Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

У травні 2025 року позивач звернулась до Франківського районного суду м. Львова із позовною заявою, у якій просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 04.10.2008 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №\~3035. Позовна заява мотивована тим, що у подружжя спільне життя не склалось, відносини погіршились з 2020 року, внаслідок чого позивач не відчуває розуміння, поваги та любові. У результаті\~тривалих розбіжностей\~шлюбні відносини\~між сторонами\~фактично припинені\~з жовтня\~2024\~року.\~Як наслідок\~у подружжя\~відсутній спільний\~бюджет та\~господарство. Позивач вважає примирення неможливим, відтак подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам їх дітей, у зв`язку із чим просить суд позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с.20). У судове засідання, призначене на 17.07.2025 сторони не з`явились. 17 липня 2025 року (вх.№22351/25) через канцелярію суду від відповідача надійшла заява у якій ним зазначено про відсутність заперечень проти розірвання шлюбу (а.с.27). Крім цього, до відкриття провадження у справі 08.05.2025 (вх.№14295/25) від позивача, відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримку позовних вимог у повному обсязі (а.с.17). Суд зазначає, що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено у\~ст. 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі. За таких обставин суд дійшов висновку про проведення розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі даних чи доказів, достатніх для постановлення рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з`ясувавши доводи на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Із долученого оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець міста Львів та [PERSON] , [INFO] , громадянка України, уродженка села Солова, Золочівського району, Львівської області перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.10.2008, про що зроблено актовий запис № 3035 (а.с.6). Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей, син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 2037 та донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1755 (а.с.12, 13). Позивач стверджує, що шлюбні відносини між подружжям припинилися, сімейні відносини сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив. Частиною 1\~ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України\~(надалі СК\~ України) визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Статтею 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. Згідно ч. 1\~ст. 112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. За приписами частини другої цієї ж статті суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду викладеною у постанові № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) від 15.01.2020. Cуди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до п. 10\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та їх малолітньої доньки, збереження шлюбу є неможливим, оскільки подружжя фактично припинило шлюбні відносини, а шлюб носить формальний характер. Враховуючи позицію позивача, яка наполягає на розірванні шлюбу, та відсутність заперечень відповідача, суд з урахуванням фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову дійшов висновку про те, що розлад у відносинах сторін носить стійкий характер і продовжується тривалий час, а тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат Згідно з п. 12 ч. 3\~ст. 2 ЦПК України\~однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі задоволення позову\~на відповідача. Відтак,\~суд вважає\~за доцільне\~покласти витрати\~зі сплати\~судового збору\~на відповідача,\~оскільки розірвання\~шлюбу спричинено\~обставинами,\~які не\~заперечуються відповідачем\~та позовні\~вимоги повністю\~задоволені. На підставі наведеного та

Outcome: approved