Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

02 жовтня 2023 року [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Паруль Юлія Олегівна звернулась з позовом до ТОВ «Петрівський квартал 2», ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про стягнення грошових коштів. Позов мотивує тим, що 24 січня 2020 між позивачем та ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» укладено договір №93482-А/2 купівлі-продажу деривативу. 17 листопада 2021 року укладено додаткову угоду до договору №93482-А/2, відповідно до якої позивач та відповідач ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» дійшли наступної згоди про розірвання зазначеного договору купівлі-продажу та повернення позивачеві грошових коштів у розмірі 489 175 грн. 00 коп. (чотириста вісімдесят дев`ять тисяч сто сімдесят п`ять) та у термін 180 календарних днів, тобто до 18 травня 2022 року. 24 січня 2020 року між позивачем та ТОВ «Петрівський квартал 2» було укладено договір №38/БХ15/1 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, за яким відповідач ТОВ «Петрівський квартал 2» зобов`язується передати у власність, а позивач прийняти у власність майнові права на квартиру [ADDRESS] . 17 листопада 2021 року укладено додаткову угоду до договору №38/БХ15/1 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 17.11.2021 року між позивачем та відповідачем ТОВ «Петрівський квартал 2» відповідно до якої сторони дійшли наступної згоди про розірвання зазначеного договору та повернення позивачеві грошових коштів у розмірі 167 300 (сто шістдесят сім тисяч) грн. та у термін 180 календарних днів, тобто до 18 травня 2022 року. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України, на думку позивача, ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» зобов`язаний сплатити індекс інфляції за період з 01 червня 2022 року по 31 серпня 2023 року в розмірі 68 234 грн. 28 коп. Одночасно з цим, на підставі ст. 625 ЦК України, на думку позивача, ТОВ «Петрівський квартал 2» зобов`язаний сплатити індекс інфляції за період часу з 01 червня 2022 року по 31 серпня 2023 року в розмірі 23 336 грн. 42 коп. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Волчко А.Я. від 06 жовтня 2023 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк на подачу відзиву на позов з дня вручення ухвали. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В. від 10 січня 2025 року прийнято до свого провадження вказана справа. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В. від 06 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу на 16 липня 2025 року. У судове засідання 16.07.2025 року представник позивача не з`явився. Подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. У судове засідання представник ТОВ «Петрівський квартал 2» та представник ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» не з`явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відзив подано не було. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. При розгляді справи судом встановлено, що 24 січня 2020 року між позивачем та ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» укладено договір № 93482-А/2 купівлі-продажу деривативу. 17 листопада 2021 року укладено додаткову угоду до договору №93482-А/2, відповідно до якої позивач та відповідач ТОВ «Компанія з управління активами «АНДЕРЕ РІХТІНГЕН» дійшли наступної згоди про розірвання зазначеного договору купівлі-продажу та повернення позивачеві грошових коштів у розмірі 489 175 грн. 00 коп. (чотириста вісімдесят дев`ять тисяч сто сімдесят п`ять) та у термін 180 календарних днів, тобто до 18 травня 2022 року. 24 січня 2020 року між позивачем та ТОВ «Петрівський квартал 2» було укладено договір №38/БХ15/1 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, за яким відповідач ТОВ «Петрівський квартал 2» зобов`язується передати у власність, а позивач прийняти у власність майнові права на квартиру [ADDRESS] . 17 листопада 2021 року укладено додаткову угоду до договору №38/БХ15/1 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 17.11.2021 року між позивачем та відповідачем ТОВ «Петрівський квартал 2» відповідно до якої сторони дійшли наступної згоди про розірвання зазначеного договору та повернення позивачеві грошових коштів у розмірі 167 300 (сто шістдесят сім тисяч) грн. та у термін 180 календарних днів, тобто до 18 травня 2022 року. Відповідно до ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. При вирішенні справи в цій частині суд враховує також і протиправну поведінку відповідачів, яка проявляється у перешкоджанні реалізації позивачем його права на розірвання спірних договорів. Одними із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Ефективний захист прав особи має бути спрямованим на відновлення справедливості. Тлумачачи закон під час його застосування до конкретних правовідносин та вирішуючи спір, суд повинен керуватися як завданням судочинства так і загальними засадами цивільного законодавства. Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Так, згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Статтею 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Так, п.8 договору купівлі-продажу деривативу передбачено, що відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору та зазначення суми, що підлягає поверненню. У п.4.4 договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру передбачено, що відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору та зазначення суми, що підлягає поверненню. У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Слід прийти до висновку, що відповідачами ТОВ «Петрівський квартал - 2» та ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» у погоджений термін - 180 календарних днів тобто у строк до 18 травня 2022 року грошові кошти не сплатили та не виконали свої зобов`язань. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України). У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 11 серпня 2021 року в справі №723/826/19 (провадження № 61-8810св20) вказано, що «приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) використовувала/використовували право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин)». Враховуючи, що відповідними умовами договорів позивачу надано право у будь-який момент строку дії договорів відмовитись від виконання договорів шляхом надіслання письмової відмови, і позивач скористався наданим йому правом, однак не може його реалізувати виключно через штучне перешкоджання відповідачами, суд приходить до висновку, що задоволення позовних вимог у частині щодо розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав і деривативу та стягнення коштів, які були сплачені позивачем на їх виконання залишається єдиним способом відновлення порушених прав позивача як споживача. Одночасно з цим, зазначені позивачем обставини, які знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, щодо значного порушення строків будівництва, знецінення грошових коштів, що були сплачені на виконання умов оспорюваних договорів, на думку суду, в своєї сукупності є істотними порушеннями відповідачами умов укладених Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру та Договору купівлі-продажу деривативу. Щодо стягнення з відповідачів індексу інфляції, суд вирішив наступне. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Згідно статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Стаття 252 ЦК України дає визначення строку та терміну, а саме: 1) строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; 2) термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до вимог частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved