Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Представник Буришин В.В., який, згідно з копією ордера про надання правничої (правової) допомоги від 02.04.2024 за № 1121824, представляє інтереси [PERSON] , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою до [PERSON] про усунення від права на спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що спадкодавець [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було заведено спадкову справу № 59369250. Позивачка та відповідачка, будучи спадкоємицями першої черги за законом після смерті [PERSON] у встановлений законодавством строк звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Позивачкою було подано до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області цивільний позов про визнання за нею права власності на спірне домоволодіння у порядку спадкування, за яким було відкрито провадження у справі № 308/5047/17, розгляд якої не завершився. У свою чергу, відповідачка звернулася до суду з позовною заявою про визнання недійсним заповіту, складеного [PERSON] на користь позивачки, за якою було відкрито провадження у справі 3 308/3741/18. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року розгляд справи завершено, заповіт було визнано недійсним, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємицями за законом, так як є доньками померлої [PERSON] та подали до нотаріальної контори у строки, встановлені законом, заяви про прийняття спадщини. У рамках цієї судової справи, на підставі ухвали суду було проведено судово-психіатричну експертизу, якою встановлено наявність у [PERSON] хронічного маячного розладу. [PERSON] мала намір переїхати до відповідачки, яка вже протягом 37 років проживає в США. У зв`язку з цим, з надією на переїзд в США, [PERSON] в середині 2015 року переїхала на тимчасове проживання до доньки відповідачки [PERSON] , та проживала там до лютого 2016 року, поки [PERSON] не померла. Після цього, [PERSON] виявила бажання проживати разом з іншою своєю донькою [PERSON] . [PERSON] по інтернет зв`язку повідомила позивачку, що утримувати матір та забирати її до себе не має наміру, її будинок хоче продати. Водночас сім`я позивачки забезпечувала [PERSON] всім необхідним для життя до моменту її смерті. 23 квітня 2025 року представником відповідачки - адвокатом Бойко Б.Б. було подано відзив на позовну заяву, який ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.04.2025 визнано таким, що поданий у строк, встановлений судом. У відзиві відповідачка спростовує твердження позивачки щодо заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що протягом багатьох років надавала матері фінансову підтримку шляхом надсилання грошових переказів. Зазначає, що позивачка не надала жодних доказів на підтвердження відсутності матеріальної підтримки з боку відповідачки та ухилення її від догляду за матір`ю. З огляду на це вважає, що доводи позивачки є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. У відповіді на відзив позивачка спростовує доводи відповідачки, наведені у відзиві на позовну заяву та зазначає, що відповідачкою не надані докази, які б підтверджували факт утримання нею матері в останні роки її життя. Додає, що після переїзду відповідачки до США, її діти залишились на утримані [PERSON] , у зв`язку з чим [PERSON] і сподівалася на переїзд на постійне місце проживання в США до доньки. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив, зазначив, що останні шість місяців свого життя покійна [PERSON] була під наглядом позивачки, яка постійно нею опікувалася. Відповідачка знала про стан здоров`я матері, однак, ухилялася від надання допомоги, що є підставою для усунення її від спадкування за законом. Просив позов адовольнити. Позивачка у ході розгляду справи надала усні пояснення, вказавши, що її рідна сестра [PERSON] - відповідачка по справі поїхала до Америки приблизно у 1985 році, залишивши своїх трьох дітей, а саме двох близнюків п`ятирічного віку та старшу 9-ти річну доньку [PERSON] , на батьків. З того часу була в Україні лише декілька разів. Батько помер у 1995 році. Після смерті батька, мати - померла [PERSON] проживала з онукою [PERSON] - старшою донькою відповідачки, яка після того як вийшла заміж, забрала її проживати до себе в м. Ужгород (м-н Дравці). Янка доглядала покійну [PERSON] до своєї смерті [INFO] . Сама [PERSON] пережила свою онуку менше як на пів року, померши у серпні 2016 року. Коли сестра приїжджала до України на похорон своєї доньки, то покійна мати почула, як вона хоче здати її в будинок для людей похилого віку, через що сильно засмутилася. Її племінниця [PERSON] своїх дітей не мала. Після її смерті покійну матір [PERSON] їй довелось забрати у Середнє в батьківську хату. Ще за життя мати казала, що хоче залишити хату позивачці та переписати на неї. Вона з чоловіком зробили документи, оформили домову книгу. Відповідачка жодним чином не допомагала матері, на похоронах у батька та матері не була, на поховання грошей не дала. Після своєї смерті мати не залишила ні копійки. Поки вона жила з [PERSON] , її повністю утримувала [PERSON] . Тільки одного разу, коли вона попросила, то вона купувала ліки. Вже після смерті [PERSON] , покійною [PERSON] опікувалась вона. [PERSON] участі в утриманні покійної матері не приймала. Мати за життя все надіялась що вона забере її до Америки, але так і не дочекалася. На день смерті покійна мала 81 рік. Відповідачка подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності та у відсутності її представника, у якій просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши позивачку та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Середнянської селищної ради Ужгородського району, [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено актовий запис № 31 від 06.08.2016. Після смерті [PERSON] . Ужгородською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 59369250 від 16.08.2016, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 16.08.2025 № 44779009. Відповідно до копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій, виданої державним нотаріусом Ужгородської районної державної нотаріальної контори Гончаренко М.В., [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] , у зв`язку з необхідністю надати до Ужгородської районної державної нотаріальної контори правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок. Згідно з доданою до позовної заяви копією висновку судово-психіатричної експертизи № 74, проведеної за ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.01.2020 у справі 308/3741/18, судово-психіатрична експертна комісія дійшла висновку, що померла [PERSON] в останні роки життя (приблизно з 2011 року) виявляла ознаки хронічного стійкого психічного розладу у вигляді Хронічного маячного розладу. Прогресуюче соматичне захворювання (хронічна серцева недостатність, кардіальний атеросклероз, ішемічна хвороба серця) також суттєво вплинули на психічний стан [PERSON] у період часу, що передував посвідченню заповіту. При огляді сімейним лікарем 02.03.2016 відмічено, що свідомість хворої затьмарена, пам`ять ослаблена, не орієнтується в часі і просторі, тривожна, відмовляється від ліків, потребує стороннього догляду. З урахуванням цього комісія дійшла висновку, що [PERSON] під час посвідчення заповіту 15.04.2016 не могла розуміти значення свої дій та керувати ними. З доданих до позовної заяви копій медичних карт, оглядів, виписок [PERSON] , дублікату медичної картки № [NUMBER] , суд встановив, що їй був поставлений основний діагноз Органічний галюцинаторний розлад та супутні діагнози атеросклеротичний кардіосклероз, синусова тахіаритмія. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16.08.2022 у справі № 308/3741/18, резолютивну частину якого постановою Закарпатського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року залишено без змін, заповіт № 47 від 15.04.2016, зареєстрований в Середнянській селищній раді, посвідчений секретарем ради Чорнак В.В., від імені [PERSON] , [INFO] , визнано недійсним. Допитаний у ході судового розгляду справи у якості свідка [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] , який є сином позивачки, повідомив, що померла [PERSON] проживала у своєї онуки [PERSON] , яка була донькою відповідачки [PERSON] та його двоюрідною сестрою, однак, після її смерті у лютому 2016 року, позивачка забрала свою матір - його бабку до себе, так як у Іванки не було дітей. Мати, яка є позивачкою, забезпечувала бабку - [PERSON] всім необхідним для життя. Додав, що в цей час відповідачка, його тітка, жодним чином не допомагала своїй хворій матері, а навпаки хотіла помістити її до будинку пристарілих. Допитана в ході судового розгляду в якості свідка [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , повідомила, що позивачка своїх батьків доглядала постійно, у той час як відповідачка залишила своїх трьох неповнолітніх дітей на утримання померлої та позивачки. Відповідачка регулярно відправляла посилки своїм дітям, однак, допомогу на утримання матері не надавала. Позивачка опікувалась як померлою [PERSON] , так і дітьми відповідачки. Допитана у ході судового розгляду справи в якості свідка [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] , повідомила, що відповідачка на похованні своєї доньки [PERSON] висловилась про те, що за матір`ю доглядати не збирається, а має намір передати її у будинок пристарілих. Додала, що жодної допомоги від відповідачки на утримання матері не надходило. Допитаний у ході судового розгляду справи у якості свідка [PERSON] , [INFO] , мешканець [ADDRESS] зазначив, що позивачка постійно доглядала за покійною [PERSON] . Оцінивши належним чином зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною п`ятою статті 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2018 року в справі № 712/4709/15-ц (провадження № 61-8023св18), від 04 березня 2019 року в справі № 321/1573/17-ц (провадження № 61-45879св18) та від 17 липня 2019 року в справі № 676/5086/15-ц (провадження № 61-25032св19). Крім того, у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18) та від 04 липня 2018 року в справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18) зроблено висновок, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами СК України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому, слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку. Непред`явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування. На думку суду, позивачкою [PERSON] не доведено винної поведінки відповідачки та обставин її свідомого ухилення від надання допомоги померлій [PERSON] . Зокрема, позивачкою не доведено, що померла потребувала допомоги саме від відповідачки, що відповідачка такої допомоги не надавала, хоча мала можливість таку надавати. Належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, на які [PERSON] покликається як на підставу своїх вимог, нею та її представником суду не надано. Таким чином, приймаючи до уваги відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження сукупності обставин, передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України, а саме: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed