Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Позивач в\~особі представника\~ [PERSON] \~08.05.2025\~звернулася до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] про\~стягнення аліментів у розмірі частини всіх видів заробітку відповідача на її утримання, з урахуванням заяви від 17.06.2025 про зміну предмету позову, аліменти просить стягувати до 07.04.2028. Позовні вимоги мотивовані тим, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Позивачка вказує, що навчається в школі на денній формі навчання. Витрати пов`язання з навчанням позивачки та повністю утримання позивачки оплачує її мама. Позивачка не має змоги працевлаштуватися, тому потребує матеріальної допомоги з боку батька. Вказує, що відповідач працює на керівних посадах в банку, а тому має змогу сплачувати їй аліменти. Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 09.05.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 17.06.2025. Ухвалою від 17.06.2025 забезпечено участь представника позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції. До суду 17.06.2025 надійшов відзив [PERSON] , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. На обґрунтування відзиву зазначено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після повномасштабного вторгнення батьками прийнято рішення про виїзд дружини з дітьми у безпечне місце, 26.03.2022 вони виїхали до міста Райскихрен Федеративної Республіки Німеччина. Весь час відповідач в міру своїх фінансових можливостей переводить кошти дружині та донці. Однак, з незрозумілих причин дружина 08.05.2025 подала заяву до Пересипського районного суду м.Одеси про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З відповідача за судовим наказом стягнуто аліменти у розмірі частки доходу. Відповідач перераховує дружині з дітьми від 10\~000 до 35\~000 грн, що перевищує 50% його доходу. Крім того, відповідач з дружиною мають виплачувати іпотечні зобов`язання. [PERSON] їздить до родини в Німеччину, де витрачає власні кошти на всі продукти харчування, одяг та предмети гігієни, відпочинок та інше. Позов не містить доказів на підтвердження витрат позивачки, що ускладнює оцінювання обґрунтованості та співмірності позовних вимог. Відповідач вказує, що хворіє на артеріальну гіпертензію, однак не заперечує свого обов`язку утримувати доньку, однак відрахування мають бути встановленні в межах, які є співмірними та обґрунтованими. У зв`язку з отриманням повідомлення про замінування будівлі суду, розгляд справи у судовому засіданні 17.06.2025 відкладено на 08.07.2025. У судовому засіданні 08.07.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , яка брала участь у судовому засідання в режимі відеоконференції, та [PERSON] , прийнято до розгляду відзив та заяву про уточнення позовних вимог, яка по суті є заяву про зміну предмету позову. Представник позивача просила стягнути аліменти у розмірі заробітку відповідача. [PERSON] не заперечував щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/10 його заробітку. З метою надання часу представнику позивача на надання додаткових доказів та передачі позивачу пропозиції відповідача, розгляд справи відкладено на 15.07.2025. У судовому засіданні 15.07.2025 проведеному за участі представника позивача [PERSON] , яка брала участь у судовому засідання в режимі відеоконференції, та [PERSON] , сторони погодилися щодо стягнення аліментів у розмірі 10,5% від розміру доходу позивача, з метою надання часу сторонам подати заяви про зменшення позовних вимог та про визнання позовних вимог, розгляд справи відкладено на 28.07.2025. [PERSON] подав 16.07.2025 заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме сплати аліментів у розмірі 10,5% від доходу відповідача на період навчання доньки. Представник позивача [PERSON] 28.07.2025 подала заяву про поновлення пропущеного процесуального строку та заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути аліменти у розмірі 10,5 % доходу відповідача з дня подання заяви і до 07.04.2028. У судове засідання 28.07.2025 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлені належним чином. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 31 липня 2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на наступне. Судом встановлено, що [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.3). Згідно довідки училища ім. Віллі Брандта м.Гіссен, [PERSON] відвідує вказаний заклад з 01.08.2024 по 31.07.2025 наразі навчається у класі 10В605 за денною формою навчання (а.с.4 на звороті). 08\~травня 2025\~року Пересипським\~районним судом\~м.Одеси\~видано судовий\~наказ №523/5654/25,\~яким стягнуто\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] аліменти\~на утримання\~неповнолітніх дітей\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~ частин\~з усіх\~видів його\~заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви до суду, а саме з 04.04.2025 і до 30.03.2029, продовжити стягнення аліментів у розмірі 1/3 (однієї третини) частки з усіх видів його заробітку (доходу), але неменше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , до 30.03.2032, після повноліття [PERSON] продовжити стягнення аліментів у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку на утримання [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, а саме до [INFO] (а.с.40-41). Таким чином, у відповідача є троє неповнолітніх дітей на утримання яких стягуються аліменти у розмірі половини його доходу, та повнолітня донька позивачка. [PERSON] працює у філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» з 04.11.2019 і в даний час займає посаду менеджера середнього бізнесу регіону сектора середнього бізнесу філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (а.с.64). Відповідач долучив до відзиву платіжні інструкції, згідно яких [PERSON] переказує кошти на рахунок [PERSON] :20.01.2025, 11.02.2025, 13.02.2025, 21.02.2025, 28.02.2025, 07.03.2025, 10.03.2025, 21.03.2025, 14.05.2025, 27.05.2025 (а.с.43-55). Згідно ч.ч.1,\~4\~ст.206\~ЦПК України\~позивач може\~відмовитися від\~позову,\~а відповідач\~-\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. В результаті зменшення позовних вимог, позивач просить стягувати аліменти у розмірі 10,5 % від доходу відповідача і відповідач визнав такі позовні вимоги. Суд приймає визнання позову, адже таке не суперечить чинному законодавству. В сукупності з аліментами, які на разі стягуються з [PERSON] за судовим наказом, розмір аліментів, що буде стягуватися з відповідача становитиме 60,5 % його доходу (1/2 частка доходу = 50% + 10,5%). Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на дочку, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.182 цього Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців, інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. На підставі аналізу наявних у справі доказів належить зробити висновок, що повнолітня дочка відповідача, яка продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги і таку в змозі їй надавати відповідач. Суд враховує вимоги ст. 182 СК України та висновки Верховного Суду, наведені у постановах: від 10 квітня 2023 року у справі № 752/20152/16-ц, 26 квітня 2023 року у справі № 459/2988/19, де зроблено висновок про те, що аналіз змісту ч. 2 ст.199 СК України дає підстави для висновку, що законодавець не передбачив такої можливості, як зупинення нарахування аліментів, переривання сплати аліментів у певні періоди, зокрема коли повнолітня дитина безпосередньо не бере участі в освітньому процесі, а також звільнення платника аліментів від сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням нею навчання в період канікул, переходу на навчання на інший освітній рівень або до іншого навчального закладу, зокрема вступу до магістратури. Правило ч. 2 вказаної статті виключно передбачає припинення права повнолітньої дитини на утримання у разі припинення нею навчання, тобто закінчення або відрахування з навчання у навчальному закладі. Законодавець не передбачив винятку з правила частини першої ст. 199 СК України, яка, зокрема не містить застереження про те, що канікулярний період, період вступу до вищого навчального закладу для здобуття вищого рівня освіти не входять до періоду нарахування та сплати аліментів одним із батьків на користь повнолітньої дитини. Завершення повнолітньою дочкою/сином, до досягнення ними 23 років, навчання на певному освітньому рівні та безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу на наступний рівень освіти або безпосередній після цього перехід (вступ) до навчального закладу для здобуття освіти на наступному рівні чи за іншою спеціальністю, незалежно від того, чи відбувається це в тому самому або у різних закладах освіти, не свідчить про припинення навчання та, відповідно, саме по собі не є підставою для припинення права на утримання (аліменти). [PERSON] навчається у 10В605 класі до 31.07.2025, тобто на момент розгляду справи залишилося кілька навчальних днів, однак у зв`язку з подальшим вступом до вищого навчального закладу, враховуючи, що вступ до навчального закладу на наступний рівень освіти не перериває стягнення аліментів, то слід стягувати аліменти до закінчення всього навчання [PERSON] , але не більше ніж до досягнення 23-річного віку. Відповідач є працездатним, має стабільний заробіток, законом встановлено його обов`язок надавати майнову підтримку своїй дитині, яка продовжує навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на визнання позову відповідачем, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів та їх розміру 10,5 % доходу відповідача. При тому, відсутня заборона на вираження частки аліментів у процентом, а не частковому відношенню, зазначення 10,5% є більш зрозумілим, ніж визначення такого розміру в частці від доходу. Частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. [PERSON] звернулася до суду з цим позовом 07.05.2025, а тому аліменти підлягають стягненню саме з 07.05.2025. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняються від судового збору позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 1\~211,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved