Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

19\~травня 2025\~року в суд засобами електронного зв`язку (система «Електронний суд») надійшла позовна заява [PERSON] , за підписом представника [PERSON] , до [PERSON] про поділ спільного майна, яка сформована в системі «Електронний суд» 16 травня 2025р. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30 серпня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області зареєстровано шлюб за актовим записом № 52. Шлюбний договір між сторонами не укладався. Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири серії ВКЕ №968299, посвідченого 02.04.2008Р. приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Шамброю В.А. придбали трьохкімнатну квартиру, загальною площею 59,48 кв.м., житловою площею 33, 81 м. кв., розташовану за адресою: [ADDRESS] . Згідно з інформаційною довідкою № 426943599 від 14.05.2025р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстр прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо вищевказаного об`єкта нерухомого майна власником даної квартири є [PERSON] , а рішення про державну реєстрацію права власності прийнято 07.04.2008р. Таким чином, вищезазначена квартира придбана [PERSON] та [PERSON] під час шлюбу. Вказує, що зазначена квартира була набута в результаті спільної праці сторін та за їх спільні грошові кошти. У подальшому, спільне сімейне життя позивачки та відповідача не склалось, вони виявились людьми різних характерів та поглядів на життя. З лютого 2022 року сторони не проживали разом, припинили спільне ведення господарства та свої відносини як подружжя. При цьому, з моменту припинення подружніх відносин і по день розірвання шлюбу судом відповідач не порушував права власності позивачки на зазначену квартиру. Відповідно до заочного рішення Новодністровського районного суду Чернівецької області від 06.12.2023р. у справі № 719/479/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. При цьому, згоди між колишнім подружжям про добровільний поділ вищезазначеної квартири не досягнуто, відповідач не бажає проявляти ініціативу у вищевказаному питанні, уникає спілкування з позивачкою з даного приводу, а усі запропоновані [PERSON] можливі варіанти поділу вказаного майна послідовно відхиляє, не зазначаючи конкретних причин та аргументів. На підставі вищевикладеного, просить у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/2 частину (на кожного) трьохкімнатної квартири загальною площею 59, 48 м.кв., житловою площею 33, 81 м.кв., розташованої за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати у справі покласти на відповідача. Ухвалою суду від 09.06.2025р., після усунення недоліків позовної заяви, відкрито загальне позовне провадження в даній справі, надано учасникам справи строк для подачі заяв по суті справи та призначено підготовче засідання на 08 липня 2025р. о 11 год. 00 хв., яке відкладено у зв`язку із неявкою відповідача на 16 липня 2025р. о 10 год. 00 хв. Ухвалою суду від 16.07.2025р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 липня 2025р. о 12 год. 00 хв. В судове засідання позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про\~ дату, час та місце проведення такого засідання, не з`явилась, однак 28.07.2025р. від її представника [PERSON] надійшла заява, в якій останній просив розглянути цивільну справу без участі сторони позивача, позовну заяву задоволити повністю, судові витрати покласти на відповідача та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 68). Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, хоча повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; жодних заяв чи клопотань в суд не подавав, правом на надання відзиву на позов не скористався. При цьому, в суд повернулись поштові конверти у зв`язку із відсутністю адресата (а.с. 34, 60, 66). Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, враховуючи відсутність відповідача за адресою його реєстрації, що підтверджена матеріалами справи, зокрема, відповіддю з Єдиного державного\~демографічного реєстру\~№1543865\~від 03.07.2025р.(а.с. 56) у зв`язку з чим в суд повернувся конверт із викликом на судові засідання, суд вважає відповідача таким, що повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином. Враховуючи неявку в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи і від якого не надійшло ні відзиву на позов, ні клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутності, про причини неявки суд не повідомлено, отримавши згоду позивача, суд відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України постановив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, суд встановив, що за рішенням Новодністровського міського суду Чернівецької області від 06.12.2023р. по справі № 719/479/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 30 серпня 2003 року, розірвано (а.с. 12-15). 02 квітня 2008 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу серії ВКЕ №968299 (надалі - договір) (а.с. 38), згідно з п. 1 якого продавці продали, а покупець купив квартиру [ADDRESS] Чернівецької області. Отже, сторони по справі під час шлюбу придбали спірну квартиру [ADDRESS] , яка за даними інформаційної довідки №426943599 від 14.05.2025р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зареєстрована в реєстрі з 07.04.2008 року за [PERSON] , як одноосібним власником; відомості про реєстрацію іншого речового права, про державну реєстрацію іпотеки, про державну реєстрацію обтяжень відсутні (а.с. 16). Вартість спірної квартири [ADDRESS] , згідно із п. 3 Договору купівлі-продажу серії ВКЕ №968299 від 02.08.2008р. становить 36676,00 грн. (а.с. 38). Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 368 ЦК України є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.05.2017р. у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.02.2018р. у справі №235/9895/15-ц, від 05.04.2018р. у справі № 404/1515/16-ц та Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020р. у справі № 725/1776/18. Згідно з ч. 1 ст. 68, ч. 1, 2 ст. 69 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу; дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. При цьому, згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина третя статті 368 ЦК України), відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Аналізуючи вищенаведені норми законодавства та обставини справи, беручи до уваги презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ним в період шлюбу, суд дійшов висновку, що спірна квартири [ADDRESS] , належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Частинами 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України закріплено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ним в період шлюбу, яка не спростована [PERSON] , суд вважає, що позов [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь [PERSON] в розмірі 12112,00 грн. На підставі ст.ст. 60, 61, 65, 68, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 325, 328, 355, 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved