Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою та просила встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з липня 2022 року до 10 жовтня 2023 року. Заяву мотивувала тим, що вона познайомилась з [PERSON] у липні 2022 року. [PERSON] 21.07.2021 уклав контракт зі Збройними силами України та почав проходити військову службу. Починаючи із 2022 року весь свій вільний від військової служби час, свої відпустки [PERSON] проводив спільно із нею у її будинку, що розташований у [ADDRESS] . Починаючи з липня 2022 року почали спільно проживати, як дружина та чоловік, хоча і без реєстрації шлюбу, проте, як одна сім`я та вести спільне домогосподарство. Проживаючи у будинку, котрий належав її на правах власності, спільно вели домогосподарство, мали спільний сімейний бюджет котрий витрачали на благоустрій уже їх спільного будинку, в котрому проживали: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, спільно сплачували комунальні послуги. Всі свята проводили в колі її та його рідних та друзів. Між її чоловіком [PERSON] та її батьками, родичами та її дітьми від першого шлюбу встановились теплі родинні відносини, відвідувала його маму [PERSON] , яка також проживає в селі Ольгопіль, з якою у неї також склалися довірливі родинні стосунки. У їх будинку зачали сина [PERSON] .. Дізнавшись з телефонних розмов про її вагітність, [PERSON] визнавав, що є батьком їх майбутньої дитини, підтримував її як морально, так і матеріально, надаючи їй у розпорядження все своє грошове забезпечення військового, його банківська карта куди надходило грошове забезпечення знаходилась і знаходиться за взаємною згодою із чоловіком у неї. Внаслідок цих стосунків [INFO] у них народився син [PERSON] , реєстрація народження якого була проведена відповідно до вимог ст.135 Сімейного кодексу України, оскільки вона і [PERSON] не перебували в зареєстрованому шлюбі. 24 жовтня 2023 року мама [PERSON] , [PERSON] отримала сповіщення з військової частини [NUMBER] , де перебував на службі [PERSON] про те, що останній зник безвісті 10 жовтня 2023 року під час виконання обов`язків військової служби. Оскільки на момент народження їх спільної з [PERSON] дитини (і до даного часу) відомостей про місцезнаходження [PERSON] не надходило, вона звернулася до суду із відповідною заявою про встановлення батьківства. Рішенням Чечельницького районного суду Вінницької області від 28 лютого 2024 року у справі № 151/30/24 (провадження № 2/151/46/24) позовну заяву задоволено повністю, визнано [PERSON] [INFO] батьком [PERSON] , [INFO] , прізвище [PERSON] , змінено на [PERSON] , до актового запису №1 від 5 січня 2024 року Ольгопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області - внесено відповідні зміни. Факт спільного проживання з [PERSON] , як чоловіка та дружини, крім її тверджень підтверджується також довідкою №1028 від 05.09.2024, виданою виконавчим комітетом Ольгопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області, про те, що [PERSON] , [INFO] , до дня зникнення безвісті був зареєстрований і проживав разом із нею, з їх сином [PERSON] , [INFO] та її дітьми від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Усі особисті речі [PERSON] і спільно придбане ними майно перебувають у їх будинку. За час перебування на військовій службі [PERSON] за першої можливості телефонував її та дітям, вони переписувались, обмінювались фотографіями. Про їх відносини, як чоловіка та дружини, також, свідчать фотокартки, на яких зображені вони з [PERSON] , з родичами, у сімейному колі, з друзями та на сімейному відпочинку. 06 березня 2025 року. У зв`язку з тим, що між нею та [PERSON] не зареєстровано шлюб, вона не може реалізувати свої права на гарантовані державою виплати, пільги, як дружини зниклого безвісті військовослужбовця. Ухвалою судді Чечельницького районного суду Вінницької області від 06 березня 2025 року заява прийнята до розгляду та відкрите провадження в справі. 30 квітня 2025 року після подачі до суду позову та відкриття провадження по справі, представником заявниці до суду подано заяву про зміни та доповнення до заяви, у якій зазначено, що 06 березня 2025 року, уже після подачі ними заяви до суду, [PERSON] отримано сповіщення про загибель військовослужбовця [PERSON] . У зв`язку з тим, що заявницею та [PERSON] не зареєстровано шлюб, вона не може реалізувати свої права на гарантовані державою виплати, пільги уже як дружини загиблого під час виконання обов`язків військової служби військовослужбовця, передбачених положеннями Закону України ''Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей'' №2011-ХІІ від 20.12.1991 року (надалі Закон ''Про гарантії''), тому просить встановити факт проживання однією сім`єю із [PERSON] з липня 2022 року по [INFO] , який загинув. Ухвалою Чечельницького районного суду Вінницької області від 06 травня 2025 року до участі в справі як заінтересована особа залучено Міністерство оборони України. Ухвалою Чечельницького районного суду Вінницької області від 09 червня 2025 року до участі в справі як заінтересована особа залучено [INFO] . У судовому засіданні заявниця підтримала заяву та пояснила, що на момент подачі заяви до суду [PERSON] був безвісно відсутнім, вона подала до суду заяву і на наступний день прийшло сповіщення про його загибель. Руслан у 2021 році підписав контракт на проходження військової служби. Після того, як вони із [PERSON] познайомилися, коли прийшов перший раз у відпустку, це був липень 2022 року, приїхав до неї і почали проживати разом. Він прийняв її двох дітей він першого шлюбу дуже тепло, гарно відносився до них, вели спільне господарство, будували паркан, робили ремонти в будинку, [PERSON] скидав гроші їй на ремонти, мали багато спільних друзів, до яких ходили в гості, а ті ходили до них, разом ходили до батьків, разом жили, планували майбутнє, мріяли, однак війна внесла свої корективи і її чоловік загинув. Мають спільного сина, який народився після того, як [PERSON] був безвісти пропавший. Коли вона дізналася про свою вагітність та повідомила [PERSON] , що в них буде дитина, він дуже радів і казав, що як тільки прийде у відпустку, то одразу одружаться, однак не встигли. Спочатку син був записаний з її слів, а потім у судовому порядку було встановлено батьківство [PERSON] щодо їх спільного сина. Просить встановити факт проживання як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, оскільки даний факт їй потрібен для того, щоб отримати виплати за загиблого чоловіка, так як у них є спільна дитина і йому потрібно дати майбутнє. Заінтересована особа [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] не заперечувала проти задоволення заяви та пояснила, що коли її син познайомився з [PERSON] , вона дуже зраділа, так як знає її з дуже хорошої сторони. Син підписав контракт на проходження військової служби і коли перший раз прийшов у відпустку пішов до [PERSON] і там і залишився проживати, це був липень 2022 року. Разом проживали, робили ремонти, у [PERSON] були діти, він прийняв їх як своїх. [PERSON] одні до одних в гості, проводили всі свята разом. Коли [PERSON] дізнався, що [PERSON] вагітна, дуже зрадів, казав, що якщо народиться дівчинка буде [PERSON] , а якщо хлопчик, то буде [PERSON] . І після народження сина, який народився уже після зникнення [PERSON] , вони назвали його [PERSON] . Він хотів розписатися з [PERSON] , але не встиг. Хотіла б щоб [PERSON] получила виплати, так як мають спільного сина і потрібні кошти для того, щоб поставити його на ноги. Представник Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився, однак 17.06.2025 через систему ''Електронний суд'' подав свої письмові пояснення, в яких зазначив, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Суд у рішенні повинен вказати, якими доказами підтверджено, що в указаний період сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Питання щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. У постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 587/302/16 (провадження № 61-18522св18) Верховний Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Відповідно до положень статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами частин 1-2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Однак показання свідків, фото та документи про спільне проживання не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Акцентує увагу на тому, що заявницею не надано спільних із [PERSON] фото, а на долучених фото лише [PERSON] та інші військовослужбовці. Прошу звернути увагу суду на те, що відсутніми є докази щодо наявності спільних витрат заявниці та [PERSON] , ведення ними спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла та його ремонт, наявності усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням та інших обставин, що засвідчують реальність сімейних відносин (ч. 2 ст. 3 СК України, Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі №1-8/99). Заявниця не довела належними та допустимими доказами придбання та створення спірного нерухомого майна (будинки, квартири, земельні ділянки тощо) з [PERSON] внаслідок їх спільної праці, спільними зусиллями, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету. Отже, сам по собі факт спільного проживання не є достатньою підставою для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Різного роду накладні не є доказом того, що [PERSON] та [PERSON] купували будівельні матеріали спільно та з метою благоустрою будинку [PERSON] . Окрім того вважає за актуальне акцентувати увагу суду на правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15 (провадження № 61-30273св18), від 24 січня 2020 року у справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 12 грудня 2019 року, у справі № 490/4949/17, від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15- ц, 03 серпня 2022 року у справі №757/50149/19-ц, від 21 жовтня 2021 року у справі №401/2614/17, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 12 грудня 2019 року у справі №466/3769/16 та від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, де суд дійшов наступних висновків. Сам по собі факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки не може свідчити, що сторони проживали в зазначений період однією сім`єю, а придбане одним із них майно є спільною сумісною власністю сторін, оскільки необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності у сторін бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Як доказ спільного проживання у фактичних шлюбних відносинах [PERSON] із [PERSON] , заявниця додає свідоцтво про народження спільного сина, однак наявність спільної дитини ще не означає, що батьки цієї дитини перебували у фактичних шлюбних відносинах. Також, самі по собі показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15- ц). У постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 587/302/16 (провадження № 61- 18522св18) Верховний Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Як доказ того, що [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах із [PERSON] , заявниця надає ряд платіжних інструкцій АТ комерційний банк ''ПРИВАТБАНК'', із яких слідує, що [PERSON] перераховував певні кошти заявниці. Однак перерахунок певних коштів не означає перебування у фактичних шлюбних відносинах із отримувачем цих коштів. Таким чином підсумовуючи вищевикладене, вважає, що наразі достатні підстави для задоволення заяви відсутні. Представник [INFO] у судове засідання не з`явився, однак 17 червня 2025 року через систему ''Електронний суд'' подав пояснення, в яких зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Суд у рішенні повинен вказати, якими доказами підтверджено, що в указаний період сторони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, були пов`язані виконанням взаємних прав і обов`язків та спільним побутом, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Питання щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі- продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Однак показання свідків, фото та документи про спільне проживання не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Акцентували увагу, що заявницею не надано спільних із [PERSON] фото, а на долучених фото лише [PERSON] та інші військовослужбовці. Звернули увагу суду на те, що відсутніми є докази щодо наявності спільних витрат заявниці та [PERSON] , ведення ними спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла та його ремонт, наявності усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням та інших обставин, що засвідчують реальність сімейних відносин. Позивачка не довела належними та допустимими доказами придбання та створення спільного нерухомого майна (будинки, квартири, земельні ділянки тощо) з [PERSON] внаслідок їх спільної праці, спільними зусиллями, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету. Отже, сам по собі факт спільного проживання не є достатньою підставою для визнання факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Різного роду накладні не є доказом того, що [PERSON] та [PERSON] купували будівельні матеріали спільно та з метою благоустрою будинку [PERSON] .. Сам по собі факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки не може свідчити, що сторони проживали в зазначений період однією сім`єю, а придбане одним із них майно є спільною сумісною власністю сторін, оскільки необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності у сторін бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім`ї. Як доказ спільно проживання у фактичних шлюбних відносинах [PERSON] із [PERSON] , заявниця додає свідоцтво про народження спільного сина, однак наявність спільної дитини ще не означає, що батьки цієї дитини перебували у фактичних шлюбних відносинах. Також, самі по собі показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15- ц). У постанові від 17 жовтня 2018 року в справі № 587/302/16 (провадження № 61- 18522св18) Верховний Суд вказав, що закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Як доказ того, що [PERSON] перебувала у шлюбних відносинах із [PERSON] , заявниця надає ряд платіжних інструкцій АТ комерційний банк ''ПРИВАТБАНК'', із яких слідує, що [PERSON] перераховував певні кошти заявниці. Однак перерахунок певних коштів не означає перебування у фактичних шлюбних відносинах із отримувачем цих коштів. Таким чином вважають, що наразі достатні підстави для задоволення заяви відсутні. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 статті). Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім' єю чоловіка та жінки без шлюбу. В свою чергу, за положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, заяви, анкети, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи /служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання. Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком і жінкою та реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. Наведені висновки узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року (справа №524/10054/16), від 30 листопада 2022 року (справа №757/23617/15-ц), 7 червня 2023 року (справа№509/3416/18), від 17 серпня 2023 року (справа №348/1829/16), 4 грудня 2023 року (справа №543/563/22 та інших. Згідно з частинами 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як вказувалося, згідно зі ст. 315 ЦПК судом можуть бути встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Однак, у разі наявності спору про право, такий факт установлюється у порядку позовного провадження. Заявник вказує, що встановлення цього факту пов`язане з її бажанням реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця. Згідно з ч. 1, 2 ст. 16 Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві. Відповідно до ч. 4 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Згідно з ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 ''Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану'' зі змінами визначено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій РФ території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень. Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень. Розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується в інших випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", визначається відповідно до абзацу другого підпункту "а" пункту 1 статті 16-2 зазначеного Закону. Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється особам, зазначеним в особистому розпорядженні загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, або особам, зазначеним у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" з урахуванням положень абзаців четвертого і п`ятого цього пункту. Розподіл часток одноразової грошової допомоги у разі відмови однієї з осіб, зазначених в особистому розпорядженні, або відмови однієї з осіб, зазначених у частині четвертій статті 118-1 Кодексу цивільного захисту України, частині четвертій статті 98 Закону України "Про Національну поліцію" та пункті 4 статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", від отримання одноразової грошової допомоги, а також у разі, коли одна із таких осіб у трирічний строк з дня виникнення права на отримання допомоги не реалізувала своє право на отримання одноразової грошової допомоги, здійснюється відповідно до вимог статті 118-3 Кодексу цивільного захисту України, статті 100 Закону України "Про Національну поліцію" та статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 виснувала, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. При цьому між особою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки остання не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Наразі судом не встановлено наявність спору між суб`єктами про право на отримання одноразової грошової допомоги, а тому заявник вірно звернулася в порядку окремого провадження. Звертаючись з цією заявою, заявник наводить свої аргументи про те, що вона спільно проживала з загиблим в одному будинку, мають спільну дитину, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільні права та обов`язки тощо. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2020 року в справі № 295/14208/18-ц, від 03 березня 2021 року в справі № 127/28507/15 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із ''подружжя''; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що ''подружжя'' вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 09 серпня 2022 року по [ADDRESS] [PERSON] придбала даний будинок у [PERSON] .. Як зазначила заявниця у судовому засіданні даний будинок придбаний уже давно нею та її покійним чоловіком, але офіційно договір купівлі-продажу оформлено лише у 2022 році. (а.с.26-27) Відповідно до довідки Ольгопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] та має наступний склад сім`ї : [PERSON] - син, [PERSON] - дочка, [PERSON] - співмешканець, [PERSON] - син. (а.с.32) Згідно витягу з реєстру Ольгопільської територіальної громади [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . (а.с.29) Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого повторно 04 квітня 2024 року [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] .(а.с.17.) Згідно платіжних інструкцій [PERSON] неодноразово перераховув на рахунок [PERSON] значні суми грошових кошти (а.с.44-50) Вказані кошти були витрачені заявницею на проведення ремонтних робіт у будинку, на підтвердження чого нею надано ряд накладних на придбання будівельних матеріалів, які виписані на [PERSON] , який проводив ці ремонтні роботи та здійснював закупівлю товарів, оскільки знав, що саме потрібно купувати. Вказаний факт підтверджений у судовому засіданні заявницею та матір`ю загиблого [PERSON] (а.с. 51-59) Також, судом у судовому засіданні досліджено фотографії, надані заявницею на підтвердження факту постійного проживання чоловіка та дружини однією сім`єю без реєстрації шлюбу та особиста переписка в додатку ''Signal'', яка підтверджує теплі почутя і щирі відносини, що притаманні подружжю. [PERSON] підписаний у переписці як " [PERSON] ", однак як зазначила заявниця у судовому засіданні це був позивний її чоловіка, який автоматично підтягнуло у ''Signal'', як він себе підписав, так висвітлювало і їй в телефоні. Наявність такого позивного у [PERSON] підтвердила і його мати у судовому засіданні (а.с.61-70, 139-159). Факт проживання заявниці з [PERSON] однією сім`єю, як чоловіка та жінки підтверджений у судовому засіданні і показами свідків. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що [PERSON] є її племінником і вона знаючи, що він сам і [PERSON] сама, познайомила їх. [PERSON] щоб у них було все добре, щоб [PERSON] мав затишок, тепло та любов. Вони почали зустрічатися, тоді [PERSON] працював у військовій частині. Після того, як він прийшов перший раз у відпустку, він пішов до [PERSON] і почав там проживати, відносився до її дітей з теплом та любов`ю, робили разом ремонти та купували побутову техніку, на вихідні приходили до неї разом у гості. У них була турбота та любов одне до одного, вони проживали у [PERSON] , він був там, як хазяїн. Коли дізнався, що буде у них син дуже радів, хотів із [PERSON] розписатися, але не встиг. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердила той факт, що [PERSON] і [PERSON] проживали разом, як чоловік та дружина, у них є спільний син, якому її чоловік являється хрещеним. [PERSON] знали та дружили з ним уже дуже давно, а відколи [PERSON] почала зустрічатися з [PERSON] та вони зійшлися і почали проживати разом у [PERSON] , почали дружити сім`ями. [PERSON] одні до одних у гості, святкували свята разом, Новий рік, [PERSON] та [PERSON] робили все разом, ремонти, купляли техніку для дому, паркан будували, плитку на подвір`ї стелили, він був там господарем. Коли дізнався, що [PERSON] вагітна, радів та завжди говорив її чоловіку, що той буде хрестити його дитину, однак коли народився син, [PERSON] зник безвісти і цього не побачив, але її чоловік таки став хресним батьком. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою заявниці, також підтвердила факт того, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина. Знає [PERSON] уже давно, вона проживала із своїм першим чоловіком у цьому ж будинку, який недалеко від неї, однак чоловік помер і [PERSON] залишилася сама з двома дітьми. Знає її як хорошу людину, піднімала сама дітей, а коли дізналися, що вона зустрічається із [PERSON] то зраділа, так як вони підходили одне одному. Коли [PERSON] почав проживати у [PERSON] , то зразу було видно, що з`явився господар, вони побудували паркан, робили ремонти, у них все було спільно. Коли приїхав [PERSON] у відпустку і дізнався, що [PERSON] вагітна, то дуже радів, але коли народився їх син, то [PERSON] уже не було. Як вбачається із сповіщення сім`ї №70, [PERSON] , [INFO] , колишній командир відділення-командир машини і мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини [NUMBER] загинув [INFO] . Попередньо встановлено, що [INFO] під час виконання обов`язків військової служби, завдань пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України поблизу населеного пункту Первомайське Донецької області, під час штурмових дій противника, загинув військовослужбовець військової частини [NUMBER] молодший сержант [PERSON] . На підставі дослідження висновку експерта №СЕ-19/102-25/3823-БД від 03.03.2025 встановлено труп молодшого сержанта [PERSON] . Молодший сержант [PERSON] вважався безвісти зниклим з 10.10.2023 року. Підстава: сповіщення № 427 від 05.03.2025 року в/ч [NUMBER] . Це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (матеріальної допомоги) і надання пільг в установленому законодавством порядку.(а.с.88) Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого Тостянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) дата смерті [PERSON] : [INFO] , місце смерті : с.Первомайське Кульміуського району Донецької області. (а.с.87) Враховуючи вищевикладене, суд установив, що заявниця [PERSON] та загиблий [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, адже дані обставини підтверджено показаннями свідків, які між собою узгоджується, визнанням цієї обставини і матір`ю загиблого, встановленням даних про те, що такі особи проживали разом в одному будинку; придбанням товарів та отриманням послуг, які, враховуючи властивості речей та отриманих послуг, здійснювались заявницею та загиблим не для власних, індивідуальних потреб, а для спільного користування; підтримуванням одне одного фінансово, пов`язаністю спільним побутом. Тобто між ними існували відносини, притаманні подружжю. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже заяву слід задовольнити.

Outcome: approved