Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] (які є правонаступниками померлого позивача [PERSON] ) 27.07.2021 року звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати припиненим право власності відповідачки [PERSON] на 21/100 частку домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2008 року ВКО №206197 виданого Першою Херсонською державною нотаріальною конторою. В обґрунтування позову вказано, що [PERSON] (правонаступниками якого є [PERSON] , [PERSON] ) власник 79/100 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , його частина домоволодіння складається із житлового будинку літ. «А» та літньої кухні санвузла літ. «В». Власником іншої частини у розмірі 21/100 є відповідачка. Житловим будинком літ. Б користувалася [PERSON] , поки не померла. Після лютого 2007 року у вказаному будинку ніхто не проживав, не утримував, внаслідок чого будинок почав руйнуватись. Відповідачка отримавши у 2008 році у спадок 21/100 частину домоволодіння, до якої відносилась літ. Б також не вчиняла дій із його відновлення, ніколи там не проживала. В 2010 році будинок повністю зруйнувався, територія навколо нього була захаращена, однак, відповідачкою жодних дій на збереження чи відновлення житлового будинку не було вчинено. У квітні 2021 року від відповідачки надійшла пропозиція придбання в порядку першої черги належні їй 21/100 частин домоволодіння, на яку він погодився, однак, є необхідним визначення об`єкту придбання. З посиланням на ст. 349 ЦК України звертається до суду з вказаним позовом. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 26.10.2021 року відповідачкою подано відзив на позов, у якому просила відмовити у задоволенні позову. Вказала, що позивач, зловживаючи своїм правом на першочергову покупку не надавав їй здійснити продаж належної їй частки майна, чим порушував її право на розпорядження її майном. Позивач здійснював протиправні технічні роботи щодо її майна, внаслідок чого його стан значно погіршувався, вона з ним сварилась з цього приводу. У спірному житловому будинку зареєстрований її брат [PERSON] , вказане місце є його єдиним місцем проживання. Її брат має намір відновити, здійснити капітальний ремонт будинку. Просила відмовити у задоволенні позову. 05.11.2021 року позивачем подано відповідь на відзив. 18.11.2021 року представником відповідачки подано заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.01.2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду за суттю. 24 лютого 2022 року відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України\~та\~Закону України "Про правовий режим воєнного стану",\~Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб.\~Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»\~продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.\~Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"\~продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.\~Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"\~продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.\~Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"\~продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 577/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, який в подальшому було продовжено. Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області. Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 р. «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року. Після відновлення роботи суду та проведення інвентаризації, продовжено розгляд справи. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.10.2024 року залучено до участі у справі правонаступників позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] , судове засідання відкладено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.05.2025 року запропоновано позивачкам [PERSON] , [PERSON] або їх представнику адвокату Лодига М.Т. надати свої пояснення щодо поданого клопотання про призначення у справі експертизи, судове засідання відкладено. 29.07.2025 року представником позивачкою адвокатом Лодига М.Т. подано заяву, у якій вказала, що клопотання про призначення експертизи не підтримується. Відповідачкою подано заяву про розгляд справи у відсутність, вказала, що проти задоволення вимог заперечує в повному обсязі, позивачками не доведено, що перереєстрація припинення її права власності зачіпає їх права та інтереси. Земельна ділянка для обслуговування будинку перебуває в комунальній власності, яка була передана у постійне користування для обслуговування житлових будинків. Крім того, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 4.06.2008 року, її спадкове майно складається з: 21/100 частини домоволодіння, яке в цілому складається з двох житлових будинків літ. «А» житловою площею 40,7 м.кв., другий житловий будинок літ. «Б» житловою площею 23,6 м.кв., при них є: літня кухня з санвузлом літ. «В», туалет літ. «Е», туалет літ. «Ж», водопровід №1, огорожа №2, 3. Таким чином, майно перебуває у спільній частковій власності сторін. Висновок щодо технічної можливості поділу спільної часткової власності у справі відсутній, договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності між нами також не укладався. У зв`язку з чим без виділу майна в натурі не має підстав для звернення до державного реєстратора з метою внесення змін до державного реєстру про припинення права власності та припинити право спільної часткової власності на житловий будинок літ. «Б». Виходячи з вищевикладеного, позивачами не доведено факту порушення їх прав через нереєстрацію нею припинення права власності на 21/100 домоволодіння у зв`язку з його знищенням. За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №257701209 від 21.05.2021 р. співвласниками житлового будинку, що розташований [ADDRESS] є 79/100 частин [PERSON] (правонаступниками якого є позивачки) та 21/100 частин [PERSON] . Згідно листа виконавчого комітету Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 19.03.2010 р. №С-159 на звернення [PERSON] повідомлено, що житловий будинок, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.06.2008 року дійсно знаходиться в аварійному стані і потребує проведення ремонтних робіт. Листом виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради від 04.07.2011 р. №С-388 на звернення [PERSON] повідомлено, що через складне матеріальне становище, не маючи можливостей відремонтувати успадкований житловий будинок [PERSON] за розпискою продала належний їй будинок [PERSON] . Пізніше, у суді вона підтвердила цей факт і просила суд визнати договір між нею та [PERSON] як таким, що відбувся, але під час розгляду судової справи, користуючись переважним правом співвласника на купівлю частки у праві спільної часткової власності, [PERSON] виявив бажання купити цей будинок. З цих підстав суд відмовив [PERSON] в її позові і залишив за [PERSON] переважне право придбати будинок. Пізніше, з невідомих причин [PERSON] відмовився від покупки. Враховуючи наведене, [PERSON] не реалізувала своє право на продаж, а будучи неспроможною утримувати його залишила його без догляду. Покинутий будинок почав швидко руйнуватись. Позивачем до позову додані акти обстеження датовані 2012 роком, в яких встановлено, що прилегла територія до будинку знаходиться в покинутому та антисанітарному стані, що порушує порядок не лише вулиці, а і всього кварталу в цілому. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Правовою підставою для припинення права на частку у спільному майні є стаття 365 ЦК України. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі № 908/1754/17 зроблено висновок, що стаття 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, у пунктах 1-3). Закріплена п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України не може вважатися самостійною обставиною для припинення права на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Аналіз зазначеного дає підстави для висновку, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та об`єкта, який є спільним майном. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Внесення позивачем вартості частки на депозитний рахунок суду за правилами частини другої статті 365 ЦК України є передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні. Це положення відображає конституційну гарантію попередньої компенсації за будь-яке позбавлення власності, за винятком умов воєнного чи надзвичайного стану, і вимога попереднього платежу є не просто технічною складовою процедури відчуження майна, яка встановлена законом, а є основною вимогою, на якій має ґрунтуватися рішення суду про позбавлення особи майна без її згоди (ANDRIY RUDENKO v. UKRAINE, № 35041/05, §41 - 43, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року). Відповідачці належить 21/100 частина домоволодіння, стороною позивачів не доведено, що вона не може бути виділена в натурі, та річ є неподільною (відповідні висновки спеціаліста, експертні висновки не надані); не доведено, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, оскільки невідомо чи є інше житло у власності відповідача. Крім того суду не надано згоду відповідача на припинення права власності на його частину майна та на отримання компенсації його вартості, також позивачем не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду. Більш того, відповідачка категорично заперечує проти задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 29 липня 2025 року.

Outcome: dismissed