Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі\~позивач, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал»), через систему «Електронний суд», звернувся з позовом до відповідача [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором у розмірі 42954,40 гривні, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 гривень, та витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 22 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №7191100 у відповідності до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 10000 гривень на платіжну карту, на умовах строковості, зворотності та платності. 25 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25.07/24-Ф, у відповідності до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна»\~відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набув право вимоги грошових коштів від відповідача. ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» відповідачу нараховано проценти за 84 календарних днів у сумі 42954,40 гривень. Зазначив, що 25.11.2024 було змінено назву ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Ухвалою судді від 21 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Статтями\~43,\~211 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду, відзив на позов не надала, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність від нього не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст.\~178, ч. 4 ст.\~223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини 1-4\~статті 12 ЦПК України). Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту частини 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1\~статті 81 ЦПК України). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 22 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] в електронній формі був укладений договір про надання споживчого кредиту №7191100, за умовами якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 10000 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами строком на 360 днів у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, а [PERSON] у свою чергу зобов`язалася одержати та повернути кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С5532, 22.10.2023 о 03-46. У пункті 9.8 договору визначено, що, підписуючи вказаний договір, споживач підтверджує, що перед укладенням кредитного договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», вказана в ч. 1, ч. 2\~ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~та розміщена на веб-сайті; вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», що розміщені на веб-сайті, повністю розуміє їх, погоджується із ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. У Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту №7191100 від 22.10.2023 визначено детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів. Паспорт споживчого кредиту і Таблиця підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором. На виконання умов вказаного договору ТОВ «Авентус Україна» 22.10.2023 надало відповідачу кредит в сумі 10000 грн шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки [PERSON] № [NUMBER] , що підтверджується інформацією ТОВ «УПР». У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позичальником щодо повернення кредиту та сплати процентів за договором виникла заборгованість за сумою кредиту у розмірі 10000,00 грн, 16238,40 грн - проценти за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №7191100 від 22 жовтня 2023 року ТОВ «Авентус Україна». 25 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25.07/24-Ф, у відповідності до умов якого, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило позивачу належне йому право вимоги до Відповідача коштів, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна». Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №25.07/24-Ф від 25.07.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] по кредитному договору №7191100 від 22 жовтня 2023 в сумі 42954,40 гривень, з яких: 10000,00 гривень - заборгованість за кредитом, 16238,40 гривень - заборгованість за нарахованими процентами, 16716,00 гривень проценти нараховані позивачем за 84 календарні дні. Отже Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» відступило позивачу право вимоги від [PERSON] належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань, право на одержання яких належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на підставі кредитного договору №7191100, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. З рішення № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року слідує, що найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено на нове найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Реєстраційні дії щодо зміни найменування позивача проведені державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Мельник І. В. 10 грудня 2024 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № 1000681070010062201 від 10 грудня 2024 року. Частиною 1\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частинами 1 і 2\~статті 207 ЦК України\~у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2\~статті 639 ЦК України). Зі змісту договору про надання споживчого кредиту №7191100 від 22 жовтня 2023 року вбачається, що [PERSON] підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором. У такий же спосіб відповідачка підписала Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит і Паспорт споживчого кредиту. Пунктом 9.6 договору про надання споживчого кредиту №7191100 від 22 жовтня 2023 року встановлено, що електронний підпис товариства створюється на договорі шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання, за зразком, попередньо узгодженим сторонами в укладеному договорі про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів. На виконання пункту 9.6 договір про надання споживчого кредиту №7191100 від 22 жовтня 2023 року підписаний шляхом накладення аналогу власноручного підпису уповноваженої особи товариства та відтиску печатки товариства, що відтворені засобами електронного копіювання. Кредитний договір містить персональні дані відповідачки, зокрема, рнокпп, дані паспорта, місце проживання, електронну адресу, номер мобільного телефону. Також в кредитному договорі визначено порядок та умови надання кредиту, сплати процентів. Зазначений договір не визнаний судом недійсним, а тому в силу\~статті 204 ЦК України\~діє презумпція правомірності правочину. За приписами пункту 1 частини 1 статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина 1 статті 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною 1 статті 1077 ЦК України\~визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За договором факторингу № 25.07/24-Ф від 25.07.2024 року, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» і ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який є невідємною частиною договору (пункт 1.1). Витягом з Реєстру боржників від 25 липня 2024 року підтверджено відступлення ТОВ «Авентус Україна» на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №7191100 від 22 жовтня 2023 року, укладеного із [PERSON] , на загальну суму 26238,40 грн. За змістом частини 1 статті 1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до договору факторингу № №25.07/24-Ф від 25 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» (клієнтом) та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» (фактором), фактор (у даному випадку позивач) набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб\~боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п 1.1 договору). Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме про стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 42954,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 гривень. Разом з тим, частиною четвертою\~статті 137 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм. Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» та адвокатом Столітнім М.М. 10 грудня 2024 року було укладено Договір про надання правової допомоги №10/12-2024, як вбачається з акту №1250 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № №10/12-2024 від 10 грудня 2024 року адвокатом Столітнім М.М. було надано ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» правові послуги на суму 10000 грн Суд, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, дійшов переконання, що заявлені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень\~є обґрунтованими та доведеними, і підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved