Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

03 квітня 2025 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило суд: - стягнути з [PERSON] на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101712475467487 від 07.04.2024 року у розмірі 19467,31 грн. станом на 02.04.2025 року, яка складається з наступного: 9938,57 грн. - заборгованість за кредитом, 8722,39 грн. - заборгованість за відсотками, 0,00 грн - заборгованість за комісією, 806,35 грн. - заборгованість за пенею. І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог АТ «АКЦЕНТ-БАНК» зазначило, що 07.04.2024 [PERSON] будучи клієнтом Банку уклала з Банком кредитний договір АВН0СТ155101712475467487, щодо надання кредиту в розмірі 10000.00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 99.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав, натомість відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, відповідно до умов Договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у [PERSON] станом на 02.04.2025 виникла заборгованість у розмірі 19467,31 грн що складається з: 9938,57 грн. - заборгованість за кредитом, 8722,39 грн. - заборгованість за відсотками, 806,35 грн. - заборгованість за пенею. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася та відзив не надала. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 03 квітня 2025 року справа надійшла до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 квітня 2025 надійшла у провадження судді Рижко Г.О. Ухвалою суду від 01 травня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків. 12 травня 2025 року на виконання вимог ухвали, до суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 14 травня 2025 року було прийнято до свого провадження цивільну справу № 357/4602/25; відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи на 23 червня 2025 року на 09:00 год. 23 червня 2025 року в зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей про причини неявки розгляд справи відкладено на 24 липня 2025 року на 09:00. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомила, правом на подання відзиву у встановлений судом строк не скористалася, заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило. Крім того, про час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України та шляхом направлення відповідного повідомлення у додаток «Viber» на номер телефону [NUMBER] , статус повідомлення «Доставлено» 23.06.2025 16:09:51. Згідно з довідками ф. 20 АТ «УКРПОШТА» судова кореспонденція не вручена адресату та повернута відправнику з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 дійшов висновку про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.04.2024 [PERSON] приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ "Акцент-банку" з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку (а.с.12-13). Відповідно до Заяви про надання послуги «Швидка готівка» №АВН0СТ155101712475467487 від 07.04.2024 відповідач уклала кредитний договір, яким їй було надано кредит у сумі 10000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 99% на рік, строк кредиту 36 місяців з 07.04.2024 р. по 06.04.2027 р. включно (а.с. 22-24). Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» підписаний [PERSON] , та в якому містяться персональні дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки, порядок повернення кредиту, що є свідченням того, що позичальник особисто та свідомо уклав вищезазначений договір (а.с. 20-21). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101712475467487 від 07.04.2024, наданого позивачем станом на 02.04.2025, вбачається, що за період з 07.04.2024 по 02.04.2025 заборгованість [PERSON] становить 19467,31 грн (а.с.29). Відповідно до меморіального ордеру №TR.35663516.26283.65455 від 07.04.2024 [PERSON] були перераховані кошти в сумі 10000.00 грн.(а.с.30). Згідно виписки по кредиту наданій позивачем, [PERSON] активно користувалася кредитними коштами в період з 07.04.2024 по 01.04.2025, сума заборгованості станом на 01.04.2025 становить 19442,14 грн. (а.с.31-32). На час розгляду справи відповідачем не надано доказів погашення зазначеної вище простроченої заборгованості. ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Відповідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно правового висновку Великої Палатою Верховного Суду №202/4494/16-ц від 31.10.2018 право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що 07.04.2024 між кредитором та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з підписанням кредитного договору № АВН0СТ155101712475467487. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті. [PERSON] була повідомлена про умови, правила та відсотки банку, однак не виконала обов`язок з повернення кредитних коштів і кредитор вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Крім того, відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості в приймається судом як достовірний. Тому, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 9938,57 грн. та стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 8722,39 грн., всього 18660,96 грн. Відповідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, оскільки неустойка (пеня) в сумі 806,35 грн нарахована позивачем після 24.02.2022, то в її стягненні слід відмовити. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню та стягненню з останньої 18660,96 грн. заборгованості за Кредитним договором, яка складається з: 9938,57 грн. заборгованості за тілом кредиту, 8722,39 грн. заборгованості за відсотками. З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено 2422,40 грн. судового збору. З огляду на викладене, частково задовольняючи позовні вимоги, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України стягує із відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог на суму 2322,06 грн (18660,96/19467,31*2422,40).

Outcome: partial