Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за Кредитним договором №107118 від 21.01.2020 у сумі 10\~040,00 грн., з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту 2\~000,00 грн., прострочена заборгованість за процентами 8\~040,00 грн., та витрати на сплату судового збору в сумі 2\~422,40 грн. У обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.01.2020 між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено кредитний договір №107118 про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» надало відповідачу кредит у сумі 2\~000,00 грн. строком на 30 днів зі стандартною процентною ставкою 2% в день. 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, зокрема, до [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №107118 станом на 31.01.2025 загальний розмір заборгованості відповідача становить 10\~040,00 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у сумі 2\~000,00 грн., простроченої заборгованості за процентами в сумі 8\~040,00 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання на 01 липня 2025 року, яке відкладено на 28 липня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача до судового засідання не з`явився, додатково надав заяву про розподіл судових витрат, у якій зазначає про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом надіслання рекомендованих поштових повідомлень на зареєстроване місце проживання, про наявність поважних причин неявки до судового засідання не повідомив, відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 31.01.2020 між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №107118. Згідно п. 1.1 договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит у розмірі 2\~000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до п. 1.2 договору встановлено строк кредиту 30 днів, тобто до 19.02.2020. Пунктом 1.3 договору встановлено фіксовану процентну ставку 2% в день, 730% річних від суми кредиту. У п. 2.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків. У додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №107118 від 21.01.2020 відображено загальну вартість кредиту, яка становить 3\~200,00 грн., з яких 1\~200,00 грн. проценти за користування кредитом. З листа ТОВ «Платежі Онлайн» №1033/04 від 09.04.2025 вбачається, що 21.01.2020 о 20:18:06 було перераховано 2\~000,00 грн. на картку [NUMBER] , опис платежу видача кредиту №107118. 28.10.2021 між ТОВ «Займер» (клієнт) та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (фактор) укладено договір факторингу №01-28/10/2021, згідно якого ТОВ «Займер» за плату відступає ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Пунктом 6.2.2 договору факторингу передбачено, що для підтвердження дійсності прав вимоги, що відступаються, Клієнт надає Фактору документацію в порядку, передбаченому цим Договором. Згідно п. 6.2.3 договору факторингу права вимоги переходять до фактора після підписання цього договору. Відповідно до п. 8.1.2 договору факторингу факт здійснення між сторонами приймання-передачі документації підтверджується відповідним Актом приймання-передачі (Додаток №4), підписаним особами, що мають повноваження на здійснення цих дій від кожної зі сторін. За умовами п. 8.2.1 договору факторингу Клієнт зобов`язаний передати Фактору реєстр боржників в електронній формі за формою, встановленою в Додатку №1-1 до цього договору, з усіма заповненими даними про боржників, які обов`язково повинні міститись в реєстрі боржників. З витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 вбачається, що фактору передані права вимоги до боржника [PERSON] за договором №107118 від 21.01.2020. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №107118 станом на 10.01.2025 загальний розмір заборгованості відповідача становить 10\~040,00 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у сумі 2\~000,00 грн., простроченої заборгованості за процентами в сумі 8\~040,00 грн. за період з 21.01.2020 по 31.01.2025. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627\~ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Статтею 1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Матеріалами справи підтверджено, що відповідачу було надано кредитні кошти у сумі 2\~000,00 грн., а тому указана сума обґрунтовано підлягає стягненню з відповідача. Також суд вважає за необхідне задовольнити вимогу про стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 1\~200,00 грн., що нараховані в межах строку дії договору, а саме, починаючи з 21.01.2020 по 19.02.2020. Що стосується вимог позивача про стягнення відсотків за користування кредитом, нарахованих з 19.02.2020, суд зазначає таке. Судом ухвалою суду від 02 червня 2025 року у позивача витребувано розрахунок нарахування відсотків із зазначенням періодів нарахування відсотків та із зазначенням сум, на які нараховані відсотки Указана вимога суду позивачем не виконана. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі №911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). З виписки з особового рахунку за кредитним договором №107118 станом на 31.01.2025 загальний розмір заборгованості відповідача становить 10\~040,00 грн., що складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту у сумі 2\~000,00 грн., простроченої заборгованості за процентами в сумі 8\~040,00 грн., однак указана виписка не містить періодів нарахування відсотків, сум тіла кредиту, на які нараховані відсотки. Самостійно це встановити суд позбавлений можливості. Договором визначено строк кредитування 30 днів, тобто до 19.02.2020, що також відображено у Додатку №1 до договору №107118. Договір №107118 від 21.01.2020 не містить умов щодо пролонгації. Отже позивач має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91). Суд зазначає, що нарахування позивачем відсотків за Договором про надання фінансового кредиту №107118 від 21.01.2020 у період з 19.02.2020 по 31.01.2025 є необґрунтованим, оскільки здійснено поза межами строку кредиту, передбаченого Договором. Тому з відповідача підлягають стягненню відсотків за користування кредитом у сумі 1\~200,00 грн., нараховані за період з 21.01.2020 по 19.02.2020. Таким чином,\~оцінивши зібрані\~у справі\~докази в\~їх сукупності,\~враховуючи,\~що отримані\~та використані\~відповідачем кредитні\~кошти в\~добровільному порядку\~позивачу не\~повернуті,\~нарахування позивачем\~процентів за\~межами строку\~дії договору\~необґрунтоване,\~позовні вимоги\~підлягають частковому\~задоволенню шляхом\~стягнення з\~боржника [PERSON] заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №107118 у сумі 3\~200,00 грн., яка складається з 2\~000,00 грн. заборгованість за сумою кредиту, 1\~200,00 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом за період з 21.01.2020 по 19.02.2020. У решті вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10\~500,00 грн. На підтвердження понесених витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 та додаткову угоду №1 від 27.12.2024, укладені між ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, акт про отримання правової допомоги від 24.06.2025, рахунок від 24.06.2025 та платіжну інструкцію № 3 9429 від 24.06.2025, з яких вбачається, що вартість послуг, наданих адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» складає 10\~500,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги у сумі 3\~200,00 грн., що становить 31,87% позовної вимоги, а отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 722,02 грн., а також витрати на правничу допомогу у сумі 3\~346,35 грн.

Outcome: approved