Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області з позовом до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , [PERSON] , про припинення права на частку в спільному майні, визнання права власності. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 липня 1997 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів та свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 квітня 2024 року, яке видане приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Марченко Н.А., позивач [PERSON] є власником 2/5 частини квартири [ADDRESS] . Іншими співвласниками вказаної квартири є [PERSON] 1/5 частина, [PERSON] 1/5 частина, та [PERSON] 1/5 частина, на підставі свідоцтва про право власності на житло, яке видане 30 липня 1997 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради народних депутатів, яке зареєстроване в Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації у реєстровій книзі за № М-1/57. Відповідно до інформаційної довідки від 26 лютого 2025 року № 415345987 про інформацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєтрі прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником нерухомого майна: - квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 642, виданого 26 червня 2014 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. (1/3 частина) та договору міни, серія та номер 733, виданого 17 липня 2014 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. (2/3 частини); - квартири [ADDRESS] , на підставі договору міни серія ВКС №149166, посвідченого 19 грудня 2007 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. Відповідно до звіту про незалежну оцінки ринкової (оціночної) вартості від 26 лютого 2025 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , станом на 26 лютого 2025 року оціночна (ринкова) вартість квартири [ADDRESS] , становить 611 000,00 грн. Ринкова вартість 1/5 частини зазначеної квартири становить 122 200,00 грн (611 000,00 грн /5 = 122 200,00 грн). 08 квітня 2025 року позивачем на депозитний рахунок ТУ ДСА у Полтавській області внесено 122 200,00 грн, вартість 1/5 частки зазначеної квартири. Довідкою № 229/32 від 03 березня 2025 року підтверджено, що [PERSON] [INFO] , знята з реєстрації 12 січня 2000 року, також актом б/н від 06 березня 2025 року, складеним ТОВ «Керуючи компанія «Будсервіс» встановлено, що [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 12 січня 2000 року по теперішній час. Згідно із висновком експерта [PERSON] за № 15-25 від 20 березня 2025 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження квартири [ADDRESS] , який складено за заявою [PERSON] , технічної можливості виділити в натурі у самостійний об`єкт нерухомості 1/5 частину вказаної квартири не існує, по причині, вказаній в доіслідницькій частині даного висновку експерта, а саме на підставі ДБН В2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення» розподілу квартира не підлягає, так як виділити сторонам ізольовані приміщення з окремими входами, які можуть бути використані, як окремі квартири, або які можлво переобладнати в такі квартири не представляється можливим. Позивач вважає спільне користування із співвласником [PERSON] нерухомим майном неможливим, річ є неподільною. Припинення права власності на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди відповідачу, яка забезпечена житлом, спірною квартирою не користується з 2000 року, також, з цього часу не цікавиться спірним майном та не утримує його. Тягар утримання спірного майна несе позивач та треті особи. Докази, які б свідчили, що припинення права власності відповідача на частку у квартирі може завдати істотної шкоди її інтересам, відсутні. Метою подання позову є набуття права власності на частку у нерухомому майні, яка є незначною та належить іншому співвласнику. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного позивач просить суд: - припинити право власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS] , що згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.07.1997 належить [PERSON] ; - визнати за ним, [PERSON] , право власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS] ; - виплати [PERSON] компенсацію вартості за 1/5 частку квартири [ADDRESS] у розмірі 122\~200 грн, які внесено на депозитний рахунок. Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 квітня 2025 року позовну\~заяву прийнято до\~розгляду та\~відкрито загальне позовне провадження\~у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 24 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено \~до\~судового\~розгляду\~по\~суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про\~дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, відзиву від відповідача на адресу суду не надходило. За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про\~дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про\~дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином, звернулася до суду із заявою про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно ч. 2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 30 липня 1997 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів, зареєстрованого в Кременчуцькому бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу № М-1/57, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно із технічною документацією КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області», виготовленої на замовлення [PERSON] станом на 08 грудня 2023 року, загальна площа вищевказаної квартири складає 61,3 кв.м, житлова площа - 45,1 кв.м. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 25 квітня 2024 року приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Марченко Н.А., зареєстрованого в реєстрі за № 1325, спадкова справа №123/2023, [PERSON] є спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна [PERSON] , 1958 року народження, який помер [INFO] , а саме 1/5 частки в праві власності на квартиру [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 76752429 від 25 квітня 2024 року, Витягом з Державного реєстру речових прав інлексний номер 375915947 від 25 квітня 2024 року. Рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області у справі № 537/4600/24 від 25 листопада 2024 року, яке набрало законної сили 26 грудня 2024 року, частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення частки з спільної сумісної власності. Визначено за [PERSON] по 1/5 ідеальній частки із спільної сумісної власності квартири [ADDRESS] . Таким чином, позивач [PERSON] є власником 2/5 частини квартири [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєтру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна індексний номер 415345987 від 26 лютого 2025 року, [PERSON] є власником нерухомого майна: - квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 642, виданого 26 червня 2014 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. (1/3 частина) та договору міни, серія та номер 733, виданого 17 липня 2014 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. (2/3 частини); - квартири [ADDRESS] , на підставі договору міни серія ВКС №149166, посвідченого 19 грудня 2007 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Спірідович Н.В. Згідно із актом про не проживання б/н від 06 березня 2025 року, складеним представником ТОВ «Керуючи компанія «Будсервіс», [PERSON] , [INFO] , не проживає за адресою: [ADDRESS] , з 12 січня 2000 року на час складення акту. Відповідно до довідки ТОВ «Керуючи компанія «Будсервіс» № 229/32 від 03 березня 2025 року [PERSON] , [INFO] , знята з реєстрації за адресою: [ADDRESS] , за 12 січня 2000 року. Згідно із висновком судового експерта Маківського М.В. за № 15-25 від 20 березня 2025 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження квартири [ADDRESS] , який складено за заявою [PERSON] , технічної можливості виділити в натурі у самостійний об`єкт нерухомості 1/5 частину вказаної квартири не існує, по причині, вказаній в доіслідницькій частині даного висновку експерта, а саме на підставі ДБН В2.2-15-2019 «Житлові будинки. Основні положення» розподілу квартира не підлягає, так як виділити сторонам ізольовані приміщення з окремими входами, які можуть бути використані, як окремі квартири, або які можливо переобладнати в такі квартири не представляється можливим. Позивачем зазначено, що відповідачка, будучи забезпеченою житлом, спірною квартирою не користується з 2000 року, з цього часу не цікавиться спірним майном та не утримує його. Тягар утримання спірного майна несе позивач та треті особи. При цьому, спільне володіння і користування майном є неможливим, річ є неподільною. На переконання позивача таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, докази чого відсутні. Зважаючи на вищевикладене, позивач вважає за доцільне припинити право відповідача на частку у цьому майні шляхом сплати їй грошової компенсації за належну їй 1/5 частку у розмірі 122 200,00 грн. Відповідно до\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Згідно\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідно до положень ст. ст.317,\~319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Стаття 321 \~ \~ \~ \~ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 355 ЦК України\~майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1\~ст. 356 ЦК України, як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно вцілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Відповідно до\~ст. 358 ЦК України,\~право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою.\~Співвласники можуть\~домовитися про\~порядок володіння\~та користування\~майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю.\~Кожен із\~співвласників має\~право на\~надання йому\~у володіння\~та користування\~тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Що стосується існуючої в співвласника правомочності розпорядження спільним майном, то вони передбачені ст. ст.\~364,365,\~367 ЦК України, як способи реалізації цієї правомочності, при здійсненні якої передбачена ч. 4ст.358\~ЦК України\~умова не є обов`язковою. Припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників передбачено у\~статті 365 ЦК України, якою визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Відповідно до частини третьої\~статті 358 ЦК України\~кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частини другої\~статті 183 ЦК України\~неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Верховний Суд України у постанові від 15.05.2013 по справі № 6-37цс13 зазначав, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України,\~за умови,\~що таке\~припинення не\~завдасть істотної\~шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. В постанові від 02.07.2014 по справі № 6-68цс14 Верховний Суд України роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в\~статті 365 ЦК України\~свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої\~статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності». Як установлено в ході судового розгляду справи, згідно із висновком експерта за № 15-25 від 20 березня 2025 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження квартири [ADDRESS] , технічної можливості виділити в натурі у самостійний об`єкт нерухомості 1/5 частину вказаної квартири не існує. Метою подання позову позивачем зазначено набуття права власності на частку у нерухомому майні, яка є незначною та належить іншому співвласнику. Відповідно до звіту про незалежну оцінки ринкової (оціночної) вартості від 26 лютого 2025 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] , станом на 26 лютого 2025 року оціночна (ринкова) вартість квартири [ADDRESS] , становить 611 000,00 грн. 08 квітня 2025 року позивачем на депозитний рахунок ТУ ДСА у Полтавській області внесено 122 200,00 грн, вартість 1/5 частки зазначеної квартири (611 000,00 грн /5 = 122 200,00 грн). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про достатність правових підстав для задоволення позову, шляхом припинення спільної часткової власності відповідача [PERSON] на 1/5 частку квартири за адресою: [ADDRESS] , що згідно свідоцтва про право власності на житло від 30.07.1997 належить [PERSON] визнання за позивачем [PERSON] , право власності на 1/5 частку квартири [ADDRESS] , із виплатою відповідача [PERSON] компенсації вартості за 1/5 частку квартири [ADDRESS] у розмірі 122\~200 грн, які внесено на депозитний рахунок. За таких обставин позов підлягає до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved