Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодження фізичного здоров`я. Обґрунтовуючи вимоги поданого позову вказує на те, що 23.04.2023 приблизно о 12 годині 10 хвилині [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Тоуоtа Саmrу» з реєстраційним номером [NUMBER] , здійснюючи рух по сухому асфальтованому дорожньому покриттю вул. Семена Палія з боку вул. Паустовського в напрямку вул. Генерала Бочарова в м. Одесі, де організований двосторонній трьох рядний у кожному з напрямків рух, що розділені зеленою зоною, у другій від правого краю смузі свого напрямку руху, діючи необережно, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, рухаючись по дорозі біля будинку 126/1 по вул. Семена Палія в м. Одесі, дорожнє покриття якої перебувало у задовільному стані, без будь-яких ям та вибоїн, при виявленні пішохода за напрямком руху свого автомобіля, не зупинив керований ним транспортний засіб, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним для усіх учасників дорожнього руху, зокрема для пішохода, який у той час перетинав проїжджу частину в неустановленому для цього місці, та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка у той час перетинала проїзну частину вул. Семена Палія з право на ліво за ходом руху зазначеного автомобіля. При цьому, в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, водій [PERSON] мав технічну можливість запобігти наїзду на потерпілу [PERSON] , а його дії знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією. В результаті дорожно-транспортної події потерпілій [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці, закритого перелому кісток тазу зліва (тіла клубової кістки з переходом на крило, верхньої та нижньої гілок донної кістки), забійної рани лобної області, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Відповідно до Вироку Суворовського районного суду м. Одеси у кримінальній справі № 523/12992/23 від 25.01.2024 року [PERSON] визнано винним у скоєні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 286 КК України. В результаті вищезазначеного кримінального правопорушення [PERSON] зазнала тілесні ушкодження, у зв`язку з чим остання перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради із 23.04.2023 року по 15.05.2023 року із діагнозом: перелом нижнього кінця променевої кістки та супутніми захворюваннями: гострий біль, гіпертензивна хвороба з переважним ураженням серця, атеросклеротична хвороба серця, застійна серцева недостатність, перелом інших неуточнених частин поперекового-крижового відділу хребта та кісток тазу, перелом вертлюжної западини. Так, 28.04.2023 року позивачці здійснено операцію, а саме встановлено накістковий метало остеосинтез променевої кістки праворуч. Задля здійснення вищевказаної операції, позивачкою за власні кошти було придбано комплект фіксаторів для накістного остеосинтезу дистального відділу променевої кістки на загальну суму 22800,00 грн. Окрім того, у зв`язку із тривалим перебуванням на амбулаторному лікуванні, а саме із 15.05.2023 року по 15.07.2023 року, позивачка значний проміжок часу знаходилась у лежачому положенні, а тому було здійснено купівлю медичного протипролежневого матрацу на загальну суму 2115,00 грн. Враховуючи той факт, що тілесні ушкодження [PERSON] , які потребували довготривалого лікування сталися з вини відповідача, позивачка зазначає про те, що останній було заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює у розмірі 30000,00 грн. Позивачка зазначає, що моральна шкода полягає у безпомічності через отримані травми, необхідність стороннього догляду через безпорадний стан та неможливість вести повноцінне життя у період із 23.04.2023 року по 15.07.2023 року та психологічних стражданнях. У зв`язку з цим, просить суд задовольнити даний позов та ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] шкоду, заподіяної ушкодження фізичного здоров`я у розмірі 24915,00 грн. та моральну шкоду у розмірі 30000,00 грн. Суд констатує, що 24.02.2025 року представником відповідача було надано заперечення на позов, які за своєю правовою природою є відзивом на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні даного позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення щодо поданого позову представник відповідача вказує на те, що вирок суду від 25.01.2024 року відповідачем було виконано в повному обсязі. Позивачці було придбано ходунки та неодноразово привозились продукти харчування. Окрім того, відповідачем була повністю погашена виписка про лікування позивачки в міській лікарні. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 06.02.2025 року було постановлено проводити розгляд справи у спрощеному провадженні із повідомлення та участю сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Однак, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить суд проводити розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Однак, подала до суду заяву, в якій просить суд перенести розгляд справи, у зв`язку з тим, що остання буде приймати участь у кримінальному провадженні, розгляд якого призначено на ту ж саму дату. Однак, суд зауважує, що жодного доказу в підтвердження вищевказаної обставини суду надано не було. Відтак, суд вважає, що відповідач та представник відповідача були належним чином повідомлені про розгляд цієї справи та для останніх були створені достатні умови для реалізації ними своїх процесуальних прав. Згідно приписів до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Згідно приписів ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно п.\~8\~ч.\~2\~ст.\~16\~ЦК України\~способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. По справі встановлено, що 23.04.2023 приблизно о 12 годині 10 хвилині [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Тоуоtа Саmrу» з реєстраційним номером [NUMBER] , здійснюючи рух по сухому асфальтованому дорожньому покриттю вул. Семена Палія з боку вул. Паустовського в напрямку вул. Генерала Бочарова в м. Одесі, де організований двосторонній трьох рядний у кожному з напрямків рух, що розділені зеленою зоною, у другій від правого краю смузі свого напрямку руху, діючи необережно, в порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, рухаючись по дорозі біля будинку 126/1 по вул. Семена Палія в м. Одесі, дорожнє покриття якої перебувало у задовільному стані, без будь-яких ям та вибоїн, при виявленні пішохода за напрямком руху свого автомобіля, не зупинив керований ним транспортний засіб, не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечним для усіх учасників дорожнього руху, зокрема для пішохода, який у той час перетинав проїжджу частину в неустановленому для цього місці, та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка у той час перетинала проїзну частину вул. Семена Палія з право на ліво за ходом руху зазначеного автомобіля. При цьому, в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, водій [PERSON] мав технічну можливість запобігти наїзду на потерпілу [PERSON] , а його дії знаходяться в причинному зв`язку з даною дорожньо-транспортною подією. В результаті дорожно-транспортної події потерпілій [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої променевої кістки в типовому місці, закритого перелому кісток тазу зліва (тіла клубової кістки з переходом на крило, верхньої та нижньої гілок донної кістки), забійної рани лобної області, що спричинили тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступені тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Відповідно до Вироку Суворовського районного суду м. Одеси у кримінальній справі № 523/12992/23 від 25.01.2024 року [PERSON] визнано винним у скоєні кримінальних правопорушень (злочинів) передбачених ч. 1 ст. 286 КК України. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті вищезазначеного кримінального правопорушення [PERSON] зазнала тілесні ушкодження, у зв`язку з чим остання перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня № 11» Одеської міської ради із 23.04.2023 року по 15.05.2023 року із діагнозом: перелом нижнього кінця променевої кістки та супутніми захворюваннями: гострий біль, гіпертензивна хвороба з переважним ураженням серця, атеросклеротична хвороба серця, застійна серцева недостатність, перелом інших неуточнених частин поперекового-крижового відділу хребта та кісток тазу, перелом вертлюжної западини, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Виписки № 6609 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 15.05.2023 року. Обґрунтовуючи вимоги вказаної позовної заяви, позивачка вказує на те, що 28.04.2023 року позивачці здійснено операцію, а саме встановлено накістковий метало остеосинтез променевої кістки праворуч. Задля здійснення вищевказаної операції, позивачкою за власні кошти було придбано комплект фіксаторів для накістного остеосинтезу дистального відділу променевої кістки на загальну суму 22800,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи Видатковою накладною № 7227 від 24.04.2023 року. Окрім того, у зв`язку із тривалим перебуванням на амбулаторному лікуванні, а саме із 15.05.2023 року по 15.07.2023 року, позивачка значний проміжок часу знаходилась в лежачому положенні, а тому було здійснено купівлю медичного протипролежневого матрацу на загальну суму 2115,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією фіскального чеку № 4000452501 від 12.05.2023 року. З приводу тверджень відповідача щодо того, що останній купив ходунки, приносив продукти харчування до лікарні та повністю сплатив за лікування позивачки у лікарні, то суд зауважує, що такі витрати не охоплюються витратами, які пред`явлені в рамках розгляду даної цивільної справи. Згідно приписів ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України). Згідно приписів ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина друга цієї статті визначає, що збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Враховуючи вищевикладене, а також те, що ушкодження фізичного здоров`я [PERSON] було заподіяно внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіювачем якої згідно Вироку Суворовського районного суду м. Одеси від 25.01.2024 року є [PERSON] , а також збиткі, які були зумовлені внаслідок такої, суд доходить до переконання, що позов в частині позовних вимог про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] шкоду, заподіяної ушкодження фізичного здоров`я у розмірі 24915,00 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди, зазначений у позовній заяві, вимогам розумності та справедливості не відповідає. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд погоджується з доводами позивачки, що тілесні ушодження останньої потребували довготривалого лікування, вона зазнала негативні емоції та переживання з цього приводу, що призвело до порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, залучення інших осіб для сторонньої допомоги та для вирішення питання про відшкодування заподіяної шкоди. При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивачки, то суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних страждань, які вони зазнали в результаті ушкодження фізичного здоров`я, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Однак, виходячи із засад розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості, суд приходить до переконання, що заявлена позивачкою моральна шкода в розмірі 30000,00 грн. є надмірною, а тому дана вимога підлягає частковому задоволенню в частині розміру моральної шкоди у сумі 10000,00 грн. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно приписів ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). А тому, суд доходить висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення із відповідача [PERSON] користь позивачки [PERSON] суму у розмірі 24915,00 грн. у відшкодування шкоди, заподіяної ушкодження фізичного здоров`я, а також заподіяної моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, від сплати судового збору звільнені. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, на виконання вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн., встановлений Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ з урахуванням ставок судового збору станом на 01.01.2025 року (рік звернення до суду з позовом). На підставі наведеного,

Outcome: partial