Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

В березні 2024р. 2024 року [PERSON] звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє на предмет спору Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ) про звільнення майна з-під арешту, у якому просила звільнити з-під арешту нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 62181980000, номер відомостей про речове право 10103291, дата державної реєстрації 19 червня 2015 р., власником 1/2 частини якого був [PERSON] . Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2024р. дану справу направлено за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. 11 липня 2024р. дана справа надійшла в провадження Подільського районного суду міста Києва та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями була розподілена в провадження судді Войтенко Т.В. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачка [PERSON] є спадкоємицею за заповітом від 25 липня 2021р., складеним [PERSON] , за яким усе належне йому майно, де воно б не знаходилось та з чого б не складалося, він заповів позивачці [PERSON] , [INFO] . У позовні заяві позивачка зазначає, що після смерті [INFO] [PERSON] , відкрилася спадщина. Вона, [PERSON] , у встановлений законом шестимісячний строк звернулася до Одинадцятої київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 27 грудня 2022 року державним нотаріусом Одинадцятої київської нотаріальної контори Іванець О.О. було відкрито спадкову №1015/2022 щодо померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 71040034 від 27.12.2022. Зазначає, що 06.07.2023 року після спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] позивачка [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Одинадцятої київської нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо належного спадкового майна [PERSON] . Однак, державним нотаріусом при перевірці у Реєстрах щодо належного спадкового майна [PERSON] , було з`ясовано, що на квартиру [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (номер ВП [NUMBER]), видана Подільським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 12.05.2017 року (номер запису про обтяження: [NUMBER]), боржник [PERSON] як співвласник 1/2 частини зазначеної квартири. Вказує, що для реалізації свого права щодо оформлення спадкового майна після смерті [PERSON] , вона як спадкоємець 14.12.2023 року звернулася до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві із заявою про зняття арешту з квартири [ADDRESS] . Згідно відповіді від 08.01.2024 року третя особа, яка не заявляє самостійних ви щодо предмета спору, повідомила, що по ВП [NUMBER] внесено запис про арешт; за відомостями в Автоматизованій системі виконавчих провадження встановлено, що на виконанні у Подільському відділі виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Київ перебувало виконавче провадження, по якому боржником був [PERSON] . Оскільки [PERSON] не є учасником виконавчого провадження або особою, яка є належним представником інтересів сторін виконавчого провадження, правові підстави надати інформацію щодо виконання рішення суду у Відділі відсутні. Відділ не має можливості припинити чинність арешту майна [PERSON] , тому запропоновано позивачці звернутися до суду із заявою про щодо припинення чинності арешту. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка зазначила, що не може оформити спадщину, адже спадкове майно перебуває під арештом, зокрема, відповідно до Інформаційної довідки від 07.03.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за 3368912368, постановою б/н Подільським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 12.05.2017, накладено арешт на квартиру загальною площею 50,7 м.2, житлова площа 29,6 м.2, складається із двох житлових кімнат, за адресою: [ADDRESS] , власником 1/2 частки якої є [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. №4909/02-31 від 03.11.2023 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії вмотивована тим, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , накладено арешт на підставі постанови при арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (номер виконавчого провадження [NUMBER]), виданої Подільським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 12.05.2017 року (номер запису про обтяження: [NUMBER]). У позовній заяві позивачка зазначає, що померлому спадкодавцю [PERSON] належали 1/2 (як його власність) та 1/4 частина (як успадкована після смерті сина) квартири [ADDRESS] . Так, 1/4 частину квартири [PERSON] успадкував після смерті свого сина [PERSON] , який помер [INFO] .. Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №690/2020 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Спадкоємцями померлого [PERSON] був його батько [PERSON] , який спадщину прийняв в установлений законом строк (згодом [INFO] помер), та його син - [PERSON] , [INFO] . Отже, наявний арешт 1/2 частини квартири (яка належала [PERSON] та успадкована по 1/4 частині батьком [PERSON] та сином [PERSON] ) перешкоджає оформити спадщину за заповітом позивачкою у справі. Обґрунтовуючи позовні вимоги та зазначаючи відповідачкою [PERSON] , позивачка [PERSON] вказала таке. [PERSON] є належним відповідачем по справі, оскільки на її користь було ухвалене судове рішення Згурівським районним судом Київської області 30.11.2013 у справі №365/799/13-ц про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дружини, з якою проживає спільний син - [PERSON] , [INFO] . Саме дане рішення суду виконувалося Подільським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції та в межах даного виконавчого провадження було накладено арешт на нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (номер ВП [NUMBER]), (номер запису про обтяження: [NUMBER]) від 12.05.2017 року на нерухоме майно, а саме на квартиру [ADDRESS] . Зазначаючи відповідачкою [PERSON] , позивачка посилалась на висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 (провадження №12-85 цс 19), відповідно до якого: відповідачем у справах за позовами про звільнення з - під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої було накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Відтак, посилаючись на те що наявність арешту 1/2 частини квартири перешкоджає оформити спадщину як самій позивачці, так і сину померлого [PERSON] , позивачка просила звільнити з-під арешту спірну 1/2 частину квартири, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 11 листопада 2024р. ухвалою судді Подільського району суду міста Києва було відкрито провадження у справі. 4 грудня 2024р. ухвалою Подільського районного суду міста Києва були витребувані копії спадкових справ щодо майна померлих [PERSON] та [PERSON] . Даною ухвалою з Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (місто Київ) також було витребувано матеріали виконавчого провадження про стягнення аліментів, в якому боржником був [PERSON] , стягувачем [PERSON] . 12 грудня 2024р. від представника третьої особи - Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві надійшло повідомлення про те, що перевіркою даних, які містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження встановлено, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження ВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №365/799/13-ц від 9 грудня 2013р., виданого Згурівському районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] у розмірі 300,00 грн. щомісячно, починаючи з 4 жовтня 2013р. і до досягнення дитиною трьох років. У межах даного виконавчого провадження 3 липня 2018р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Втім, надати суду копію матеріалів виконавчого провадження не виявляється за можливе, оскільки відповідно до номенклатури справ Відділу, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву Відділу, становить 3 роки. 30 грудня 2024р. на виконання вимог ухвали суду від 4 грудня 2024р. з Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшли копії спадкових справ щодо майна померлих [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 8 квітня 2025р. до участі у даній справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON] в особі законного представника [PERSON] . Залучаючи співвідповідачем [PERSON] , суд виходив з того, що [PERSON] претендує на оформлення спадщини за заповітом на 1/4 частину квартири, яку у вигляді спадщини прийняв [PERSON] після смерті свого сина - [PERSON] . Іншим спадкоємцем померлого [PERSON] є [PERSON] , який також може успадкувати 1/4 частину спірної квартири. Втім частка у даній квартирі [PERSON] , тобто 1/2 частина квартири, перебуває під арештом. Такий арешт просить скасувати [PERSON] , адже він перешкоджає їй в оформленні спадщини. Протилежні інтереси до її вимог мають [PERSON] , яка була стягувачем аліментів з [PERSON] , та [PERSON] , як претендент на спадщину після смерті батька [PERSON] . Після вирішення питання про залучення до участі у даній справі співвідповідача [PERSON] , відзив на позовну заяву від відповідачів не надходив. У судове засідання 25 липня 2025р. представник [PERSON] - адвокат Богданчук О.В. та представник [PERSON] (яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] ) - адвокат Невкритий В. Ю. не з`явилися, подали до суду заяви, в яких просили справу розглянути без їхньої участі. Представник позивача підтримала позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (син) та [PERSON] (батько) були співвласниками квартири [ADDRESS] , кожен по 1/2 частині квартири, успадкувавши її в рівних частках після смерті [PERSON] (т.1, а.с. 237). [INFO] помер [PERSON] (т.1, а.с.234) та після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Як вбачається зі спадкової справи щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини звернулися батько померлого - [PERSON] та син померлого [PERSON] , [INFO] , в інтересах якого діяла його мати [PERSON] (т.1, а.с.229-233). З копії спадкової справи щодо майна померлого [PERSON] вбачається, що його спадкоємці [PERSON] та [PERSON] , хоч і подали заяви про прийняття спадщини, однак не отримали свідоцтво про право на спадщину. В матеріалах спадкової справи копії постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину немає. Попри те, що спадкоємці померлого не оформили спадщину та не отримали свідоцтва про право на спадщину, спадкове майно належить їм з моменту відкриття спадщини. Відтак, суд констатує, що після смерті [PERSON] його батько [PERSON] та син [PERSON] набули права власності на спадкове майно кожен по 1/4 частини квартири [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] (т.1 а.с.193) та після його смерті відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті його дружини [PERSON] , а також на 1/4 частину цієї квартиру, яку він успадкував після смерті свого сина [PERSON] , втім за життя не оформив таку спадщину. Як вбачається зі спадкової справи щодо майна померлого [INFO] у [PERSON] , його спадкоємицею є позивачка по справі [PERSON] на підставі Заповіту, посвідченого 26.07.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я. 27 грудня 2022р. [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини на підставі Заповіту до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори (т.1, а.с.192). Позивачка [PERSON] не може оформити спадщину після смерті [PERSON] , адже належна йому 1/4 частина квартири, яку він успадкував після смерті свого сина [PERSON] , перебуває під арештом з іншою 1/4 частиною цієї квартири, яку успадкував [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. №4909/02-31 від 03.11.2023 (т.1, а.с.227-228) [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії вмотивована тим, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , накладено арешт на підставі постанови при арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (номер виконавчого провадження [NUMBER]), виданої Подільським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 12.05.2017 року (номер запису про обтяження: [NUMBER]). Так, відповідно до Інформаційної довідки від 07.03.2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за 3368912368, постановою б/н Подільським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 12.05.2017, накладено арешт на квартиру загальною площею 50,7 м.2, житлова площа 29,6 м.2, складається із двох житлових кімнат, за адресою: [ADDRESS] , власником 1/2 частки якої є [PERSON] (т.1, а.с.120-121). Отже, наявний арешт 1/2 частини квартири (яка належала [PERSON] та успадкована по 1/4 частині батьком [PERSON] та сином [PERSON] ) перешкоджає оформити спадщину за заповітом позивачкою у справі. Судом встановлено, що арешт накладався постановою державного виконавця Подільського ВДВС у межах виконавчого провадження ВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа №365/799/13-ц від 9 грудня 2013р., виданого Згурівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] у розмірі 300,00 грн. щомісячно, починаючи з 4 жовтня 2013р. і до досягнення дитиною трьох років. У межах даного виконавчого провадження 3 липня 2018р. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Відповідно до листа Подільського ВДВС від 12 грудня 2024 р. Виконавче провадження закінчено, арешт не забезпечує будь-яких вимог стягувача (т.1, а.с.176-180). Неможливість у позасудовому порядку скасувати арешт стала підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Системний аналіз зазначених норм права свідчить, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а правовстановлюючим документом на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. В спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Вищезазначене узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду України від 23 січня 2012 року (справа №6-164цс12), відповідно до якої, в спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Тобто, спадкоємець, який прийняв спадщину, але ще не отримав свідоцтво про право на спадщину, може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема, і шляхом звільнення спадкового майна з-під арешту, а надто, коли такий арешт перешкоджає оформленню спадкових прав. В спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння, та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України, зокрема і шляхом звільнення спадкового майна з- під арешту (постанова Верховного Суду України від 23.01.2013). Арешт перешкоджає позивачу, як спадкоємцю (власнику) в процедурі оформлення спадкових прав. Відповідно до п. 4.17 п. 4 Глави 10 Розділу II Порядку, якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Отже, виходячи з наведеного, основним позасудовим способом оформлення права власності на майно в порядку спадкування за законом є отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса. Наявність арешту на майно спадкодавця перешкоджає [PERSON] як спадкоємцю за законом, оформити спадщину на майно, яке остання успадкувала на підставі Заповіту після смерті [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року (провадження № 11-680апп19) та у постановах Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21), від 08 грудня 2022 року у справі № 331/1383/20 (провадження № 61-7109св22). Під час судового розгляду було встановлено, що арешт на майно [PERSON] було накладено в межах виконавчого провадження, яке вже закінчене. На підставі викладеного, враховуючи, що матеріалами справи не підтверджено обставини, що зняття оспорюваного арешту порушить права когось із осіб, що були пов`язані із його накладенням. За подібних обставин до аналогічних висновків прийшов і Верховний Суд, зокрема у постанові від 12.07.2023 року по справі №214/2305/20 оскільки виконавче провадження № 49063219 не здійснюється, арешт у вказаному провадженні на спірний будинок було накладено органом виконавчої служби у 2015 році, строк для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання на момент вирішення спору та ухвалення рішення судом першої інстанції пропущено, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що обтяження - (арешт) будинку перешкоджає позивачу в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті особи, а тому позов підлягає задоволенню. Отже, існування безпідставного арешту спадкового майна є перешкодою в реалізації прав позивача, так як унеможливлює проведення державної реєстрації права власності на успадковану від квартиру. Наявність арешту нерухомого майна є лише тимчасовою перешкодою для реалізації спадкових прав, а не підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії. Враховуючи правові підстави позову, а також те, що предметом позову є зняття арешту з майна боржника, який помер, накладеного в межах виконавчого провадження під час виконання судового рішення, взявши до уваги те, що позов про зняття арешту з майна поданий не учасником виконавчого провадження, а спадкоємцем, який позбавлений можливості оформити право власності у порядку спадкування за законом, що вказує про порушення його прав та необхідність їх захисту, позов у цій справі підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved