Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивача [PERSON] - адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громада села Новошино в особі Журавненської селищної ради Стрийського району Львівської області (відповідач), в якій просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) на території Журавнівської селищної ради, площею 1,64 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №13925, виданого на підставі рішення Жидачівської районної ради від 11.03.1998 № 185 та зареєстрованого 08.04.1998 в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Журавненській селищній раді за №371. В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Журавненської селищної ради, площею 1,64 умовних кадастрових гектари, належне померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №13925 від 08.04.1998. Оскільки заповіту [PERSON] не залишала, то спадкування відбулося за законом. На момент смерті [PERSON] , окрім позивачки, не було інших спадкоємців першої черги спадкування за законом. Чоловік покійної [PERSON] помер значно швидше. Позивачка фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, бо вступила в управління та володіння спадковим майном. Позивачка похоронила матір, користується присадибною ділянкою, утримує спадковий будинок. 27.03.2025 позивачка звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті своєї матері [PERSON] , однак нотаріус відмовив через відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), що знаходиться на території Журавнівської селищної ради, що належала померлій і є спадковим майном. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання заявлених вимог в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Окрім цього, у заяві зазначив, що про відсутність на час розгляду справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення стосовно предмету даної заяви. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивача подано заяву про проведення підготовчого засідання за відсутності її та позивача і призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.22), заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника, підтримання заявлених вимог в повному обсязі (а.с.28). Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.23). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 21.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.17-18). Ухвалою підготовчого засідання від 30.05.2025 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.24). Ухвалою судового засідання від 18.07.2025 постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.29). Позиція суду. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивачки посилається як на підставу позовних вимог, врахувавши позицію представника відповідача, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.07.1960 (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про одруження від 25.09.2003 [PERSON] та [PERSON] одружились 29 квітня 1967 у відділі реєстрації актів громадянського стану Стрийського міського управління юстиції Львівської області. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с.7). [PERSON] померла [INFO] у с. Новошино Жидачівського району Львівської області, про що свідчить свідоцтво про смерть від 25.03.1998 (а.с.8). Згідно з довідкою Журавненської селищної ради від 17.03.2025 [PERSON] дійсно була зареєстрована та проживала в с. Новошино Жидачівського району Львівської області до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . У виконавчому комітеті Журавненської селищної ради заповіту від імені [PERSON] не посвідчувалось. [PERSON] прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті (а.с.9). Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру №80059273, 80059283 встановлено, що від імені [PERSON] заповіт не складався, після її смерті спадкова справа не заводилися та свідоцтва про право на спадщину не видавалися (а.с.10, 11). Відповідно до довідки відділу №5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 19.02.2025 за [PERSON] зареєстровано право на земельну частку (пай) розміром 1,64 умовних кадастрових гектарів на території Журавнівської селищної ради. Сертифікат серії ЛВ №13925, зареєстрований 08.04.1998 за №371 на підставі рішення ХІІ сесії ІІ скликання Жидачівської районної ради від 11.03.1998 №185 (а.с.12). Постановою завідувача Жидачівської ДНК від 27.03.2025 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай) на території Журавнівської селищної ради, що належала померлій і є спадковим майном (а.с.14). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на майно у порядку спадкування за законом та перешкоди у належному юридичному оформленні цього права у позасудовому порядку через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачу у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР (даної - ЦК УРСР) та Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, згідно з положеннями частини 1, 2 статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно з приписами статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (стаття 548 ЦК УРСР). Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Також, судом враховано положення статей 525, 527 ЦК УРСР, які передбачають час відкриття спадщини та осіб, що можуть бути спадкоємцями. За змістом частини 3 статті 5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Крім цього, суд зважає на роз`яснення, викладені у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування». Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час відкриття спадщини (день її смерті) належало право на земельну частку (пай) розміром 1,64 в умовних кадастрових гектарах на території Журавнівської селищної ради, відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №13925 від 08.04.1998. За життя [PERSON] особистого розпорядження на випадок своєї смерті не зробила. Позивач [PERSON] є дочкою спадкодавиці [PERSON] . Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову. З огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК УРСР. Позивач входить до першої черги спадкоємців за законом після смерті [PERSON] , прийняла спадщину, вчинивши дії, що свідчать про це, а саме: фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Фактичних даних про наявність інших спадкоємців першої черги за законом, які б прийняли спадщину або претендували на неї в силу вимог закону, матеріали справи не містять. Наведені обставини дозволяють дійти висновку, що [PERSON] має обґрунтоване право на зазначену земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] як спадкоємець першої черги за законом, однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивач має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим її представник і звернувся до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 524, 525, 529, 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР, статті 5, пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та

Outcome: approved