Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 15 травня 2025 року позовні вимоги Приватно-орендної агрофірми «Україна» до [PERSON] про розірвання договору, стягнення збитків та штрафу задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватно-орендної агрофірми «Україна» збитки в сумі 460 305,28 грн. та штраф у розмірі 7 350 грн., а всього стягнуто 467 655,28 грн. У задоволенні інших вимог позову Приватно-орендної агрофірми «Україна» відмовлено. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Приватно-орендної агрофірми «Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , про визнання договору та додаткової угоди недійсними відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь Приватно-орендної агрофірми «Україна» понесені по справі судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 8464,09 грн. 23 травня 2025 року на адресу суду надійшла заява представника позивача стягнення судових витрат та ухвалення додаткового рішення у справі, в якій останній просить суд: - стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3028,00 грн за подання апеляційної скарги на ухвалу суду, 12 000,00 грн витрат позивача за проведення судової будівельно-технічної експертизи, 57 971,00 грн витрат позивача на правничу допомогу адвоката. В обґрунтування поданої заяви представник позивача послався на те, що позивачем при поданні апеляційної скарги до Київського апеляційного суду на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17.07.2024 року про закриття провадження у справі було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Постановою Київського апеляційного суду від 05.11.2024 року апеляційну скаргу позивача було задоволено повністю, ухвалу місцевого суду від 17.07.2024 року скасовано, а справу повернуто для продовження розгляду до суду першої інстанції, проте при розгляді апеляційної скарги не було вирішено питання про розподіл судових витрат і це питання має бути вирішене місцевим судом при вирішенні спору по суті. При зверненні до суду, позивачем було надано із позовом у якості доказу Висновок судової будівельно-технічної експертизи №154 від 02.07.2018 р, а також Договір №014 від 15.05.2018 року, укладений між ПОА «Україна» та ТОВ «Науково-технічний центр «Будівельна експертиза» на проведення вказаної судової експертизи. Згідно із п. 4.1 договору №014 вартість послуг за проведення судової експертизи становить 12 000,00 грн., які були сплачені позивачем платіжним дорученням позивача №676 від 17.05.2018 року, а тому позивач просить суд стягнути з відповідача сплачені позивачем витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 12 000,00 грн. Також представник позивача вказує, що ним до завершення судових дебатів зроблено заяву про подачу ним доказів на підтвердження витрат позивача на правничу допомогу адвоката протягом 5 днів з дати ухвалення судового рішення, якщо воно відбудеться на користь позивача. Протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 04.06.2025 для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення визначено суддю Митрофанову А.О. Сторони в судове засідання не з`явились, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до ч. ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення. 27.06.2025 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника відповідача, згідно якої відповідач не погоджується з розміром витрат позивача на правничу допомогу в розмірі 57 971 грн. Вказує, що адвокатом, що надавав допомогу позивачу у вказаній справі, до переліку послуг з надання правничої допомоги включені послуги, що не були необхідними для надання допомоги позивачу у вказаній справі і, на думку відповідача, спрямовані виключно на штучне збільшення обсягу витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого стягнення з відповідача, а тому він просить суд зменшити заявлений позивачем до компенсації розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив таке. Відповідно до приписів статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (частина друга статті 270 ЦПК України). Згідно з частиною третьою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. З огляду на те, що питання розподілу судових витрат, понесених позивачем суд не вирішував, є правові підстави для ухвалення додаткового рішення. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч. 1-4 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч. 3 ст. 141 ЦПК України). При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи,

Outcome: partial