Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

04.04.2025 представник позивача Зеркін А.С., який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до КНП «Криворізької міської лікарні №7» КМР про стягнення невиплаченої заробітної плати, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з виплати заробітної плати за період починаючи з другої половини лютого 2023 року по другу половину червня 2023 року загальною сумою 22 533,49 грн. та вирішити питання щодо стягнення судових витрат, в тому числі витрат на правову (правничу) допомогу. Головуючим по справі шляхом автоматизованого розподілу визначено суддю Дудікова А.В. 17.06.2025 на підставі розпорядження №81 керівника апарату Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у зв`язку із тривалою відпусткою судді Дудікова А.В., що унеможливлює участь судді у розгляді справи та на виконання Рішення зборів суддів Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.06.2025 року № 3 «Про порядок проведення повторного автоматизованого розподілу невирішених справ судді Дудікова А.В.», а також з метою недопущення порушення строків розгляду справи, відповідно до підпунктів 2.3.43, 2.3.44, 2.3.47 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, було призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної справи, в результаті чого головуючим у справі призначено суддю Науменко Я.О. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.06.2025 прийнято до розгляду цивільну справу №215/2390/25 та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Представник відповідача подав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вказує, що позивач звернулась до суду з порушенням встановленого ч.1 ст. 233 КЗпП України тримісячного строку для звернення до суду у трудових спорах. При цьому одночасно з позовом заява про поновлення строку не подавалася. Відповідач також вказав, що джерелом фінансування його діяльності є бюджетні кошти, що надходять на підставі договорів з НСЗУ. Постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2023 №28 встановлено обмеження фонду оплати праці на рівні не більше 85% від усіх надходжень. Через відсутність у договорі з НСЗУ на 2023 рік додаткового фінансування (відсутність пакету за COVID-19), фінансування закладу було обмежене. В умовах браку коштів у 2023 році підприємство здійснило нарахування заробітної плати працівникам відповідно до колективного договору, однак у результаті позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності, проведеної відділом внутрішнього аудиту виконкому Криворізької міської ради, було встановлено перевищення допустимого граничного фонду оплати праці - 93,88% проти дозволених 85%. Таке перевищення спричинило накопичення заборгованості та створило ризики незаконного використання бюджетних коштів. Наказом в.о. директора КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР №209 від 27.04.2023, адміністрація підприємства зупинила дію вимог додатку 5 «Схема визначення посадових окладів», розділу 4 «Оплата праці» Колективного договору підприємства та встановила працівникам підприємства посадові оклади, доплати, надбавки в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, використовуючи схему тарифних розрядів відповідно до спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005. На підставі наказу в.о. директора КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР №269 від 04.08.2023 було здійснено перерахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати працівникам за період з 01.02.2023 по 30.06.2023. На час звернення позивача до суду з позовною заявою, заборгованість по заробітній платі за період з 01.02.2023 по 30.06.2023 сплачена позивачу в повному обсязі, у зв`язку з чим представник відповідача вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить в їх задоволені відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч.ч.2,5 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Відповідно до ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Постановою Кабінету Міністрів України №28 від 13.01.2023 установлено в державних та комунальних закладах охорони здоров`я, які одержали ліцензію на право провадження господарської діяльності з медичної практики, мінімальний розмір оплати праці медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації за виконану у повному обсязі місячну (годинну) норму праці в межах фонду оплати праці на рівні не менше 20 000 грн. для працівників, які займають лікарські посади (крім лікарів-інтернів), посади фармацевтів (крім фармацевтів-інтернів), посади професіоналів у галузі охорони здоров`я та посади професіоналів з вищою немедичною освітою у сфері охорони здоров`я та 13 500 грн. для працівників, які займають посади, віднесені єдиними кваліфікаційними вимогами до посад фахівців (крім лікарів-інтернів та фармацевтів-інтернів), у тому числі з дотриманням гарантій щодо мінімальної заробітної плати (а.с.32). Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала на посаді «молодша медсестра приймального відділення» в КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР, що підтверджується трудовою книжкою та не оспорюється відповідачем, (а.с. 6-7). 15.02.2023 між відповідачем КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР та Національною службою здоров`я України укладено договір про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №1844-Е123-Р000, яким передбачено забезпечувати виплату заробітної плати у розмірі не меншому, ніж 20 000 грн. для лікарів та 13 500 грн. для фахівців. Статтею 43 Конституції України визначено право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43,44 Конституції України. Наказом в.о. директора КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР №209 від 27.04.2023 на період дії воєнного стану, зупинена вимога Додатку 5 «Схема визначення» посадових окладів, розділу 4 «Оплата праці» Колективного договору підприємства. З 01.05.2023 встановлено працівникам посадові оклади, доплати, надбавки в межах наявного фонду оплати праці, але у розмірі не менше ніж мінімальна заробітна плата, використовуючи схему тарифних розрядів відповідно до спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України №308/519 від 05.10.2005 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», (а.с 60). Згідно з ч.3 ст.32 КЗпП України про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Відповідно до ч.2 ст.3 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. З наказу в.о. директора КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР №209 від 27.04.2023, вбачається істотна зміна умов праці, а саме зменшення розміру оплати праці, яка настала з 01.05.2023, тобто повідомлення працівника про зміну таких умов повинно було здійснитися до 01.05.2023. Водночас, всупереч вимогам ч.2 ст.3 «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», відповідачем не надано жодних доказів про ознайомлення позивача [PERSON] з наказом в.о. директора КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР №209 від 27.04.2023, яким були істотно змінені умови її праці. Відповідно до п.1.4 Розділу 1 Статуту КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР, засновником підприємства та власником його майна є Криворізька міська територіальна громада в особі Криворізької міської ради (а.с.38 на звороті). Згідно з п.10.3, 10.4 Розділу 10 Статуту КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР, контроль за фінансово-господарською діяльністю Підприємства здійснюють відповідні державні органи в межах їхніх повноважень та встановленого чинним законодавством України порядку. Власник має право здійснювати контроль фінансово-господарської діяльності Підприємства. Підприємство подає уповноваженому органу управління за його вимогою звіт та іншу документацію, яка стосується фінансово-господарської діяльності (а.с. 44). У наказі в.о. директора КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР №209 від 27.04.2023 зазначено, що підставами зміни істотних умов праці, а саме зменшення розміру заробітної плати стало те, що витрати підприємства на оплату праці з нарахуваннями за поточний місяць перевищують 85% отриманих у поточному місяці від НСЗУ грошових коштів з урахуванням накопичених залишків, але вказані обставини були встановлені Відділом внутрішнього аудиту апарату міської ради і виконкому Криворізької міської ради лише в червні 2023 року за результатами проведеної позапланової перевірки фінансово-господарської діяльності КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР. Тобто наказ №209 від 27.04.2023 був прийнятий до проведеної перевірки фінансової діяльності підприємства, що також підтверджується листом №11/01-04-17/129 від 29.06.2023. В свою чергу, відповідачем не надано належних та допустимих доказів про те, що станом на момент прийняття наказу №209 від 27.04.2023 витрати на оплату праці з нарахуваннями за поточний місяць перевищують 85% отриманих у поточному місяці від НСЗУ грошових коштів з урахуванням накопичених залишків, що ставить під сумнів правомірність зупинення вимоги Додатку 5 «Схема визначення» посадових окладів, розділу 4 «Оплата праці» Колективного договору підприємства саме з 01.05.2023. Наказом в.о. КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР №269 від 04.08.2023 здійснено перерахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати працівникам КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР за період з 01.02.2023 по 31.05.2023 в межах граничного фонду витрат на оплату праці (з нарахуваннями на неї) відповідно до п.п.4 п.1 Постанови КМУ №28 від 13.01.2023, забезпечивши мінімальні гарантії щодо умов оплати праці, (а.с. 61, 61 на звороті). Але відповідачем не надано жодних доказів про ознайомлення позивача [PERSON] з наказом в.о. директора КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР №269 від 04.08.2023. Згідно з довідкою про заборгованість по заробітній платі №2008 від 26.07.2023, наданої позивачем [PERSON] за працю на посаді «молодша медсестра приймального відділення» в КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР за період з другої половини лютого 2023 по другу половину червня 2023 року були нараховані та виплачені наступні суми: - за другу половину лютого 2023 року належало до виплати за основним місцем роботи - 2 342,56 грн., та за роботу за внутрішнім сумісництвом - 681,37 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 0,00 грн; - за березень 2023 року належало до виплати 7 396,47 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 0,00 грн; - за квітень 2023 року належало до виплати 7 656,01 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 0,00 грн; - за травень 2023 належало до виплати 4 456,78 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 1 349,57 грн; - за червень 2023 належало до виплати 5 778,85 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 5 778,85 грн. Загальна сума заборгованості станом на 24.07.2023 по виплаті заробітної плати позивачу складає 22 533,49 грн (а.с.9). Відповідно до довідки про доходи №131 від 01.05.2025 підтверджено, що позивачу [PERSON] за працю за внутрішнім сумісництвом в КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР за лютий 2023 року були нараховані та виплачені наступні суми: - за лютий 2023 року належало до виплати до проведення аудиту 681,37 грн., належало до виплати згідно наказу №269 - 681,37 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 681,37 грн. Станом на 01.09.2023 заборгованість за внутрішнім сумісництвом відсутня (а.с.63). Згідно з довідкою про доходи №130 від 01.05.2025 (а.с.62) позивачу [PERSON] за основною формою праці на посаді «молодша медична сестра» в КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР за період з 01.02.2023 по 30.06.2023 були нараховані та виплачені наступні суми: - за лютий 2023 року належало до виплати до проведення аудиту 7 385,19 грн., належало до виплати згідно наказу №269 - 5 801,48 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 5 801,48 грн.; - за березень 2023 року належало до виплати до проведення аудиту 7 396,47 грн., належало до виплати згідно наказу №269 - 5 806,35 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 5 806,35 грн.; - за квітень 2023 року належало до виплати до проведення аудиту 7 656,61 грн., належало до виплати згідно наказу №269 - 5 918,67 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 5 918,67 грн.; - за травень 2023 року належало до виплати до проведення аудиту 5 806,35 грн., належало до виплати згідно наказу №269 - 5 806,35 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 5 806,35 грн. - за червень 2023 року належало до виплати до проведення аудиту 5 778,85 грн., належало до виплати згідно наказу №269 - 5 778,85 грн., виплачена з/пл згідно відомостей - 5 778,85 грн. Різниця між заробітною платою нарахованою до виплати до проведення аудиту та фактично виплаченою становить 4 911,77 грн. Відповідно до відомостей про зарахування заробітної плати з 14.04.2023 по 18.08.2023, [PERSON] , були виплачені наступні суми: за лютий - 1 900,00 грн. (а.с.90), 1 242,63 грн. (а.с.83), 1 900,00 грн. (а.с. 95), 1 393,20 грн. (а.с.88 на звороті); за березень - 5 806,35 грн. (а.с. 67); за квітень - 5 918,67 грн. (а.с.72 на зворот); за травень - 1349,57 грн. (а.с.75), 4 456,78 грн. (а.с.99 на звороті); за червень - 1325,86 грн. (а.с.79), 4 452,99 грн. (а.с.102). Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що він своїм правом на зупинення на період воєнного стану дії окремих положень колективного договору, якими визначені посадові оклади працівників підприємства не скористався, а тому оплата праці працівникам протягом січня квітня 2023 року здійснювалась у повному обсязі за умовами колективного договору. Таким чином, суд вважає, що здійснений відповідачем перерахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу за період з 01.02.2023 по 30.06.2023 є незаконним, оскільки прямо суперечить ст. 58 Конституції України, а тому судом довідка відповідача щодо здійснення перерахунку заробітної плати позивачу до уваги не береться. Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Як видно із змісту відзиву на позовну заяву, відповідач зазначив, що він своїм правом на зупинення на період воєнного стану дії окремих положень колективного договору якими визначені посадові оклади працівників підприємства не скористався, а тому оплата праці працівникам з січня по квітень 2023 року здійснювалась у повному обсязі за умовами колективного договору (а.с.32 на звороті, 33). Таким чином, суд вважає, що здійснений відповідачем перерахунок нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу за період з 01.02.2023 по 31.06.2023 є незаконним, оскільки прямо суперечить ст.58 Конституції України. Суд відхиляє доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем тримісячного строку звернення до суду як необґрунтовані, з огляду на таке. Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. У рішенні від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 Конституційний Суд України, надаючи офіційне тлумачення ч.2 ст.233 КЗпП України, роз`яснив, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з вимогою про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати її частини у зв`язку з порушенням строків виплати - як складових заробітної плати - без урахування будь-якого строку звернення та незалежно від того, чи були відповідні суми нараховані роботодавцем. Аналогічний висновок міститься і в рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013, згідно з яким у разі порушення роботодавцем вимог законодавства про оплату праці працівник має право на звернення до суду без обмеження строком позовної давності з вимогами про стягнення заробітної плати, передбаченої умовами трудового договору та державними гарантіями, зокрема й за час простою не з вини працівника, незалежно від факту нарахування таких сум роботодавцем. Таким чином, системний аналіз положень ч.2 ст. 233 КЗпП України у поєднанні з висновками, викладеними в наведених рішеннях Конституційного Суду України, свідчить про те, що порушення права працівника на оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення до суду, навіть у разі відсутності нарахування відповідних виплат з боку роботодавця. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР на користь позивача [PERSON] заборгованість з невиплаченої заробітної плати за період лютий-червень 2023 року: за основним місцем роботи в КНП «КРИВОРІЗЬКА МІСЬКА ЛІКАРНЯ №7» КМР в розмірі 4 911,77 грн.. В тексті позовної заяви представник позивача вказав, що витрати на правову допомогу складають 5 000,00 грн.. В прохальній частині позовної заяви представник просив стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат, не вказавши, яку саме. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076 - VI " Про адвокатуру та адвокатську діяльність ") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи, що міститься в п.48 постанови від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, подання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. До позовної заяви не додано жодних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, а лише в тексті позову вказано суму 5 000,00 грн., а тому витрати в цій частині не підлягають відшкодуванню. З огляду на те, що позовні вимоги задоволено частково, а позивач звільнена від сплати судового збору, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь держави 1 211,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial