Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

29.04.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» подав до суду позовну заяву, в якій просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 29511,00 грн. та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №100496313, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 26.10.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором. Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» належним чином виконало свої зобов`язання за таким договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. 17.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальні «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 17-01/2022-54, відповідно до у якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальника в тому числі за Договором про споживчий кредит №100496313 від 04.10.2021, що уклало ТОВ «Мілоан» та відповідач [PERSON] . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі Договором про споживчий кредит №100496313. Вважає, що оскільки позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача, який зобов`язання за кредитним договором не виконав, відтак, з останнього на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню заборгованість, яка становить 29511,00 грн. Окрім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 грн та 2422,40 грн судового збору, сплаченого при поданні позову. Ухвалою суду від 01.05.2025 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явилась, в позовній заяві просила розглядати справу за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явилась, причин неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не подавала. З огляду на зазначені обставини, ухвалою суду від 21.07.2025 ухвалено проводити заочний розгляд даної цивільної справи. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 04.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №100496313, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 26.10.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором, відповідач підписала заяву-анкету, паспорт споживчого кредиту та графік платежів до договору про надання споживчого кредиту, які містять істотні умови договору про надання споживчого кредиту. Так, надання Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відповідачу кредиту в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів у розмірі, встановленому п.2.1 договору. Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 26.10.2021. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 11,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. (а.с.24-28). 17.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальні «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 17-01/2022-54, відповідно до у якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальника в тому числі за Договором про споживчий кредит №100496313 від 04.10.2021, що уклало ТОВ «Мілоан» та відповідач [PERSON] ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі Договором про споживчий кредит №100496313. Відповідно до витягу з реєстру боржників до вищевказаного договору, позивач ТОВ «Коллект Центр» набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] на загальну суму 29511,00 грн, з яких: 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 24511,00 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість [PERSON] у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №100496313 становить - 29511,00 грн, з яких: 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 24511,00 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч.1 ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, при укладенні кредитного договору сторонами такого досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено, серед іншого, суму кредиту, процентну ставку за користування таким та порядок повернення кредиту, строк дії договору, тощо. Таким чином, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] договір є обов`язковим до виконання. При цьому, термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк відповідачем не погашено, доказів належного виконання суду не надано. Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача, як нового кредитора, заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №100496313 від 04.10.2021, у розмірі 29511,00 грн. Щодо витрат на правову допомогу суд виходить з наступного. Судом встановлено, що представництво інтересів позивача ТОВ «Коллект центр» у суді здійснювалось адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» на підставі Договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 (а.с. 56-57). Згідно заявки на надання юридичної допомоги №451 від 01.03.2025 ТОВ «Коллект центр» та адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» погодили надання правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] (а.с. 59). Згідно витягу з Акту №6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025, вбачається, що адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надавалися такі види юридичних послуг позивачу, а саме: надання усної консультації з вивченням документів 4000,00 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду\~9000,00 грн. (а.с.60). В позовній заяві представник позивача ТОВ «Коллект центр» просила суд стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині витрат на правничу допомогу суд виходив з наступних норм та мотивів. Згідно ч. 4\~ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 у по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Відтак, вирішуючи таку вимогу позивача, суд з урахуванням вимог\~ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами, зокрема договором про надання правової допомоги та витягом з Акту №6 про надання юридичної допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а й самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу у цій справі, що включає в себе надання усної консультації з вивченням документів для подання та складення позовної заяви, яка подана до суду через систему "Електронний Суд", в сумі 13 000 грн. є завищеним, враховуючи категорію, складність справи. А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню у розмірі 8 000 грн. Крім того, згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. за подання позовної заяви.

Outcome: approved