Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

09.06.2025 [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця села Рубанка Дмитрівського району Чернігівської області, який помер [INFO] на території Автономної Республіки Крим в місті Бахчисарай. Заява мотивована тим, що чоловік заявниці солдат [PERSON] загинув під час виконання бойового завдання [INFO] . Заявниця з метою реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця підготувала комплект документів, до якого увійшло свідоцтво про смерть батька загиблого чоловіка - [PERSON] серії [NUMBER] , що видане 28.11.2024 окупаційною владою Бахчисарайського районного відділу записів актів цивільного стану департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим російської федерації. Заявниця звернулась до [INFO] , з метою отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця Збройних сил України її чоловіка [PERSON] , яка передбачена Постановою Кабінету міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, однак отримала відмову, оскільки заявницею на розгляд Комісії було подано свідоцтво про смерть батька загиблого військовослужбовця [PERSON] - [PERSON] серії [NUMBER] , видане окупаційною владою Бахчисарайського районного відділу записів актів цивільного стану департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим російської федерації, на підтвердження смерті батька загиблого, тобто видане на тимчасово окупованій території України. Комісія зазначила, що дане свідоцтво про смерть є недійсним та не створює правових наслідків у встановленому законодавством України порядку факту смерті громадянина [PERSON] , що підтверджується листом № 1/3404 від 15.04.2025 [INFO] . Встановлення факту смерті [PERSON] заявнику необхідне для належної державної реєстрації смерті батька її чоловіка у встановленому законодавством України порядку та врегулювання інших правових питань, пов`язаних із смертю особи, а також для отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця Збройних сил України її чоловіка [PERSON] . Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження. В судове засідання заявник не з`явилась. Представник заявника заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи [INFO] про розгляд справи повідомлений належним чином в судове засідання не з`явився, направили лист про розгляд справи у їх відсутності. Представник заінтересованої особи Васильківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про розгляд справи повідомлений належним чином в судове засідання не з`явився, направили лист про розгляд справи у їх відсутності. Ухвалою від 18.07.2025 викликано в судове засідання для допиту в якості свідка [PERSON] , якого ухвалою суду попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до наступного висновку. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець села Рубанка Дмитрівського району Чернігівської області, помер [INFO] на території Автономної Республіки Крим в місті Бахчисарай, що вбачається з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , що видане 28.11.2024 окупаційною владою Бахчисарайського районного відділу записів актів цивільного стану департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим російської федерації. [INFO] відмовив у видачі одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця Збройних сил України чоловіка заявниці [PERSON] , яка передбачена Постановою Кабінету міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168, на підставі наданих заявником документів. Ухвалою від 18.07.2025 викликано в судове засідання для допиту в якості свідка, якого ухвалою суду попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань. Допитаний свідок [PERSON] показав, що є неповнорідним братом загиблого військовослужбовця [PERSON] . Також надав суду покази, що йому відомо, що батько [PERSON] помер на території Автономної Республіки Крим. У [PERSON] інших братів та дітей не було. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. На підставі п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Приписами п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Частиною 1 п. 2 статті 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою. Правилами державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18 жовтня 2000 року, деталізовано процедуру проведення державної реєстрації народження смерті. Так, у цьому підзаконному нормативно-правовому акті зазначено, що підставами для такої реєстрації є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545; фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545. Даючи оцінку допустимості доказів - документів, виданих на тимчасово окупованій території України, суд керується частиною 2 статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також статтею 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376 зі змінами, затверджений перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією. У вказаному переліку зазначена Автономна Республіка Крим. Суд враховує, що норми статті 317 ЦПК України спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Разом із тим, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справі, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства є джерелом права, зокрема рішення у справах «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey», «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia», де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Таким чином, враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту смерті батька для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд бере до уваги та надає оцінку у сукупності з іншими доказами у справі документам, що видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Як доказ на встановлення факту смерті батька чоловіка заявника, нею була подана копія свідоцтва про його смерть, яке видано органами, що перебувають на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відтак, суд, як виняток, приймає до уваги дані смерть особи, дату і місце, які зазначені у документах, виданих на окупованій території. Таким чином, на переконання суду, дослідженими у справі доказами доведено факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця села Рубанка Дмитрівського району Чернігівської області, який помер [INFO] на території Автономної Республіки Крим в місті Бахчисарай, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. Встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території має юридичне значення для заявника, оскільки необхідне реєстрації такого факту у встановленому законом порядку. Згідно ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved