Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

В травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки [PERSON] , в якій просив суд позбавити її батьківських прав відносно їх дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначив, що дитина перебуває на його утриманні з 2017 року і постійно проживає з ним, а відповідачка залишила її, не приділяє уваги вихованню дочки, не цікавиться нею, не забезпечує матеріально, тобто вона ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити, уточнивши, що дитина фактично з ним постійно мешкає з 2019 року, первісно мати (відповідачка) один чи два рази на рік відвідувала дитину, але з грудня 2022 року не бачилася з нею, не телефонувала і не відповідала на телефонні дзвінки, тобто повністю самоусунулася від своїх батьківських обов`язків. Більше того, під час розгляду справи надала йому свою заяву, посвідчену нотаріально, якою вона не заперечує і надає згоду на позбавлення її батьківських прав. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату та час слухання справи судом повідомлялася належним чином, будь-яких заяв не подала. Представники третьої особи до судового засідання не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином. Третьою особою Галицинівською сільською радою було надано як письмове пояснення по справі, так і висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідачки. Суд вважаючи можливим здійснити розгляд справи за відсутності відповідачки та представників третіх осіб, заслухавши пояснення та доводи позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10 січня 2014 року Прибузькою сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, позивач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , а його матір`ю є [PERSON] . У відповідності до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно частини 1 статті 12 Закону України Про охорону дитинства батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав ухилення батьків від свої обов`язків має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Сторони у шлюбі не перебували, проте мали сімейні відносини, за час яких [INFO] у них народилася дочка [PERSON] .. Проте з 2017 року їх відносини припинилися, вони стали проживати окремо. Як пояснив позивач у судовому засіданні, то спочатку дитина проживала з матір`ю, але в 2019 році приїхала до нього в гості і залишилася проживати постійно з ним в [ADDRESS] . Потім в цьому ж селі пішла до загальноосвітньої школи, де навчається і дотепер. На протязі декількох років мати один або два рази на рік відвідувала дочку, інколи телефонувала. В 2022 році, з початком повномасштабного вторгнення збройних формувань російської федерації на територію України, він домовився з відповідачкою і вона забрала дитину для проживання у її батьків в Доманівському районі Миколаївської області. А в грудні 2022 року дитина повернулася до нього і з того часу мати ні разу її не відвідувала, матеріального забезпечення не надавала, не спілкувалася будь-яким чином, не цікавиться її розвитком. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету цієї сільради № 5 від 29 липня 2025 року, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавити відповідачку батьківських прав відносно ї дочки [PERSON] , оскільки та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участі в її вихованні, житті, не переймається її здоров`ям, не бере участі в матеріальному утриманні. Факт її ухилення від виконання батьківських обов`язків також підтверджується і доказами, наданими позивачем з місця проживання дитини. Зокрема відповідно до характеристики Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 11 липня 2025 року [PERSON] проживає по [ADDRESS] цієї сільської ради, зарекомендував себе з позитивного боку, з ним мешкає його дочка [PERSON] , [INFO] , і він приймає активну участь у її житті та навчанні. Відповідно акту обстеження його матеріально-побутових умов проживання від 11 липня 2025 року для дитини створені всі належні умови життя, розвитку; мати проживає окремо вже тривалий час, на зв`язок практично не виходить. Крім того, відповідно до оригіналу заяви [PERSON] від 14 липня 2025 року, посвідченої нотаріально, якою вона не заперечує і надає згоду на позбавлення її батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Таким чином суд приходить до висновку, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, ухиляється від обов`язків по її вихованню та матеріальному утриманню. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, згідно частини 4 статті 155 СК України, є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно приписів статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 №789-ХІІ, яка є частиною національного законодавства України у відповідності до статті 9 Конституції України, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини, а також дитинi забезпечується такий захист i піклування, якi необхiднi для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків. Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності докази по справі, суд вважає позов про позбавлення батьківських прав обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved