Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

ТзОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги аргументує тим, що 22 червня 2024 року уклало Договір №8013410 із ТзОВ «Авентус Україна», відповідно до якого товариство надало особі фінансовий кредит у сумі 5900грн із зобов`язанням повернути його разом з відсотками згідно умов Договору. ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором; [PERSON] не повернув своєчасно товариству грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за Договором; надалі на підставі Договору №27.01/25-Ф від 27.01.2025р. право вимоги щодо відповідача за вказаним кредитним договором перейшло до позивача. Враховуючи порушення зобов`язання за кредитним договором [PERSON] має заборгованість в сумі 21191,51грн, що становить заборгованість за основним зобов`язанням, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, пенею. Відтак просять присудити стягнути вказану суму в користь товариства та понесені судові витрати, в тому числі на правову допомогу. Відзиву на позов від відповідача до суду не поступало; позивачем подано клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача і у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами і ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, і, в даному конкретному випадку за наявних у справі доказів за одночасного існування передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України умов ухвалює заочне рішення. У зв`язку з наведеним і, вивчивши матеріали справи, суд уважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав: Судом установлено, що 22 червня 2024 року між ТзОВ «Факторинг Партнерс» та [PERSON] було укладено Договір №8013410, згідно з умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 5900грн, який він зобов`язувався повернути разом із відсотками відповідно до умов кредитного договору. Згідно Договору №27.01/25-Ф від 27.01.2025р. право вимоги заборгованості за договором перейшло до позивача ТзОВ «Факторинг Партнерс». Із розрахунку заборгованості за Договором №8013410 від 22 червня 2024р. вбачається, що загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 21191,51грн, з яких 5900грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 8232,51грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та 7059грн заборгованість за пенею. У відповідності до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом відповідач [PERSON] порушив умови договору, неналежно виконуючи взяті на себе зобов`язання. Даних про належне виконання відповідачем умов кредитного договору суду не представлено. За таких обставин суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором та заборгованості за нарахованими на дату відступлення права вимоги процентами, пенею, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором становить 21191,51грн, відтак з відповідача слід присудити стягнути таку суму боргу; а у зв`язку із задоволенням позову також підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача сплаченого судового збору 2422,4грн. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу адвоката в сумі 13000грн. На підтвердження понесених витрат суду надано: копію договору №02-07/2024 від 02.07.2024р. про надання правової допомоги; заявку на надання юридичної допомоги, акт про надання юридичної допомоги, прайс-лист адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги №507 від 01.03.2025р., вартість якої становить 13000грн; Витяг з акту №7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025р. на суму 13000грн, з яких 4000грн надання усної консультації та 9000грн складання позовної заяви. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі №826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц. Визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, а також враховуючи виконання роботи адвокатом, задоволення позову, суд доходить висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000грн., який буде достатнім, співмірним і справедливим, з огляду на категорію та складність справи.

Outcome: partial