Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Короткий виклад позицій сторін у справі. Позивач ТОВ «Юніт Капітал», через свого представника Татаренка А.І., скориставшись підсистемою «Електронний суд», звернувся до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою, у якій просить ухвалити рішення про стягнення з відповідачки [PERSON] на свою користь заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 26644,35 грн. Крім того, позивач просить, при ухваленні рішення покласти на відповідачку судові витрати у справі. В обґрунтування поданої позовної заяви, позивач зазначає, що 14.06.2024 року між первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит», правонаступником якого є ТОВ «Юніт Капітал», та [PERSON] у формі електронного документа з використанням електронного підпису укладено кредитний договір № 00-9815195. Відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 1 035 грн, порядок сплати якої визначено умовами кредитного договору. Отже, позичальнику перераховується сума в розмірі 6900 грн. Так, фінансова компанія\~свої зобов`язання\~перед клієнтом\~за кредитним\~договором виконала\~у повному\~обсязі,\~перерахувавши відповідачці\~кредитні кошти.\~Однак,\~свої зобов`язання\~за договором\~щодо повернення\~заборгованості та\~сплаті відсотків\~за користування\~кредитом відповідачка\~не виконала.Таким чином, у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитними договорами загальний борг відповідачки перед позивачем становить 26\~644,35 гривень, який в добровільному порядку остання не погашає, а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідачка, у запропонований строк подала до суду заяву, у якій просить зменшити розмір нарахованої неустойки. При цьому просить розгляну справу у її відсутності. Заяви та клопотання сторін у справі. Представник позивачау судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині поданої до суду позовної заяві, просить проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Юніт Капітал», не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак у поданій заяві просить проводити розгляд справи у її відсутності. Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило. Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.05.2025 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Яніва Н.М.. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності - відповідачки [PERSON] .. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 02.06.2025 року позовну заяву ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] , про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Янів Н.М. від 26.06.2025 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з неявкою сторін у судове засідання. Сторони у справі належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання по їх справі щодо її розгляду по суті, про що у справі наявні відповідні письмові підтвердження, проте такі у судове засідання не з`явилися та не забезпечили явку уповноважених представників. Втім, судом задоволено клопотання представника позивача та відповідачки про розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розгляд справи по суті відбувся 22.07.2025 року. Усі заяви та клопотання були вирішені судом у встановленому порядку. Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись. Встановленні судом фактичні обставини справи. Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Відтак, судом встановлено, що 14.06.2024 року між первісним кредитором ТОВ «Макс Кредит», правонаступником якого є ТОВ «Юніт Капітал», та [PERSON] у формі електронного документа з використанням електронного підпису укладено кредитний договір № 00-9815195. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора сторін. Так, істотними умовами договору визначено, що сума ліміту кредитної лінії складає 6 900 гривень. Тип кредиту кредитна лінія. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Строк дії кредитної лінії - 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит - 09 червня 2025р. Також визначено тип процентної ставки фіксована. Стандартна процента ставка складає 1,45% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії. Денна процентна ставка за цим договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії (у разі її наявності) дорівнює 1.5%. Крім того,за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 15 % від суми Кредиту, що складає: 1035 грн. Позичальник зобов`язаний сплатити комісію за надання кредиту у останній день повного погашення кредиту. Така комісія є разовою, та її розмір є незмінним. Виходячи з аналізу роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, законодавством України прямо визначені можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача. Відтак, на виконання умов договору 14.06.2024 ТОВ «Макс Кредит» ініціювало переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця, що підтверджується повідомленням від ТОВ «Платежі Онлайн» з відміткою та додатком до нього. Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. У свою чергу, відповідачка не виконала належним чином кредитні зобов`язання, передбачені умовами укладеного кредитного договору щодо повернення отриманих коштів та сплати процентів за користування кредитом, що є грубим порушенням чинного законодавства України в частині виконання договірних відносин. Враховуючи вищезазначене,\~загальна сума\~заборгованості,\~на момент\~подання позовної\~заяви,\~за кредитним\~договором №00-9815195 від 14.06.2024, становить 26\~644,35 грн., яка складається з заборгованість по кредиту 7\~935 грн (6900 грн суми кредиту та 1035 грн комісії за надання кредиту); заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом 18 709,35 грн. Дана сума підтверджується долученими до матеріалів справи розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку за період 02.04.2025- 07.05.2025 року. Поміж тим, 17.12.2024 між первісним кредитором та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Таким чином, відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №17122024-МК/Онлайн до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26\~644,35 грн., що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №17122024-МК/Онлайн. Надалі, 02.04.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу №020425-У відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу №020425-У від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 26\~644,35 грн., що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст.4, ч. 1 ст.5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених цим Кодексом, зокрема, статтею 82 ЦПК України, яка закріплює підстави звільнення від доказування. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У свою чергу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому(ч. 1 ст. 634 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 3ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 6ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 610ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним. Разом з тим стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 в справі № 2-383/2010. Крім того, згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). В свою чергу ч.1 ст. 1078 ЦК України, закріплює положення про предмет договору факторингу, яким може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Висновки суду. Судом встановлено, що відповідач належно не виконував зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Так, судом беззаперечно встановлено, що між відповідачкою та первісним кредитором, правонаступником якого є позивач ТОВ «Юніт Капітал» було укладено кредитний договір № 00-9815195 від 14.06.2024 року. У зв`язку з неналежним виконання відповідачкою [PERSON] договірних зобов`язань, в останньої утворилася заборгованість у загальній сумі 26\~644,35 грн. З долучених до матеріалів справи розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку за період 02.04.2025- 07.05.2025 року вбачається, що сума боргу складається з заборгованість по кредиту 7\~935 грн (6900 грн суми кредиту та 1035 грн комісії за надання кредиту); заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом 18 709,35 грн. Поміж тим, судом встановлено, що згідно детального розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачці [PERSON] також нараховувалися штрафні санкції згідно умов договором у розмірі 3\~450 грн, однак позивач не враховує їх у загальну суму заборгованості та не просить стягнути їх з відповідачки. Жодних інших нарахувань за неустойкою, пенею чи штрафом відповідачці [PERSON] не нараховувалося, а тому, суд приходить до переконання, що клопотання відповідачки про зменшення розміру неустойки є необґрунтованим. Таким чином, враховуючи що розмір заборгованості, яку просить стягнути позивач, підтверджується долученими до справи доказами, в свою чергу відповідачка не скористалася процесуальним правом надати докази для підтвердження належного виконання договірних зобов`язань, суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «Юніт Капітал»\~ до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до задоволення у повному обсязі. Відтак, з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «Юніт Капітал» підлягає до стягнення заборгованість в загальному розмірі 26\~644,35 грн. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно, до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, у зв`язку із задоволенням заявлених позовних вимог, слід стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в розмірі 2422,40 грн., який підтверджено платіжною інструкцією №112863 від 05.05.2025 року. При цьому, як вказує позивач, ним понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Згідно позиції Верховного Суду, яка висвітлена у постанові КЦС ВС від 09.06.2020 року у справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року у справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. На підтвердження понесених витрат позивачем надано копії договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025, додаткової угоди до нього № 12 від 07.04.2025 та акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Відтак, суд вважає, що сума понесених витрат, яка була заявлена позивачем, є непропорційною до обсягу робіт, які були надані представником позивача, а тому вважає за доцільне прохання позивача про стягнення у його користь з відповідача судові витрати на правничу допомогу задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь позивача 4000 гривень.

Outcome: partial