. 06.03.2025 представник Виконавчого комітету Черкаської міської ради подав до суду заяву, в якій, у зв`язку з фактичним проживання матері та дитини поза межами міста Черкаси, просить розглядати справу за відсутності представника органу опіки та піклування м. Черкаси (а.с. 58-61). 02.04.2025 представник відповідачки адвокат Андріяш Р.П. подав відзив на позовну заяву (а.с. 80-97). Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.04.2025 передану справу за вказаним позовом на розгляд до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 06.05.2025 залучено Службу у справах дітей Калуської міської ради як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, до участі у справі. Зобов`язано Службу у справах дітей Калуської міської ради у строк до 22.05.2025 надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення способу участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , відповідно до вимог ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.05.2025 підготовче судове засідання та судовий розгляд по суті у цивільній справі постановлено провести в режимі відеоконференції з Черкаським районним судом Черкаської області в приміщенні цього суду за участю у ньому представника позивача адвоката Антонюк І.А. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.05.2025 підготовче судове засідання та судовий розгляд по суті у цивільній справі постановлено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за участі представника відповідачки [PERSON] адвоката Андріяша Р.П. Ухвалою суду від 11.06.2025 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. 11.06.2025 представник Служба у справах дітей Калуської міської ради подала до суду заяву, в якій при ухвалені рішення просить врахувати якнайкращі інтереси [PERSON] , [INFO] , та висновок від 09.06.2025. Розгляд справи просить проводити без участі їхнього представника (а.с. 140-155). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: позивач та відповідачка є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії № [NUMBER] від 09.11.2022 (а.с. 17). Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.06.2022, який заочним рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.12.2023 у справі № 345/4841/23 було розірвано. Дочку [PERSON] , [INFO] , залишено проживати з матір`ю (а.с. 11, 12-13). Також позивач є батьком трьох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження (а.с. 14-16). Згідно з договором купівлі-продажу від 29.08.2011 придбав квартиру за адресою [ADDRESS] (а.с. 18). Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 04.11.2024 [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягався, незнятої чи непогашеної судимості немає, в розшук не перебуває (а.с. 19). [PERSON] до лікаря-психіатра за допомогою не звертався та захворювання в нього відсутні, що підтверджується довідкою від 18.10.2024 та випискою з медичної карти амбулаторного хворого від 17.10.2024 (а.с. 19 на звороті). Відповідно до талону-повідомлення ЄО №47477 від 23.10.2023 заявник [PERSON] звернувся зі заявою про те, що дружина [PERSON] , з якою останній не проживає, з червня 2023 року, виїхала за кордон разом з дочкою [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до талону-повідомлення ЄО № 39431 від 04.09.2023 зазначено, що 04.09.2023 о 15:58 год. надійшла заява до РУ про те, що дружина заявника [PERSON] різними способами перешкоджає заявнику бачитись з донькою [PERSON] (а.с. 20 на звороті). Відповідно до талону-повідомлення ЄО № 9021 від 28.10.2023 28.10.2023 о 10:13 до чергової частини Калуського РВП ГУН надійшла письмова заява [PERSON] , в якій просить прийняти міри до дружини [PERSON] , з якою перебуває на стадії розлучення та яка не дає можливості на побачення з спільною дочкою [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Згідно з довідкою від 09.11.2023, погодженою начальником сектору ВКП Черкаського РВП ГУ НП в Черкаській області 22.10.2023, до Черкаського РВП надійшли матеріали звернення [PERSON] про втрату зв?язку зі своєю колишньою дружиною [PERSON] та донькою [PERSON] , [INFO] , в ході проведення первинної перевірки місцезнаходження [PERSON] та [PERSON] було встановлено. В подальшому [PERSON] звернулася зі заявою до Черкаського районного управління поліції, в якій попросила подальшої перевірки не проводити, розшук її та доньки припинити. На підставі вищевикладеного, пропонує розгляд звернення за повідомленням [PERSON] щодо втрати зв?язку зі своєю колишньою дружиною та донькою завершити (а.с. 22). Листом начальника Служби у справах дітей Калуської міської ради від 03.11.2023 позивача на його звернення повідомлено, що працівниками служби у справах дітей 02.11.2023 було здійснено візит за місцем проживання його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , а саме: за адресою: [ADDRESS] , однак двері ніхто не відчинив. Встановлення місця перебування чи розшук дітей не належить до компетенції служби у справах дітей (а.с. 23). Відповідно до листа Уповноваженого ВРУ з прав людини від 02.11.2023 позивачу роз`яснено те, що для встановлення місцезнаходження його дружини та доньки необхідно звернутися до органів поліції за місцем проживання (а.с. 24). Листом начальника Калуського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області від 17.11.2023 позивача повідомлено про те, що в телефонному дзвінку його дружина повідомила про те, що на даний час перебуває за межами території України та не має бажання з ним спілкуватися. Проте буде виходити на інтернет зв`язок з ним з метою побачення дитини. Крім того, роз`яснено, що у органів Національної поліції України відсутні підстави зобов`язати матір чи батька, з яким проживає дитина, щодо спілкування дитини з тим із батьків, який проживає окремо, оскільки такими повноваженнями наділений суд (а.с. 25). Згідно з фотознімками на них, зокрема, зафіксовано позивача з малолітньою донькою [PERSON] (а.с. 26-29). Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.04.2023 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та призначено стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 гривень. З фабули правопорушення встановлено, що потерпілою у даній справі являється [PERSON] (а.с. 86). Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.04.2023 звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрито. Потерпілою у даному кримінальному провадженні являлася [PERSON] (а.с. 91-92). Згідно з фабулою правопорушенн, [PERSON] 27.02.2019 близько 20 години 00 хвилин, перебуваючи в домоволодінні за адресою [ADDRESS] , в ході конфлікту, який виник в результаті неприязних відносин зі своєю на той час дружиною [PERSON] , маючий прямий умисел, на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи можливість настання суспільно - небезпечних наслідків, схопив [PERSON] обома руками за тулуб ззаду та тримаючи останню, вдарив її два рази головою об стіл, після чого, продовжуючи тримати її за тулуб в тому ж положенні, вдарив потерпілу головою та тулубом об підлогу близько десяти разів, після цього, продовжуючи свої злочинні дії, схопив останню обома руками за талію та вдарив потерпілу головою та тулубом об стіну близько чотирьох разів.В результаті чого, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/270 від 13.03.2019, [PERSON] отримала наступні тілесні ушкодження: травматичний набряк м`яких тканин голови, садна та крововиливи верхніх кінцівок, садно та крововиливи нижніх кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Згідно з висновком Служби у справах дітей Калуської міської ради від 09.06.2025 визначено спосіб участі батька [PERSON] у вихованні та спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , а саме: щочетверга з 19.00 год. до 20.00 год.; щонеділі з 17.00 год. до 18.00 год. Зустрічі проводити за допомогою відеозв?язку через мережу Інтернет або телефонним зв?язком до завершення дії воєнного стану на території України (а.с. 141-144) Таким чином, між сторонами виник спір з приводу визначення способу участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд із такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства. Дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування (стаття 7 Конвенції про права дитини). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на виховання дитини. Навпаки, міжнародні договори та національне законодавство гарантують батькам реалізацію принципу рівності щодо виховання дитини. У відповідності до статті 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. У статті 5 Конвенції про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок наголошено на необхідності вжиття заходів щодо зміни соціальних та культурних моделей поведінки чоловіків і жінок для досягнення викоренення забобонів, звичаїв та всіх інших проявів, що ґрунтуються на ідеї неповноцінності чи зверхності однієї із статей або стереотипності ролі чоловіків і жінок, а також визначення загальної відповідальності чоловіків і жінок за виховання та розвиток своїх дітей за умови, що в усіх випадках інтереси дітей мають перевагу. В аспекті наявності підстав для встановлення обмежень щодо побачень батька з дитиною заслуговує на увагу рішення Європейського суду з прав людини від 19 жовтня 2023 року (заява № 35481/20 «Терещенко проти України»), в якому Суд констатував порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при зменшенні періодичності побачень батька з дитиною (4 дні на місяць) без відповідних і достатніх підстав для цього, зокрема що ці обмеження відповідали найкращим інтересам дитини. Матеріали не містили відомостей про те, що особиста зустріч батька з дитиною становила ризик для добробуту чи безпеки дитини. Крім того, Судом констатовано неврахування національними судами положень статті 19 СК України, відповідно до якої, вирішуючи спори щодо участі батьків у вихованні дитини, суди могли не погоджуватися з висновком органу опіки та піклування, лише якщо висновок органу був недостатньо обґрунтованим або суперечив інтересам дитини. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Статтею 141 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (стаття 157 СК України). Згідно з положеннями частини першої та другої статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України. Судом установлено, що між сторонами, які являються батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , існує спір щодо участі батька у вихованні доньки та спілкуванні з нею. На час розгляду справи відповідачка з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , проживає за межами України. Позивач, який проживає окремо від доньки, звертаючись до суду з цим позовом, посилався на необхідність забезпечення йому права на спілкування з дитиною та участь у її вихованні. Батько, який проживає на даний час окремо від дитини, беззаперечно має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з донькою та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Втім порядок побачень батька з дітьми має бути встановлений, насамперед, з урахуванням інтересів самої дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків. Стороною відповідачки не надано суду належних доказів, які б підтверджувати факт негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Тимчасовий виїзд дитини за кордон не повинен використовуватися як спосіб обмеження прав батька на спілкування з дитиною, яке повинно реалізовуватися задля підтримки родинних зв`язків та емоційного контакту малолітньої дитини з батьком. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 696/299/23. Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Водночас у частині шостій вказаної статті зазначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії. Також вказаний документ не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. Цьому документу може бути надана лише оцінка в сукупності з іншими доказами у справі при вирішенні по суті питання, для якого він був складений. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 по справі № 496/4271/16-а (К/9901/29090/18). Суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування, який носить рекомендаційний характер, оскільки запропонований у ньому спосіб участі батька у спілкуванні та вихованні доньки порушує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини, надаючи перевагу матері, є неповним та недостатньо обгрунтованим. Даний висновок абсолютно не вирішує питання спільного проведення часу доньки з батьком після завершення воєнного стану на території України. У рішенні від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково та визначити [PERSON] способи та порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON] , [INFO] , наступним чином: - щовівторка та щочетверга з 17:00 год. до 19:00 год.; - двічі на місяць з 10:00 год. суботи до 15:00 год. неділі; - два тижні протягом літнього періоду; - на Різдво або Новий Рік за погодженням з матір`ю; - на день народження доньки протягом двох годин з урахуванням графіку перебування дитини у відповідному закладі освіти; - на день народження батька протягом двох годин без присутності матері з урахуванням графіку перебування дитини у відповідному закладі освіти; - шляхом щоденного спілкування засобами телефонного та відеозв`язку у зручний для дитини час. Беручи до уваги дію на території України воєнного стану, з метою врахування найкращих інтересів дитини, суд вважає за необхідне відстрочити виконання рішення суду в частині зустрічей батька з дитиною на території України до закінчення дії воєнного стану на території України, встановивши можливість спілкування в режимі відеозв`язку через засоби мобільного зв`язку тричі на тиждень: вівторок, п`ятниця, неділя, з 18:00 год. до 19:00 год. Військова агресія росії проти України, воєнний стан та пов`язані з ним обмеження, об`єктивно впливають на обсяг і способи спілкування не лише позивача із донькою, а й багатьох інших батьків з їх дітьми, які також вимушено, внаслідок війни, опинилися за межами України. В цій ситуації обов`язок обох батьків полягає в тому, щоб підтримати дитину, мінімізувати психологічний тиск на неї, пов`язаний із сімейними конфліктами, налагодити комунікацію та співпрацювати в інтересах дитини. Той із батьків, який проживає окремо від своєї дитини, має право на особисте спілкування з нею, а інший не повинен перешкоджати у цьому, якщо тільки таке спілкування не супроводжується фізичним чи психічним насильством та/або буде доведено його негативний вплив на розвиток дитини ( постанови Верховного Суду: від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19, від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22, від 09 жовтня 2024 року у справі № 753/7011/23). При цьому, слід зазначити, що, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати її інтересам. На підставі викладеного, ст. 3, 9, 27 Конвенції про права дитини, ст.ст. 5, 7, 141, 153, 157, 159 СК України, ст. 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial