Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (далі позивач, ТОВ «Кредитсервіс») звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.08.2020 року [PERSON] уклав з ТОВ «Кредитсервіс», Кредитний договір № 200803-001 (далі - Кредитний договір). Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит у розмірі 50 000,00 грн., а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором. Відповідно до пунктів Кредитного договору Позичальник прийняв на себе обов`язок повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим Договором. Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 19.03.2024 року заборгованість за Кредитним договором становить 87 450,00 гривень, в т.ч.: тіло кредиту - 45 833.33 грн., прострочена заборгованість за процентами - 41 616.67 грн. З метою забезпечення виконання зобов`язань Позичальника по Кредитному договору №200803-001, 03.08.2020 року між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено договір поруки № 200803-001-01. Пунктом Договору поруки передбачено що Поручитель та Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 липня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків в три дні з дня отримання заявником ухвали. 17 липня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18 липня 2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 24 липня 2024 року від відповідача - [PERSON] надійшло клопотання про закриття провадження по справі у зв`язкі зі смертю [PERSON] . Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 серпня 2024 року клопотання [PERSON] про закриття провадження в частині позовних вимог задоволено частково. Закрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в частині пред`явлення позовних вимог до відповідача [PERSON] . Розгляд справи продовжено за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідачем не використано право на подання відзиву, заперечень та письмових пояснень. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. 03 серпня 2020 року ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено кредитний договір № 200803-001, згідно п.1.1 та п.2.1 кредитного договору Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 50 000,00 грн. На строк з 03 серпня 2020 року до 03 серпня 2021 року (а.с.15). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №200803-001, 03 серпня 2020 року між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] укладено договір поруки № 200803-001-01. Згідно п.3.1 Договору поруки, Поручитель та Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. На банківський рахунок Позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 47 050,00 грн., із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена Кредитним договором, у розмірі 5,9 %, що в грошовому еквіваленті 2 950,00 грн. Як доказ перерахування коштів ТОВ «Кредитсервіс» надав до суду копію платіжного доручення № 656 від 03.08.2020 р. на перерахування кредитних коштів [PERSON] . (а.с. 34) Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною першою ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних справа та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.1054 ЦК України, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст.1055 ЦК України). Однак, позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого відповідно до розрахунку заборгованості станом на 19.03.2024 року заборгованість за Кредитним договором становить 87 450,00 гривень, в т.ч.: тіло кредиту - 45 833.33 грн., прострочена заборгованість за процентами - 41 616.67 грн. (а.с. 35). 08 квітня 2024 року ТОВ «Кредитсервіс» надіслав позичальнику [PERSON] досудову вимогу з пропозицією усунути порушення зобов`язань (а.с.28-31). [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 91). В матеріалах справи відсутні відомості про відкриття спадкової справи та наявності спадкоємців, які прийняти спадщину. За приписами ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкування як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України), є підставою для універсального правонаступництва у цивільних правовідносинах. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України). Отже, у разі смерті позичальника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в основному зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зазначене, узгоджується із сталою судовою практикою, викладеною, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19). Слід зазначити, що предметом даного спору є вимога Кредитодавця до [PERSON] , як поручителя, про стягнення заборгованості за кредитним договором. За положеннями статей 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення такого зобов`язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно ч.1 ст.523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Згідно приписів ч.3 ст.559 ЦК України, порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу. Отже, зобов`язання поручителя за договором поруки може бути повністю припиненим у випадку, коли спадкоємцем після смерті позичальника, а отже, і новим боржником за кредитним договором, є інша особа, і якщо останній не давав згоди на забезпечення виконання основного зобов`язання новим боржником. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №520/7281/15-ц (провадження №14-49цс19). Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2023 року по справі № 570/3891/14 (провадження № 14-44цс22) зазначила наступне. Заміна боржника може відбуватися з різних підстав, у тому числі й з незалежних від нього, зокрема у результаті його смерті. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора стягує заборгованість в межах вартості майна, одержаного у спадщину (стаття 1282 ЦК України). За змістом зазначеної норми у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні, який відповідає перед кредитором в межах вартості одержаного у спадок майна. Слід наголосити, що зобов`язання за договором поруки нерозривно пов`язані з особою боржника, тому у разі смерті цього боржника, кредитор, який хоче задовольнити свої вимоги, повинен отримати від поручителів померлого та/або іпотекодавців відповідну згоду забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем). У разі отримання такої згоди правовідносини поруки/іпотеки за своїм змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. У разі ж недосягнення згоди і неотримання кредитором згоди поручителя та/або іпотекодавця забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (спадкоємцем), порука та/або іпотека визнаються припиненими. Отже, на поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника. Як зазначалося вище, позичальник за основним зобов`язанням [PERSON] помер. Відомості про наявність спадкоємців, які прийняли спадщину за спадкодавцем в матеріалах справи відсутні. У договорі поруки від 03 серпня 2020 року, який укладено між ТОВ «Кредитсервіс» та [PERSON] (п.2.6) наявна умова, що поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність за виконання зобов`язань Боржника. Разом з тим, вимоги до правонаступника позичальника, як основного боржника, банк не пред`явив. На переконання суду, вимога до поручителя, який несе солідарну відповідальність за виконання зобов`язань боржника, без пред`явлення вимоги до основного боржника, є необґрунтованою. Аналізуючи встановлені обставини у справі та правові норми, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed