Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

10 квітня 2025 року до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] , у якій позивачі просять стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на його утримання, як на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача. В обґрунтування позову посилаються на те, що відповідач є батьком [PERSON] , який [INFO] досяг повноліття, проживає з матір`ю та знаходиться на її забезпеченні. З 31 липня 2024 року до 31 липня 2028 року [PERSON] навчається на денному відділенні навчального закладу Українського державного університету науки і технологій на кафедрі військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту. [PERSON] самостійно несе витрати пов`язані з навчанням (придбання канцелярських товарів, освітньої літератури, оплачує освітні послуги). Відповідно до вимог ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. [PERSON] намагається дати своїй дитині освіту, робить усе від неї залежне, однак самотужки не в змозі повністю утримувати і забезпечувати дитину матеріально у період навчання, тому дитина потребує матеріальної підтримки зі сторони батька. Відповідач матеріально спроможний надати дитині допомогу, є фізично здоровим, працездатним та не має потреби у лікуванні серйозних хвороб. Відповідач працює та отримує дохід. Має у власності автомобіль. На його утриманні немає інших осіб. Через те, що відповідач добровільно допомоги на утримання повнолітньої дитини, яка навчається, не надає, хоча він працездатний а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Представником відповідача адвокатом Пілігрім П.О. поданий відзив на позов, у якому він зазначив, що позов не визнає та просить відмовити у його задоволенні через те, що 15 липня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] (нині [PERSON] ) укладено шлюб. Судовим рішенням у справі № 2-2514/11 шлюб між сторонами розірваний. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . 03.08.2018 року відповідачем подано заяву за місцем працевлаштування ТОВ «Агрофірма «Пісчанська» щодо утримання з його заробітної плати 25 відсотків на утримання дитини [PERSON] . 04.04.2025 року відповідачем подано заяву за місцем працевлаштування щодо припинення стягнення аліментів, у зв`язку із повноліттям дитини. Так, позивачі умисно вводять суд в оману, стверджуючи, щодо відсутності виплати відповідачем аліментів до повноліття [PERSON] . Крім того, позивачі вдруге вводять суд в оману, стверджуючи, що відповідач є власником авто, що не відповідає дійсності. Одночасно із цим, 01 грудня 2015 року [PERSON] та [PERSON] (нині [PERSON] ) укладений шлюб. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Крім того, від попереднього шлюбу [PERSON] має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батько якого [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Дитина пенсії по втраті годувальника не отримує. Відповідач мешкає разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , на його утриманні фактично перебуває двоє малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки про доходи від 23.04.2025 року, за період з жовтня 2024 року по березень 2025 року з відповідача утримано аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 37923.65 грн. Згідно довідки про доходи від 01.05.2025 року, загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.11.2024 року по 30.04.2025 року складає 53846,39 грн. Крім того, позивач частково забезпечує власних батьків передпенсійного віку. Так, мати відповідача працевлаштована, проте, кошти які вона отримує за виконану роботу у 2025 році, після відрахування податків, становлять 8300 грн. на місяць. Одночасно із цим, відповідно висновку ЛКК №346 від 13.05.2025 року, батько відповідача [PERSON] є хворою людиною, що потребує стороннього догляду, що підтверджується медичним висновком, та має низку діагнозів, а саме: деформуючий остеоартроз лівого кульшового суглоба, ПФС І-ІІІ ст., кісти двох нирок, хронічний панкреатит та лівобічна защемлена пахово-калиткова грижа, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 16.04.2024 року та випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 4315 від 11.08.2023 року. Вказані захворювання позбавляють можливості [PERSON] працевлаштуватися та отримувати заробітну плату. З метою доказування вказаних обставин, відповідачем надано форму ОК-5 ПФУ на [PERSON] та [PERSON] , яка підтверджує викладені обставини. Так, [PERSON] постійно вимушений лікуватися, крім того, батько відповідача здійснює заходи щодо підготовки для подачі документів для визначення ступеню працездатності та отримання групи інвалідності. Отже, батьки відповідача у 2025 році мають сукупний сімейний бюджет у 8300 грн на двох людей. Вказане свідчить, що батьки відповідача знаходяться у нужденному стані, а отже, відповідач фінансово підтримує (частково утримує) власних батьків, що також впливає на неможливість подальшого утримання повнолітньої дитини. Згідно довідки про доходи від 23.04.2025 року, середня заробітна плата позивача за 6 місяців становить 194589,62 грн, тобто, після утримання податків (18% ПДФО та 5% військовий збір) середня заробітна плата позивача становить 24972,34 грн. До викладеного, дружина займає посаду бібліотекаря Дитячої бібліотеки-філії, одночасно із цим, її щомісячний дохід після утримання податків становить 6560 грн, отже, із наведеного вбачається, що задовольнити власні потреби в повному обсязі вона не може. Отже, відповідач не може здійснювати утримання повнолітнього сина, оскільки, на повному або частковому утриманні [PERSON] перебувають п`ять осіб, які також потребують допомоги відповідача. Позивач [PERSON] є курсантом на навчається на кафедрі військової підготовки спеціалістів Державної служби транспорту. Так, заявляємо суду, що позивач [PERSON] , перебуває на бюджетній формі навчання, забезпечений житом, одягом та харчуванням, отримує щомісячне грошове забезпечення. Крім того, позивач [PERSON] перебуває у шлюбі. Її чоловік є військовослужбовцем, перебуває на службі у лавах ВСУ отримує грошове забезпечення, а отже, дійсне фінансове положення позивача [PERSON] не відображається наданою довідкою про доходи, одночасно із цим, позов заявлено у квітні 2025 року і надані суду відомості про доходи [PERSON] обліковуються за 2024 рік, що вказує на намагання скрити доходи у поточному році. Отже, викладені у своїй сукупності обставини, вказують на неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу, а тому позов не підлягає задоволенню. Ухвалою судді від 18 квітня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін і відкрито провадження у справі. Суд, дослідивши підстави позову, відзив а також подані сторонами докази у справі, дійшов до наступних висновків, а саме: Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , 2007 року народження є курсантом І курсу та навчається на кафедрі військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту Українського державного університету науки і технологій відповідно до наказу начальника кафедри військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту Українського державного університету науки і технологій (по особовому складу) від 31.07.2024 року № 12-РС. Форма навчання денна. Період навчання з липня 2024 року по липень 2028 року. Зареєстроване місце проживання позивачів: [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою також зареєстровані [PERSON] , 1966 р.н., та [PERSON] , 1963 р.н. [PERSON] з 01 грудня 2015 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З довідки виконкому Наталинської сільської ради Берестинського району Харківської області за вих. 200 від 01.05.2025 року виданій [PERSON] , в тому що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею зареєстровані та проживають: син [PERSON] , 2010 року народження; донька [PERSON] , 2016 р.н. та чоловік [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає разом зі своєю сім`єю. З відповіді №1600693 від 24.07.2025 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи [PERSON] вбачається, що вона за період з червня 2024 року по травень 2025 року отримала сукупний дохід 159233,33 грн; тобто її середньомісячний дохід за останній рік складає 13268,61 грн (159233,33грн/12міс). Відповідні відомості також містять докази перерахування позивачу [PERSON] до повноліття [PERSON] ТОВ «АФ «Пісчанська» (роботодавцем відповідача [PERSON] ) аліментів. З відповіді №1596484 від 23.07.2025 з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи [PERSON] вбачається, що він за період з червня 2024 року по травень 2025 року отримав сукупний дохід 410003,18 грн; тобто його середньомісячний дохід за останній рік складає 34166,93 грн (410003,18грн/12міс). З довідки про прибутки [PERSON] за вих. 227/278 від 02.07.2025, який навчається на Кафедрі військової підготовки спеціалістів Державної спеціальної служби транспорту Українського університету науки і технологій, за денною формою навчання, безкоштовно, курсант І навчального курсу [PERSON] з серпня 2024 року по травень 2025 року отримав дохід у вигляді грошового забезпечення у розмірі 51028,72 грн тобто його середньомісячний дохід складає 5669,86 грн (51028,72 грн/9міс); при цьому розмір грошового забезпечення з березня 2025 року становить 10020 грн на місяць. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , що не заперечується в поданих заявах сторонами; станом на час звернення до суду 10 квітня 2025 року з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, [PERSON] досяг повноліття. На утриманні відповідача [PERSON] перебуває малолітня дитина [PERSON] . Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 198 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим\~потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка передбачає, зокрема\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:\~1)досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2)продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4)наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей). Згідно зі\~статтею 200 СК України\~суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до\~статті 182 СК України\~в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання. Відповідно до ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд відхиляє доводи сторони відповідача щодо перебування на його утриманні окрім малолітньої [PERSON] інших осіб, тому як вони не підтверджені належними та допустимими доказами. В той же час у судовому засіданні встановлено, що повнолітня дитина відповідача перебуває на повному\~речовому, продовольчому та фінансовому забезпеченні за рахунок державного бюджету Міністерства оборони України,\~позивачі [PERSON] та [PERSON] не довели існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати аліменти на підставі\~статті 199 СК України, що є їх процесуальним обов`язком, не надали будь-яких\~доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у них потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання,\~придбання підручників тощо), що відповідає правовій позиції висловленій у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 635/1139/17. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Таким чином, приймаючи до уваги матеріальне становище повнолітньої дитини, яка навчається, стан здоров`я та матеріальне становище батьків [PERSON] , та інші обставини, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, а також з урахуванням рівня життя сьогодення, мінімальної заробітної плати та прожиткового мінімуму, наявності на утриманні відповідача малолітньої дитини, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed