Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

03 червня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» (надалі також позивач, ТОВ «Сучасний Факторинг») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також [PERSON] , відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 20210045970 від 14 вересня 2021 року в розмірі 27038 грн 07 коп. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19 червня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідачки позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 27). Ухвалою суду від 29 липня 2025 року вирішено здійснювати заочний розгляд справи. Аргументи учасників справи В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 14 вересня 2021 року між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] укладено кредитний договір № 20210045970 по продукту «Кошти в кредит» на суму 16100 грн 00 коп. у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Позивачем зазначено, що відповідно до умов договору відповідачка отримала кредит строком на 24 календарних місяців, зі сплатою процентів у розмірі 5% в місяць та реальною річною процентною ставкою 184,61%. Вказаний договір також передбачав нарахування комісії, пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 2100 грн 00 коп. ТОВ «Сучасний Факторинг» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідачка свої зобов`язання за договором не виконала, не повернула своєчасно позичальнику в повному обсязі грошові кошти для погашення заборгованості відповідно до умов договору, не сплатила заборгованість за комісією/відсотками. Позивачем зазначено, що відповідачкою було здійснено оплату в сумі 7400 грн 00 коп. На даний час, відповідачка продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути із відповідачки заборгованість за кредитним договором № 20210045970 від 14 вересня 2021 року, яка станом на 08 травня 2025 року становить 27038 грн 07 коп., що складається із загальної заборгованості за тілом кредиту 12725 грн 61 коп. та заборгованості за сумою комісії/ відсотків 14312 грн 46 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 30), клопотань про відкладення не насилав, про причини неявки не повідомляв, у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи здійснювати без його участі та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 4). Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надсилала, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надавала. Згідно з інформацією Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Судова повістка про проведення судового засідання, призначеного на 29 липня 2025 року, яка направлялась разом із ухвалою про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі на зареєстровану адресу відповідачки, були отримані останньою 21 червня 2025 року (а.с. 29). Згідно з пунктом 1 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. В ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 19 червня 2025 року суд встановлював відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідачки. Правом подати до суду відзив на позовну заяву у встановлений в ухвалі строк відповідачка не скористалась. Відповідно до частини 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неподання відповідачкою відзиву на позов у встановлений судом строк, справа підлягає вирішенню на підставі наявних матеріалів. За вказаних обставин, відповідно до положень частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з вимогами статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом Судом встановлено, що 14 вересня 2021 року між ТОВ «Сучасний\~Факторинг» та\~ [PERSON] укладено кредитний договір № 20210045970 по продукту «Кошти в кредит» (надалі також договір) (а.с. 9-14). Відповідно до пункту 2.1. договору, укладення цього договору здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Кредитора, доступ до якої забезпечується Позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація Позичальника в ІТС Кредитора здійснюється при вході Позичальника в Особистий кабінет в порядку визначеному Законом України «Про електронну комерцію». При цьому, Позичальник самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Кредитора. У пункті 2.9. договору зазначені умови кредитування: загальна сума кредиту 16100 грн 00 коп., строк кредиту: 24 місяці із кінцевим терміном повернення 14.09.2023 (включно), процентна ставка (звичайна) 5% в місяць, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору 35421,68 грн, орієнтовна реальна річна процентна ставка 184,61%, комісія за надання кредиту (15% від чистої суми кредиту) 2100 грн 00 коп. Відповідно до пункту 3.2 договору, надання кредиту здійснюється відповідно до його цільового призначення шляхом перерахування/утримання кредитних коштів: у розмірі 14 000,00 грн. на поточний рахунок Позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] ; у розмірі 2 100 грн. на свою користь в оплату зобов`язань Позичальника зі сплати комісії за надання кредиту, передбаченої Договором. Кредитний договір № 20210045970 по продукту «Кошти в кредит» від 14 вересня 2021 року містить електронний підпис від імені [PERSON] (а.с. 14). Таблиця обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), визначена в додатку № 1 до кредитного договору № 20210045970 по продукту «Кошти в кредит» від 14 вересня 2021 року, також містить підпис [PERSON] (а.с. 14 зі звороту). Крім цього, [PERSON] підписано паспорт споживчого кредиту по продукту «Кошти в кредит» (а.с. 15). Згідно з\~довідкою про\~ідентифікацію,\~відповідачка під\~час укладення\~кредитного договору\~№ 20210045970\~по продукту\~«Кошти в\~кредит» від\~14\~вересня 2021\~року використовувала\~електронний підпис\~у формі\~одноразового ідентифікатора,\~який був\~відправлений на\~номер її\~мобільного телефону(а.с. 16). Із виписки з особового рахунку за кредитним договором № 20210045970 від 14 вересня 2021 року по продукту «Кошти в кредит» вбачається, що станом на 08 травня 2025 року заборгованість за кредитним договором не погашена та зазначено, що отримано оплату в сумі 7400 грн. 00 коп. (а.с. 16-зі звороту-17), загальна заборгованість за тілом кредиту 12725 грн 61 коп., за сумою комісії/відсотків 14312 грн 46 коп. Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що кредитор свої зобов`язання відповідно до кредитного договору № 20210045970 по продукту «Кошти в кредит» від 14 вересня 2021 року виконав у повному обсязі. В свою чергу, відповідачка свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, не надала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами та комісією, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов кредитного договору № 20210045970 по продукту «Кошти в кредит» від 14 вересня 2021 року, за відповідачкою рахується заборгованість у загальному розмірі 27038 грн 07 коп., що складається із загальної заборгованості за тілом кредиту 12725 грн 61 коп. та заборгованості за сумою комісії/ відсотків 14312 грн 46 коп. З огляду на викладене, позивач просив стягнути із [PERSON] суму вказаної заборгованості, у зв`язку з чим звернувся до суду в цим позовом. Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтею 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до частини 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з частинами 1,2 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Висновки щодо правозастосування Судом встановлено, що 14 вересня 2021 року між ТОВ «Сучасний Факторинг» та [PERSON] укладено кредитний\~договір №\~20210045970\~по продукту\~«Кошти в\~кредит», відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 16100 грн 00 коп., строком на 24 місяців із кінцевим терміном повернення 14 вересня 2023 року (включно). Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідачка прийняла пропозицію укласти договір. Також, електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідачка підписала таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 14-зі звороту). Крім того, 14 вересня 2021 року відповідачка підписала електронним підписом паспорт споживчого кредиту по продукту «Кошти в кредит»(а.с. 15-зі звороту). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка не виконала належним чином умови кредитного договору № 20210045970 по продукту «Кошти в кредит» від 14 вересня 2021 року у розмірі 12725 грн 61 коп., не сплатила заборгованість за сумою комісії/відсотків у розмірі 14312 грн 46 коп. Доказів на спростування факту укладення кредитного договору та факту отримання кредитних коштів відповідачкою не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачка не виконує умов кредитного договору і добровільно не сплачує визначені договором платежі. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку ТОВ «Сучасний\~Факторинг» не повернуті, а також, що відповідачкою добровільно не сплачені проценти за користування кредитом, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором № 20210045970 по продукту «Кошти в кредит» від 14 вересня 2021 року у загальному розмірі 27038 грн 07 коп. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статтею 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З огляду на викладене, враховуючи наявність у [PERSON] непогашеної заборгованості за кредитним договором № 20210045970 по продукту «Кошти в кредит», суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, а саме: стягнути заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 27038 грн 07 коп., що складається із загальної заборгованості за тілом кредиту 12725 грн 61 коп. та заборгованості за сумою комісії/відсотків 14312 грн 46 коп. Отже, позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. (а.с. 7-зі звороту). Враховуючи вищезазначене, та у зв`язку із тим, що суд дійшов висновку про задоволення позову, судові витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідачки по справі [PERSON] - у розмірі 2422 грн 40 коп. на користь позивача ТОВ «Сучасний Факторинг». Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн 00 коп. Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір № 28/08/24 про надання правничої допомоги від 28 серпня 2024 року (а.с. 17-зі звороту-19), додаткову угоду № 5 до договору про надання правничої допомоги № 28/08/24 від 28 серпня 2024 року, датовану 10 грудня 2024 року (а.с. 20-зі звороту), платіжну інструкцію в національній валюті від 23 травня 2025 року № 523012 із призначенням платежу: оплата послуг по стягненню заборгованості згідно акта № 366 від 19.05.2025 ДУ № 12 до договору про надання правничої допомоги № 28/08/24 від 28 серпня 2024 року на суму 6500 грн 00 коп. (а.с. 21), акт № 366 прийому-передачі наданих послуг із зазначенням виду послуг та ціни роботи, у якому вказано про надання наступних послуг адвокатом Дрешель А.В.: надання усної консультації стосовно складання позовної заяви, узгодження правової прозиції. Складання позовної заяви ТОВ «Сучасний Факторинг» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором/договором позики № 20210045970 від 14.09.2021 6500 грн 00 коп. (а.с. 21-зі звороту). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення Европейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). З урахуванням вищенаведеного, а також положень статті 11 ЦПК України, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд доходить висновку про те, що обсяг наданої правничої допомоги, є співмірним з вартістю послуг, оплачених позивачем. Враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, співмірність наданих послуг та суми виплаченого гонорару, те що позов задоволено, а також те, що відповідач не надав заперечень та не просив зменшити розмір витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку, що сума витрат на правничу допомогу відповідає критеріям, що наведені вище, зокрема, є дійсною, необхідною та розумною в частині її розміру, відповідає складності справи та підтверджена належними та допустимими доказами. З огляду на те, що відповідні витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 6500 грн 00 коп. підтверджені належними документами, враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 6500 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved