Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 15 000 грн щомісячно, але не менше визначеного законом розміру до досягнення дитиною повноліття та 180 000 грн заборгованості по сплаті аліментів за період з листопада 2023 року по травень 2025 року. Позов мотивовано тим, що вона має спільну дитину із відповідачем, проте [PERSON] добровільно не надає допомогу на утримання. Відповідача отримує заробітну плату і перебуває у Сполучених Штатах Америки, займається там підприємницькою діяльність, та володіє транспортними засобами та нерухомим майном. Місячна заробітна плата становить в розмірі 5000 доларів США, що в еквіваленті на гривні орієнтовно становить 207 000 грн. Звертає увагу, що під час шлюбу за спільні кошти подружжя придбало два автомобілі - Hyundai д.н.з. [NUMBER] та Skoda д.н.з. [NUMBER] , однак [PERSON] продав ці два автомобілі і кошти залишив собі. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 21.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав викладених у ньому. Зазначила, що відповідач має стабільний заробіток, оскільки проживає та працює в Сполучених Штатах Америки, куди, уникаючи мобілізації, виїхав у 2023 році. У них була домовленість про добровільну сплату 15000 грн, однак, така домовленість не виконується. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, відзиву на позов не надав, а тому, за відсутності заперечень позивачки, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.08.2016, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30.07.2024 у справі №607/12417/24 . В цьому шлюбі [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] виданим 19.07.2017 Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, який проживає разом із позивачкою Відповідно до довідки від 06.05.2025 №43 (а.с. 38) [PERSON] навчається у 2-а класі Тернопільської початкової школи №5 Тернопільської міської ради. Крім того, з довідки ФОП [PERSON] №1 від 05.05.2025, видно, що [PERSON] відвідує курси англійської мови у Навчальному центрі Smart, сума оплачених абонементів за навчання 2023-2925 навчальний рік становить 24000 грн. Також, [PERSON] є учасником групи «Джаз-фанк» при навчається приватній танцювальній студії Connect, щомісячна оплата 1000 грн. Як видно із відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків за період січень 2023 по грудень 2025 [PERSON] отримувала дохід у вигляді заробітної плати у Тернопільському Обласному Клінічному Перинатальному Центрі «Мати і дитина» Тернопільської обласної ради та [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав від 17.05.2025 (а.с. 20) [PERSON] володіє часткою у квартирі за адресою [ADDRESS] . Також, згідно з інформації регіонального сервісного центру ГЦС МВС в Хмельницькій, Тернопільській та Чернівецькій областях (а.с. 22,89) [PERSON] 01.02.2024 та 26.01.2024 здійснив відчуження транспортних засобів Hyundai д.н.з. [NUMBER] та Skoda д.н.з. [NUMBER] . Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. Згідно статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої ст.3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу вимог статті 182 СК суд, при визначенні розміру аліментів, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Оскільки неповнолітній [PERSON] , [INFO] проживає із матір`ю, на її користь слід стягнути аліменти із відповідача. Зважаючи на матеріальне становище позивачки, яка працює, сама утримує малолітнього сина, матеріальне становище платника аліментів, який працездатний, перебуває у США, як стверджує [PERSON] у штаті Ілліноіс , що не спростовано відповідачем, у тому числі і у відповідях на запитання у порядку статтей 70, 71 ЦПК України, мінімальна заробітна плата у США становить, приблизно, 7,25 доларів США на годину на федеральному рівні, у штаті Ілліноіс близько 15 доларів США на годину, що може становити близько 2600 доларів США на місяць, позивач інших утриманців не має, тому, суд доходить переконання, що аліменти на утримання сина слід визначити в твердій грошовій сумі у розмірі 15000 гривень щомісяця. При цьому, суд враховує і наявність майна у відповідача, зокрема відомостей про наявність частки у нерухомому майні, а також відчуження у 2024 році двох транспортних засобів. Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання сина та забезпечення його рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, зважаючи на те, що він навчається у молодшій школі, відвідує додаткові заняття. При цьому, суд враховує і обов`язок матері утримувати сина. Відповідно до статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позивачка не надала будь-яких доказів, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, а тому позов слід задовольнити частково, стягувати аліменти з дня звернення до суду 19.05.2025. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: partial