Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

08.05.2025 року до суду надійшла вищевказана позовна заява представника позивача [PERSON] - адвоката Варвус О.С. від 30.04.2025 року, в якій вона просить: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , суму заборгованості за договором позики №001 від 26.12.2023 року у розмірі - 5000 (п`ять тисяч) доларів США; стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , судовий збір у розмірі - 2089,50 грн., та суму витрат на надання правової (правничої допомоги) у розмірі - 5500 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач та його представник посилаються на те, що між [PERSON] та [PERSON] , 26.12.2023 року було укладено договір позики за №001. Відповідно до п.1 Договору Позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник прийняв у власність строком до 26.12.2024 року грошові кошти в розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України 1 USD = 37,5225 грн., станом на 26.12.2023 року є еквівалентом 187612,50 грн. У п.3 вказаного договору зазначено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві у повному обсязі терміном до 20.12.2024 року в порядку та на умовах, передбачених цим Договором у валюті - долар США. На виконання умов договору на день підписання договору, як зазначено у п.п.1 позивачем було здійснено передачу коштів у сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, а відповідач прийняв вказані кошти про що засвідчив своєю розпискою. Зі своєї сторони позивачем було виконано усі умови договору на час його підписання, однак відповідачем до цього часу не виконано договору, суму позики не повернуто. На усні звернення позивача, з вимогою про виконання умов договору відповідач не реагував, в подальшому взагалі перестав виходити на зв`язок. Також, для здійснення представництва у судовому процесі, надання консультації з приводу спірних правовідносин, підготовки позовної заяви, її додатків, позивачем [PERSON] у відповідності до вимог ст.ст.43, 49 ЦПК України та ст.ст.42, 58 ЦПК України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» було залучено адвоката Варвус О.С., повноваження якого закріпленні договором про надання правової допомоги №99 від 29.01.2024 року, а тому в цій частині стягненню з відповідача [PERSON] підлягають судові витрати на правничу допомогу в сумі 5500 грн., розрахунок по яких зазначений у додатку до договору та судовий збір, а тому просять суд подану ними позовну заяву задовольнити в повному обсязі. 08.05.2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у ній за правилами загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого судового засідання та викликом учасників справи. 30.06.2025 року ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду, з викликом учасників справи. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Варвус О.С. не з`явились, 10.07.2025 року до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Варвус О.С. надійшла письмова заява від 10.07.2025 року в якій вона просить суд проводити розгляд справи без її та позивача участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення. 21.07.2025 року до суду також від позивача [PERSON] надійшла письмова заява від 21.07.2025 року в якій він просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] , будучи неодноразово та належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, також в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, а також шляхом направлення рекомендованих повісток з повідомленням про їх вручення, як у підготовчі судові засідання так і у судові засідання не з`явився, заяв або клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило, відзив на позовну заяву до суду не подав. Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, якою передбачено розгляд справи за відсутності учасника справи при умові належного його повідомлення про судове засідання проте він не з`явився без поважних причин, або без повідомлення причини неявки, оскільки відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи на 05.06.2025 року, на 30.06.2025 року, на 10.07.2025 року, та на 21.07.2025 року, зокрема в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, проте в судові засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, клопотання про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзиву на позовну заяву не надав, і відповідно до ст.280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, та в порядку ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, повно та всебічно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази у справі, які мають значення для її розгляду, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно п.3 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч.1 ст.206 цього Кодексу. Ч.1 ст.509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У ч.1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належно відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст.611 ЦК України). Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно договору позики №001 від 26.12.2023 року, [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, діючи добровільно без будь-якого примусу, як фізичного так і морального, перебуваючи при здоровому розумі і ясній пам`яті, розуміючи значення своїх дій, попередньо ознайомлені з приписами цивільного законодавства України, що регулюють укладений ними правочин, у тому числі, але не виключно з вимогами щодо недійсності правочину, уклали цей Договір позики про те, що позикодавець [PERSON] передав у власність позичальника [PERSON] , а позичальник прийняв у власність строком до 26.12.2024 року грошові кошти в розмірі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України 1 USD = 37,5225 грн., станом на 26.12.2023 року є еквівалентом 187612,50 грн. Відповідно до п.3 вказаного договору зазначено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві у повному обсязі терміном до 20.12.2024 року в порядку та на умовах, передбачених цим Договором у валюті - долар США. На виконання умов договору на день підписання договору, як зазначено у п.п.1 позивачем було здійснено передачу коштів у сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США, а відповідач прийняв вказані кошти. Факт передачі коштів [PERSON] у сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США [PERSON] підтверджується письмовою розпискою останнього. Також відповідно до додатку №1 до договір позики №001 від 26.12.2023 року між [PERSON] та [PERSON] було погоджено графік повернення позики у сумі 5000 (п`ять тисяч) доларів США. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в Постанові ВСУ від 02.07.2014 року №6-79цс14, визначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. З наведеного суд прийшов до висновку, що договір позики №001 від 26.12.2023 року був укладений між [PERSON] та [PERSON] для підтвердження останнім факту отримання ним грошової суми та укладення договору позики. Як визначено в ст.ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України). Враховуючи вище викладене, розглянувши справу в межах заявлених вимог, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з тим, що позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору у розмірі 2089,50 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved