Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «МСБ ФІНАНС» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № 1330-К від 05.10.2017 року в розмірі 4970,00 грн., а також судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.10.2017 року між ТОВ «МСБ ФІНАНС» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 1330-К, відповідно до умов якого кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, фінансовий кредит в розмірі 2 000 грн. зі сплатою 540 % річних на умовах, визначених кредитним договором та додатком № 1 до кредитного договору. В порушення умов кредитного договору від 05.10.2017 року про належне, повне і своєчасне виконання зобов`язань, відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, в зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в сумі 4970,00 гривень, з яких: 2000,00 гривень сума заборгованості за кредитом, 2970,00 сума заборгованості за відсотками. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 квітня 2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, а у разі неявки в судове засідання відповідача ухвалити рішення в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, відповідно до відомостей отриманих судом в порядку вимог ст.187 ЦПК України, яка повернулась на адресу суду з поштовим повідомленням «адресат відсутній за вказаною адресою». Причини неявки суду не повідомив, будь - яких заяв або клопотань від відповідача не надходило. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом встановлено, що 05.10.2017 року між ТОВ «МСБ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 1330-К, відповідно до умов якого позивач надає відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, фінансовий кредит в розмірі 2 000 грн., на строк до 03.11.2017 року, зі сплатою 540 % річних. Так, позивач взяті на себе зобов`язання виконав та надав 05.10.2017 року відповідачу кредит в сумі 2000,00 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером від 05.10.2017 року №109. Пунктом 2.1 договору визначено, що кредит, згідно з п. 1.1 договору, надається позичальнику: готівкою з каси кредитора або в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів з поточного рахунку кредитора на поточний рахунок позичальника, зазначений в розділі 6 цього договору (за відповідною заявою позичальника), протягом 1 (одного) банківського дня з дня підписання цього договору або декількома траншами згідно заяви позичальника. Згідно з п. 2.4 договору, проценти за користування кредитом нараховуються щоденно та обчислюються від суми кредиту, яка фактично знаходиться у користуванні позичальника за кожен календарний день користування кредитом за методом «факт/360» з моменту надання кредиту до моменту повного повернення кредиту, при цьому день надання кредиту враховується, а день повернення кредиту не враховується. Відповідно до п. 3.3.4 договору, позичальник зобов`язаний у разі несвоєчасного повернення позичальником обумовленої суми кредиту та нарахованих процентів за його користування позичальник повинен сплатити кредитору неустойку (пені, штрафи) згідно з умовами цього договору. Також п. 3.3.8 договору встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі кредит з нарахованими відсотками за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями, в порядку, визначеному цим договором. В період дії договору, відповідач належним чином не дотримувався умов договору, внаслідок чого за останнім виникла заборгованість в сумі 4970,00 гривень, з яких: 2000,00 гривень заборгованість за тілом кредиту, 2970,00 гривень загальна сума заборгованості за відсотками. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості та умовами договору укладеного між сторонами. Статтею 634 ЦК України передбачена можливість укладення договору приєднання, тобто договору, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1062 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм, а також матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що між банком та відповідачем 05.10.2017 року укладено договір про надання фінансового кредиту № 1330-К, позивач умови кредитного договору виконав належним чином, надавши відповідачеві кредит. Однак, відповідач належним чином свої зобов`язання не виконував, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем склалась заборгованість у розмірі 4970,00 грн. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Відтак суд вважає, що позивачем доведено позовні вимоги, а тому наявні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за Договором про надання надання фінансового кредиту №1330-К від 05.10.2017 року в розмірі 4970,00 гривень. Зазначений розмір заборгованості підтверджується наявними доказами і не викликає сумніву у суду. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved