Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Короткий виклад позовних вимог та їх обґрунтування Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» в особі Директора Сердійчук Я. звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на корить ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 3864793 від 04.11.2021 у загальному розмірі 18111,38 грн. Також просив стягнути судові витрати: судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 04.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 3864793 в електронній формі, в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця. Позичальник прийняв пропозицію кредитодавця на укладання договору та надав відповідь (акцепт) у виді анкети-заявки, яку підписав шляхом відправлення кредитодавцю електронного повідомлення із застосуванням підпису одноразовим ідентифікатором (алфавітно цифрову послідовність знаків), який попередньо був направлений кредитодавцем на мобільний телефонний номер позичальника. За умовами договору кредитодавець ТОВ «Мілоан» зобов`язався на умовах, визначених цим договором, та на строк, визначений п. 1.3 договору (15 днів), надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору (5 000,00 грн), а позичальник [PERSON] зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін (до 19.11.2021) та виконати інші зобов`язання на умовах та строки, визначені договором. Кредитодавець ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу кредит у розмірі - 5000,00 грн шляхом зарахування коштів у день укладення договору (04.11.2021) на вказану позичальником платіжну картку. Відповідно до п. 1.5.2 договору проценти за користування кредитом складають 937,5 грн, що нараховуються за ставкою 1,25 % за кожен день користування кредитом протягом погодженого сторонами строку кредитування (15 днів). Окрім цього у п. 1.6 договору передбачена стандартна (базова) процентна ставка - 5,0 % від залишку кредиту за кожен день користування, яка застосовується у разі не повернення кредиту у визначений договором строк. У такому випадку згідно п. 2 договору у відношенні позичальника, який кредит не повернув та продовжив користування ним після сливу визначеного в договорі строку діють правила пролонгації договору на стандартних умовах (за вищою ставкою). Відповідач не виконав своє грошове зобов`язання за кредитним договором, грошові кошти не повернув, проценти за користування коштами не сплатив. 26.07.2024 ТОВ «Мілоан» на підставі Договору факторингу № 26-07/2024 та Реєстру боржників до нього відступило позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 3864793 від 04.11.2021. Сума грошової вимоги до позичальника [PERSON] , яку первісний кредитор відступив ТОВ «Факторинг Партнерс», складає 18111,38 грн, з яких: 4 288,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням; 13 323,38 грн - заборгованість за відсотками; 500,00 грн - заборгованість за комісіями. З моменту отримання кредиту та на день звернення до суду з даним позовом відповідач не погасив кредитну заборгованість ні первісному, ні наступному кредитору. А тому позивач, як новий кредитор, просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 3864793 від 04.11.2021 у розмірі 18111,38 грн. Процесуальні рішення та дії у справі. Ухвалою від 26.03.2025 відкрито провадження в даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, яким роз`яснено право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву. Поштова кореспонденція від суду, що була направлена за місцем реєстрації відповідача, повернулась без вручення. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти позову. Зважаючи на пасивну процесуальну поведінку відповідача, враховуючи клопотання позивача про розгляд справи у спрощеному порядку за відсутності представника позивача, з огляду на незначну складність справи, суд розглянув справу за письмовими матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 191, ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Фактичні обставини, аналіз та оцінка письмових доказів. 04.11.2021 [PERSON] шляхом реєстрації через особистий електронний кабінет, що створений в ІТС на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан» подав заявку на отримання кредиту (анкету-заяву) № 3864793, в якій містяться: відомості про особу позичальника, суму бажаного кредиту 5000,00 грн, строк на який надається кредит - 15 днів; дата повернення кредиту: 19.11.2021; загальна сума до повернення (сукупна вартість кредиту) - 6437,5 грн, до якої включено: 5000,00 грн - кредит; 500,00 грн - комісія за надання кредиту, що нараховується одноразово за ставкою 10,00 % від суми кредиту; 937,5 грн - проценти, нараховані за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. В анкеті-заяві наявна таблиця, яка відображає процес оформлення та розгляду заяви позичальника № 3864793 в ІТС товариства. По заяві позичальника № 3864793 кредитодавцем прийнято рішення 04.11.2021 про погодження вищевказаних умов кредитування (а.с. 13-14). Згідно довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію особи, з якою укладено договір № 3864793 від 04.11.2021, позичальник [PERSON] , [INFO] , РНКПП: [NUMBER] , - ідентифікований Товариством. Акцепт договору здійснено позичальником шляхом підписанням договору аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора: U85269, який 04.11.2021 відправлено позичальнику на номер телефону [NUMBER] (а.с. 31). Таким чином, 04.11.2021 о 10:21 був підписаний договір про споживчий кредит № 3864793 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] у формі електронного документа, текст якого направлений кредитодавцем в електронний кабінет позичальника (а.с. 15-24). Аналізуючи зміст договору, судом встановлено наступне. Відповідно до пунктів 6.1 ? 6.3 цього договору кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема через сайт товариства та/або мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції надається Позичальником шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору про його укладення. Приймаючи пропозицію товариства на укладення цього договору, позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами договору (у т.ч. Правилами, паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. За змістом кредитного договору сторони погодили такі основні умови: сума кредиту 5 000,00 грн (п. 1.2); строк надання кредиту 15 днів з 04.11.2021 (п. 1.3); термін повернення кредиту, сплати комісії та процентів: 19.11.2021 (п. 1.4); комісія за надання кредиту: 500,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1); проценти за користування кредитом: 937,5 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2); тип процентної ставки фіксована (п. 1.7); орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 6 437,5 грн, до якої включено розмір кредиту та загальні втрати у виді процентів та комісії (п. 1.5). Згідно з п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4 договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Можливість продовження кредитування (пролонгація) на умовах застосування процентної ставки, визначеної у п. 1.5.2 договору (1,25 %), врегульовано п. 2.3.1.1 договору, де передбачено періоди, на який може бути продовжено, визначений у п. 1.3 договору строк кредитування: на 3, 7, 15 днів - максимально, а також вказана ставка комісії: 3%, 5% та 10%, відповідно, яка підлягає сплаті позичальником за таке продовження. У цьому пункті договору також зазначається, що для продовження строку кредитування на тих самих умовах позичальник має вчинити дії, передбачені п. 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, у тому числі сплатити комісію та певну частку заборгованості по кредиту. Водночас, пунктом 1.6 договору передбачена стандартна (базова) ставка за користування кредитом 5,00% в день від фактичного залишку кредиту, яка згідно положень п. 2.2.3 застосовується у випадку неповернення кредиту у строк визначений договором, що може бути розцінено кредитодавцем як пролонгація строку кредитування на стандартних умовах (п. 2.3.1.2 договору) або мати характер відповідальності за прострочення позичальником грошового зобов`язання (п. 4.2 договору). Пунктом 3.2.6 договору передбачено право кредитодавця відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати свої права за цим договором на користь третіх осіб у будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. За змістом п. 7.1 кредитного договору сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутися не пізніше дати, встановленої п. 1.4 (19.11.2021). Додатком до договору є Графік платежів, згідно якого у день закінчення строку, на який надано кредит: 19.11.2021 позичальник повинен повернути кредит - 5000,00 грн, сплатити комісію - 500,00 грн та проценти - 937,5 грн, а всього: 6437,5 грн (а.с. 24). Аналогічні відомості містить Паспорт споживчого кредиту №3864793 (а.с.25-26). TOB «Мілоан» свої зобов`язання виконало одразу після підписання договору 04.11.2021, перерахувавши позичальнику [PERSON] кредитні кошти за договором № 3864793 у розмірі 5000,00 грн платіжним методом картки MASTERCARD на номер маска/картки [NUMBER] («ОщадБанк»), що підтверджено довідкою платіжного провайдера ТОВ «ФК «ЕЛАЄНС» та електронною квитанцією системи «Fondy» ID платежу № 458937649. де вказано номер операції, призначення платежу, сума платежу, .дата платежу 04.11.2021 (а.с. 32). 26.07.2024 ТОВ «Мілоан» (клієнт) та ТОВ «Фінансова Компанія «Факторинг Партнерс» (фактор) уклали Договір факторингу № 26-07/2024, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило за плату (фінансування), а ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до боржників на загальну суму 287052895,25 грн (п. 2.1 договору) (а.с.33-52). Згідно п. 7.1 Договору факторингу сторони домовились, що розмір фінансування за цим договором згідно Реєстру боржників складає 3310395,81 грн, які фактор ТОВ «Факторинг Партнерс» сплачує на клієнту ТОВ «Міцлоан» шляхом одноразового перерахування грошових коштів протягом трьох робочих днів з дати підписання цього договору на поточний рахунок клієнта за реквізитами, вказаними у п. 16 цього договору. На підтвердження виконання своїх зобов`язань за Договором факторингу та набуття права вимоги до боржника [PERSON] до представник позивача долучив до позовної заяви платіжну інструкцію № 448090005 від 26.07.2024 про переказ коштів від ТОВ «Факторинг Партнерс» на рахунок ТОВ «Мілоан» в сумі 3310395,81 грн за договором факторингу від 24.07.2024 № 26-07/2024. Банк платника ОТП Банк» (а.с.53). Також до позову долучено Акт приймання-передачі Реєстру боржників, що є додатком до Договору факторингу № 26-07/2024, де вказано, що клієнт передав фактору права грошової вимоги до боржників кількістю 21979 згідно Реєстру боржників, складеного у вигляді електронного документа на 432 стор. з накладенням КЕП (а.с.54). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] (п/номер у реєстрі 20379) за кредитним договором № 3864793 від 04.11.2021 на загальну суму заборгованості 18 111,38 грн, з яких: 4 288,00 грн - заборгованість за кредитом; 500,00 грн. - комісія; 13 323,38 грн - відсотки (а.с. 33-54, а.с.57). Суму кредитної заборгованості, яку позивач ТОВ «Факторинг Партнерс» просить стягнути з відповідача, позивач окрім витягу з Реєстру боржників підтверджує складеним ТОВ «Мілоан» розрахунком заборгованості під назвою: «Відомість про щоденні нарахування та погашення» за договором №3864793 у відношенні боржника [PERSON] за період з 04.11.2021 по 08.02.2022 ( а.с. 27-29). Розрахунок заборгованості свідчить, що у день укладання кредитного договору ? 04.11.2021 окрім суми кредиту 5000 грн (п. 1.2 договору), позичальнику нарахована та включена до заборгованості комісія за надання кредиту 10% від суми - 500 грн (п. 1.5.1), а з 05.11.2021 розпочалось нарахування процентів за ставкою, вказаною у п. 1.5.2 договору (1,25 % в день ) - по 62,50 грн протягом 15 днів, тобто до 19.11.2021, що є датою повернення кредиту згідно п. 1.3 та 1.4 договору. Згідно цього розрахунку, починаючи з 20.11.2021 - наступного дня, після кінцевої дати користування кредитом, визначеної у п. 1.4 договору (після 19.11.2021), внаслідок невиконання відповідачем свого грошового зобов`язання кредитодавець розпочав нарахування відсотків за вищою ставкою - 5,00% в день - по 250 грн щодня (5000 х 5,0% = 250 грн). За три дні прострочення такі відсотки склали 750,00 грн (5 000 грн х 5,0 % х 3 дні). Судом помічено, що в розрахунку заборгованості кредитодавець, нараховуючи відсотки за вищою ставкою 5,00% в день за понадстрокове користування кредитом, помилково у розрахунку боргу посилається на неіснуючий пункт договору - п. 1.5.3 договору замість належного - п. 1.6. 22.11.2021 на погашення кредитної заборгованості відповідачем було здійснено платіж в сумі 937,00 грн, які кредитор розподілив наступним чином: 437,00 грн - зараховано на погашення відсотків; 250,00 грн - на погашення кредиту та 250,00 грн (5% від суми кредиту) віднесено на сплату комісії за пролонгацію кредитування на 7 днів у відповідності до п. 2.3.1.1 договору, тобто на попередніх умовах- за процентною ставкою 1,25 % в день, - п. 1.5.2 договору. За таких обставин, на період пролонгації (на 7 днів) кредитодавець повернувся до нарахування відсотків за ставко 1,25 % в день, які з 23.11.2021 по 29.11.2021 склали суму 415,63 грн (4 750,00 грн х 1,25 % х 7 днів). Після спливу 7-денного строку пролонгації кредитодавець знову розпочав нараховував відсотки за вищою ставкою - 5,00% в день, які з 30.11.2021 по 05.12.2021 (6 днів) склали суму 1 425, 00 грн (4 750 грн х 5,0 % х 6 днів). 05.12.2021 на погашення кредитної заборгованості відповідачем було здійснено платіж в сумі 1192 грн, які кредитодавець розподілив наступним чином: 718,00 грн - зараховано на погашення відсотків; 237,00 грн - на погашення кредиту та 237,00 грн (5% від суми залишку по кредиту) віднесено на сплату комісії за пролонгацію кредитування ще на 7 днів у відповідності до п. 2.3.1.1 договору, за процентною ставкою 1,25 % в день. У період чергового строку пролонгації договору з 06.12.2021 по 12.12.2021 проценти за користування кредитом склали суму 394,87 грн (4 513,00 грн х 1,25 % х 7 днів). Після спливу чергового 7-денного додаткового строку користування кредитом, починаючи з 13.12.2021 кредитодавець знову розпочав нарахування відсотки за вищою ставкою - 5,0% в день Такі відсотки з 13.12.2021 по 15.12.2021 (3 дні) склали 676,95 грн (4513,00грн х 5,0 % х 3 дні). 15.12.2021 на погашення заборгованості внесено платіж в сумі 1238,00 грн, які розподілені кредитором наступним чином: 788,00 грн - зараховано на відсотки; 225,00 грн - на погашення кредиту; 225,00 грн - (5% від суми залишку по кредиту) віднесено на сплату комісії за продовження кредитування ще на 7 днів у відповідності до п. 2.3.1.1 договору, за процентною ставкою 1,25 % в день. Таким чином з наступного дня (з 16.12.2021) ТОВ «Мілоан» відновив нараховувати процентів (плати) на залишок суми неповернутого кредиту (4 288,00 грн) за ставкою 1,25 % в день згідно п. 1.5.2 договору, які за 7 днів пролонгованого строку, а саме з 16.12.2021 по 22.12.2021 та склали суму 375,2 грн (4 288,00 грн х 1,25 % х 7 днів). У подальшому, як свідчить «Відомість про щоденні нарахування та погашення», після закінчення пролонгованого строку користування кредитом, а саме: з 23.12.2021 відповідач не здійснив жодного платежу, кредит не повернув. Кредитодавець ТОВ «Мілоан» з посиланням на не існуючий пункт 1.5.3 договору почав нараховувати щоденно проценти на залишок неповернутого кредиту за ставкою 5,00 % в день (по 214,4 грн) та нарахував їх за період з 23.12.2021 по 08.02.2022 (48 днів) у сумі 10 291,20 грн (4 288,00 грн х 5,00 % х 48 днів). З урахуванням вищенаведеного, у підсумку свого розрахунку ТОВ «Мілоан» визначив заборгованість [PERSON] станом на 08.02.2022 в сумі 18 111,38 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 4 288,00 грн; заборгованість за відсотками - 13 323,38 грн; комісія за надання кредиту (одноразова в день укладення договору) - 500,00 грн. Позивач ТОВ «Факторинг Партнерс», до якого на підставі договору факторингу від 26.07.2024 перейшло право вимоги до боржника [PERSON] по заборгованості за кредитним договором № 3864793 від 04.11.2021, суму боргу не змінював та просить суд стягнути з відповідача на свою користь 18 111,38 грн кредитного боргу. Правове регулювання спірних правовідносин. Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини. Відповідно до положень ст. 12 та ч.1 ст. 13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Зі змісту частин 2, 3 ст. 13 ЦК України слідує, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі. За нормами ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2 ст. 631 ЦК України). Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги»; 2) електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п. 6 ст. 3 цього Закону підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться. За змістом ч.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини 2 статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно положень ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксована або змінювана. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною (ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має гуртуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилом ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом За правилами ч.3 ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування» до нового кредитора переходять передбачені цим законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки). Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру (п. 5, 9 ч. 3 ст. 18 Закону). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець зобов`язаний надати споживачу інформацію щодо умов кредитування для прийняття споживачем усвідомленого рішення. Така інформація серед іншого має містити порядок повернення кредиту та сплати процентів, власних комісій та інших платежів (за наявності) згідно Графіку платежів, а також, попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, що застосовуються чи стягуються у разі невиконання зобов`язання за договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем денної процентної ставки, реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача. Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону №1734-VІІІ). Частина 8 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Мотиви, з яких виходив суд при вирішенні спору та висновки суду. Аналізуючи положення цивільного законодавства можна зробити висновок, що істотними (основними) умовами кредитного договору є предмет - грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Кредитний договір може містити й інші (додаткові) умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування тощо. Конституційний Суд України у рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. За правилами ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Письмовими матеріалами доведено, що 04.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 3864793 у формі електронного документу, який направлено позичальнику в особистий кабінет, створений в ІТС товариства після надання відповіді про прийняття пропозиції та підписання заявки на кредит з використання аналогу ЕЦП одноразовим ідентифікатором. Позичальник ознайомився з істотними (основними) умови кредитного договору, прийняв їх та подав анкету-заяву на кредит № 3864793 від 04.11.2021. Кредитодавець на підставі заяви [PERSON] прийняв рішення про надання кредиту в сумі 5000,00 грн на строк 15 днів, зі сплатою комісії за надання кредиту 500 грн, що становить 10% від суми кредиту (п. 1.5.1) та зі сплатою процентів усього в сумі 937,5 грн, що нараховуються за кожен день строку користування кредитом за ставкою 1,25 % (п. 1.5.2) Також пунктом 2.3.1.1 передбачена можливість продовження строку надання кредиту за умови сплати частини кредиту та додаткової комісії у відповідності до п. 2.3.1.1., а саме: 3%, 5% та 10% від суми залишку кредиту за пролонгацію кредитування додатково на 3 дні, 7 днів та 15 днів, відповідно. Загальна сума до повернення станом на 19.11.2021, для споживача складала: 6437,5 грн, що є орієнтовною загальною вартістю кредиту (5000,00 грн/кредит + 500,00 грн/комісія + 937,50 грн/ відсотки). ТОВ «Мілоан» через платіжного провайдера ТОВ «ФІК «Елаєнс» перерахував на рахунок [PERSON] за номером його банківської картки кредитні кошти 5000,00 грн, що підтверджується квитанцією системи FONDI від 04.11.2021. У «Відомості про щоденні нарахування та погашення» за договором № 3864793 (далі - розрахунок) відображено, що відповідач [PERSON] частково погашав заборгованість за кредитом, у зв`язку з чим на підставі п. 2.3.1.1 кредитор продовжив строки кредитування за процентною ставкою 1,25 % в день (п. 1.5.2), а саме 22.11.2021 - продовжено строк кредитування на 7 днів, 05.12.2021 - продовжено строк кредитування на 7 днів та 15.12.2021 - продовжено строк кредитування ще на 7 днів - до 22.12.2021. Цим розрахунком також підтверджується, що станом на 22.12.2021 (закінчення чергового строку пролонгації) відповідач кредитні кошти, що залишились (4 288,00 грн), не повернув, не сплатив комісію за надання кредиту (500,00 грн), а також мав заборгованість за процентами, які станом на 22.12.2021 склали суму 3032,18 грн, що визначено судом простим арифметичним методом. Усього за час кредитування відповідач сплатив кредитодавцю 3367,00 грн трьома платежами: 22.11.2021 - 937,00 грн; 05.12.2021 - 1192,00 грн; 15.12.2021 -1238,00 грн. Зазначені кошти зараховані на часткове погашення процентів, частини кредиту та на сплату комісії за пролонгацію кредитування у відповідності до пункту 2.3.1.1 договору за погодженою сторонами ставкою 1,25% в день, яка взята за розрахункову величину вартості кредиту для споживача. 26.07.2024 ТОВ «Мілоан» відступив позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс» за договором факторингу за плату право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором № 3864793 в розмірі, що відступається 18111,38 грн, до якої кредитодавець включив: 4288,00 грн - неповернутий кредит; 500,00 грн - комісія за надання кредиту; 13323,38 грн - заборгованість за процентами Проаналізувавши подані позивачем докази та розрахунок заборгованості, суд встановив, що до суми стягнення за процентами 13323,38 грн увійшли несплачені проценти, нараховані станом на останній день пролонгованого строку кредитування, станом на 22.12.2021 у сумі 3032,18 грн; а також проценти в сумі 10291,20 грн, що нараховані після закінчення строку надання кредиту з усіма пролонгаціями (додатково за 48 днів) за ставкою 5,00% в день, вказаною у п. 1.6 договору (у розрахунку помилково вказано п. 1.5.3, якого у змісті кредитного договору немає). Таким чином, суд встановив, що до суми кредитної заборгованості в розмірі 18111,38 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача, увійшли такі складові: 1)сума наданого та неповернутого кредиту - 4288,00 грн; 2)комісія за надання кредиту (одноразова) - 500,00 грн; 3) несплачені проценти за користування кредитом в розмірі 3 032,18 грн, що нараховані з 05.11.2021 по 22.12.2021 -день закінчення останнього строку пролонгацій, згідно з п. 2.3.1.1 договору 4) проценти в сумі 10291,2 грн, що нараховані протягом наступних 48 днів: з 23.12.2021 по 08.02.2022 за ставкою 5,00 % в день, передбаченою у п. 1.6 договору. Перевіряючи обґрунтованість вимог нового кредитора (позивача у справі) про стягнення з боржника (відповідача) кредитної заборгованості у заявленому розмірі, суд виходить із фактичних обставин справи, аналізує зміст кредитного договору та додатки до нього, перевіряє правильність визначення розміру заборгованості з урахуванням усіх складових боргу на відповідність не лише умовам договору, а й вимогам Закону. Істотні (необхідні) умови кредитування наведені у розділі 1 Договору про споживчий кредит № 3864793 від 04.11.2021 та в анкеті-заяві позичальника № 3864793 від 04.11.2021, яку погодив кредитодавець своїм рішенням від 04.11.2021 про надання кредиту по заяві № 3864793. На таких самих умовах складено графік платежів (додаток № 1 до договору) та паспорт споживчого кредиту № 3864793 (додаток № 2 до договору). Відповідно до умов кредитного договору № 3864793 та Графіку платежів, що є невід`ємною частиною цього договору, основне грошове зобов`язання за договором для позичальника [PERSON] складається з наступного: сума кредиту - 5000,00 грн; комісія за надання кредиту - 500,00 грн; проценти за користування кредитом протягом строку кредитування (15 днів) за ставкою 1,25 % в день (п. 1.5.2) - 937,50 грн. Зазначене грошове зобов`язання відповідач повинен був виконати не пізніше терміну, зазначеного у п. 1.4 договору: 19.11.2021, а у випадку пролонгації на умовах, визначених п. 2.3.1.1 договору - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування, про що наголошується у п. 2.4.1 та згадується в інших умовах договору. У досліджуваній ситуації тричі відбувалась пролонгація договору за правилами пункту 2.3.1.1 на строк по 7 днів кожного разу шляхом внесення позичальником платежів на часткове погашення кредиту, відсотків та комісії за пролонгацію строку договору. Як встановив суд термін повернення кредиту, комісії та процентів (плати) за користування кредитними коштами з урахуванням усіх пролонгації визначався датою 22.12.2021. Як з`ясував суд, після закінчення погодженого сторонами строку кредитування (з урахуванням пролонгацій згідно п. 2.3.1.1), а саме з 23.12.2021 кредитодавець не припинив нарахування відсотків на суму залишку по кредиту та протягом 48 днів - до 08.02.2022 здійснив нарахування відсотків за вищою ставкою - ставкою 5,00% в день. У цьому контексті суд звертає увагу, що пунктом 1.7 договору про споживчий кредит визначено тип процентної ставки - фіксована, яка за правилом ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України не підлягає зміні протягом всього строку кредитування. Водночас, кредитодавець у договорі передбачив два розміри процентної ставки: 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п. 1.5.2) у тому числі на умовах пролонгації згідно п. 2.3.1.1 договору; 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6 договору). Обидві ці процентні ставки застосовані при розрахунку суми заборгованості відповідача, а тому суд більш детально дослідив та проаналізував умови договору, які передбачають застосування вищої за розміром процентної ставки ( п. 1.6 договору). Процентна ставка 5,0% (п. 1.6 договору) у кредитному договорі передбачена у додаткових умовах договору на випадок невиконання (прострочення виконання) позичальником свого грошового зобов`язання. Так, за змістом п. 2.2.3 договору ставка процентів, передбачена п. 1.6 застосовується у випадку неповернення кредиту у визначений договором строк. Також пунктом 2.3.1.2 договору передбачено продовження нарахування процентів споживачу за ставкою, визначеною у п. 1.6 договору (5,0% в день) на випадок, якщо позичальник до закінчення строку, на який надавався кредит (з урахуванням усіх пролонгацій) не виконав своє грошове зобов`язання: не повернув кредитні кошти, а продовжив користуватись кредитом 1 день після завершення відповідного строку. У такому випадку кредитодавець закріпив за собою право без повідомлення та згоди позичальника продовжити кредитування позичальника за вищою процентною ставкою, вказаною у п. 1.6 договору максимально ще на 60 днів. Суд вважає, що відповідні умови договору про застосування кредитодавцем у певний період у три рази вищої за розміром денної процентної ставки за користування кредитом (п. 1.6) є істотними змінами умов кредитування, що погіршують становище позичальника, оскільки тягнуть за собою значне збільшення загальної вартості кредиту, яка не була визначена (обрахована) на день укладання договору. Тому, впровадження (застосування) таких умов договору кредитодавцем, без повідомлення позичальника та без отримання від нього згоди на відповідні зміни порушує, визначені Законом права споживача. За правилами ч. 7 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною. На переконання суду це положення стосується, у тому числі, умов договору щодо автоматичного продовження (пролонгацій) визначеного в договорі строку кредитування за вищою процентною ставкою, яка не була погоджена сторонами при укладанні договору. В досліджуваній ситуації оновлений Графік платежів на підставі пролонгації кредитування з нарахуванням процентів за ставкою 5,00 % в день, кредитодавцем не складався, загальна вартість кредиту за цих, фактично змінених умов, не визначалась. З врахуванням зазначеного, застосування кредитодавцем положення п. 2.3.1.2 договору щодо так званої пролонгації кредитування у випадку не повернення кредиту у строки, визначені договором, із застосуванням вищої процентної ставки протягом невизначеного періоду (але не більше 60 днів), чого сторони не погоджували ні в момент укладання договору, ні в подальшому, визнається судом таким що створює істотний дисбаланс між правами споживача та кредитодавця. А тому відповідне положення договору не підлягає застосуванню, оскільки обмежує права споживача порівняно з правами, встановленими Законом України «Про захист прав споживачів». Окрім цього, суд зауважує, що пунктом 4.2 договору про споживчий кредит передбачено ще один випадок застосування денної процентної ставки, визначеної у п. 1.6 договору (5,00 % в день), а саме: вказано, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгації та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), кредитодавець має право нараховувати проценти за ставкою, передбаченою п. 1.6 договору, в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. Отже, для суду очевидним є те, що застосування збільшеної процентної ставки (п. 1.6) у договорі передбачено лише на випадок невиконанням позичальником свого основного грошового зобов`язання у строк, на який надавався кредит (з урахуванням усіх пролонгацій). При цьому, ставка процентів у пункті 1.6 договору (5,00 % в день) хоч і названа у змісті договору стандартною (базовою), однак згідно вказаних вище додаткових умов договору застосовується виключно для нарахування процентів на залишок неповернутого кредиту після спливу строку, на який надавався кредит. Тож не зрозумілим є у чому полягає стандартність такої високої ставки. У частині 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18) роз`яснила наступне: 1) Проценти за користування кредитом - проценти, які нараховуються в межах строку, на який надано кредит (позику). Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1 ст. 1048 ЦК України. 2) Проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Порядок виплати цих процентів врегульований ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим вони можуть бути нараховані та стягнуті після спливу визначеного договором строку кредитування. Згідно правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (справа №444/9519/), від 04.07.2018 (провадження №14-154цс18) та від 31.10.2018 (провадження №14-318цс18) право кредитодавця нараховувати, передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Після закінчення строку, на який надавався кредит, або у разі пред`явлення банком вимоги до позичальника про дострокове повернення грошових коштів змінюється правова природа зобов`язання. У такому випадку нарахування кредитором процентів на суму невиконаного (простроченого) грошового зобов`язання має юридичну природу відповідальності, що передбачена статтею 625 ЦК України. Водночас, пунктом 6 розділу ІV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) було передбачено, що у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19). Матеріали справи свідчать, що [PERSON] є боржником за договором про споживчий кредит № 3864793 від 04.11.2021. Отримавши кредитні кошти в сумі 5000,00 грн строком користування на 15 днів, відповідач здійснив платежі 22.11.2021, 05.12.2021 та 15.12.2021, які частково зараховані на сплату кредиту, процентів та на сплату комісії згідно п. 2.3.1.1 за продовження строку кредитування на умовах застосування процентної ставки 1,25% в день (п. 1.5.2 договору). Такий пролонгований строк кредитування сплив 22.12.2021. У подальшому з 23.12.2021 відповідач не здійснив жодного платежу, а отже має прострочене грошове зобов`язання за договором. Враховуючи усе вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача процентів в сумі 10291,20 грн, які нараховані за вищою процентною ставкою, згідно п. 1.6 договору (5,00 % в день) на суму неповернутого кредиту у період з 23.12.2021 по 08.02.2022, тобто після спливу погодженого сторонами строку кредитування з урахуванням усіх пролонгацій. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь нового кредитора - позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» кредитну заборгованість за договором № 3864793 від 04.11.2021 у розмірі 7 820,15 грн, яка складається з наступного: 4 288,00 грн - неповернутий кредит; 3032,15 грн - несплачені проценти за користування кредитом, нараховані станом на 22.12.2021, що є днем закінчення строку кредитування з урахуванням пролонгацій; 500,00 грн - заборгованість за комісією за надання кредиту. Інший висновок суду не відповідав би з`ясованим обставинам справ, принципу законності та справедливості. Розподіл судових витрат За правилами ч. 1 та ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати: на професійну правничу допомогу. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За правилами ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується банківською квитанцією та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету. Позивачем визначено ціну позову сумою стягнення 18 111,38 грн. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги частково: на суму 7 820,15 грн, що становить 43,18% від ціни позову, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 045,99 грн (2 422,40 грн х 43,18%). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав Договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», в якому наведена тарифікація надання послуг клієнту; заявку на надання юридичної допомоги № 291 від 01.02.2025, яким погоджено надання правових (юридичних) послуг по супроводу примусового стягнення кредитної заборгованості з [PERSON] ; витяг з акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 на суму 9000,00 грн. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд окрім положень щодо пропорційності такого відшкодування, керується положеннями частини 3 статті 141 ЦПК України та виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), їх обсягу, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та фінансового стану обох сторін, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність. Оцінюючи складність справи як типову та малозначну, враховуючи предмет спору, якість змісту позовної заяви, де мінімально (загально) викладені обставини щодо виникнення заборгованості та її розміру та зовсім не обґрунтовано нарахування процентів за двома різними ставками, беручи до уваги часткове задоволення позовних вимог, а також суму стягнення, суд зменшує заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу та визначає їх в сумі 3000,00 грн, що відповідає критерію реальності, розумності та справедливості, а також є співмірним із наданими послугами та їх якістю. На підставі викладеного,

Outcome: partial