Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Представником позивача адвокатом Добровольською Оленою Сергіївною в інтересах позивача, [PERSON] , пред`явлено до суду позов до відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, про визнання права власності, в якому представник позивача просила: 1. Позовну заяву про визнання права приватної власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами задовольнити повністю; 2. Визнати за [PERSON] , [INFO] , право приватної власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами за [ADDRESS] в цілому; 3. Звільнити від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», яка особу з інвалідністю II групи. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначила про те, що в [ADDRESS] , розташований будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] в якому проживала мати позивача по справі [PERSON] . 04 червня 1993 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області і зареєстрований в реєстрі за № 21, згідно якого, заповідала на випадок своєї смерті, свій будинок, розташований в селі Тимоновичі Семенівського району Чернігівської області своєй дочці [PERSON] (позивачу по справі). [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] на її майно відкрилась спадщина. Позивач по справі, як спадкоємець за заповітом звернулась до Семенівської районної державної нотаріальної контори в Чернігівській області, але нотаріус пояснила, що отримати свідоцтво про право на спадшину на житловий будинок не вбачається можливим, оскільки право власності на будинок не зареєстроване в установленому порядку. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] був побудований головою господарства [PERSON] у 1961 році на відведеній для цього земельній ділянці і оформлений шляхом внесення у господарську книгу Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області відповідного запису про відкриття особистого рахунку № 268, відповідно чинного законодавства на той час. Питання набуття права власності на той час регулювалося постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків». Даний правовий акт не пов`язував виникнення права власності на житловий будинок з проведенням його реєстрації. Це також підтверджено правовим висновком Верховного Суду України в цивільній справі № 6-137цс13 від 18 грудня 2013 року. 31 січня 1966 року наказом Мінкомгоспу УРСР була затверджена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, яка діяла до 13.12.1995 року (далі - Інструкція). Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української PCP, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім`я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Таким чином, після відкриття особового рахунку на будинок, [PERSON] стала власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Позивач по справі є єдиним спадкоємцем на майно померлої, яка фактично прийняла спадщину, відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном що відповідає вимогам ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до довідки №300 від 26.11.2024 року виданою вииконавчим комітетом Семенівської міської ради Чернігівської області згідно записам погосподарского обліку за 1991-1995 роки в будинку [ADDRESS] проживала та була зареєстрована голова господарства [PERSON] , дочка (позивач по справі) [PERSON] , зять та онуки. Після смерті матері позивач по справі оформила право власності на земельну ділянку, площею 0,25 гектара, яка була надана для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 24.02.2025 року. В зв`язку з тим, що за життя мати позивача по справі не зареєструвала право власності на будинок, на даний час не можливо оформити спадщину, і тому позивач по справі змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Відсутність у померлого документів про право власності на житловий будинок не можна визнати відсутністю у позивача права на спадщину на спірний житловий будинок. Тим більше, що право на спадщину після померлої матері позивача ніким з фізичних чи юридичних осіб не оспорюється. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та Цивільного кодексу України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке відповідно до ст. 1217 ЦК України може здійснюватися за заповітом або за законом. Відповідно до вимог частини 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації права власності на нерухоме майно встановлена також пунктом 1 частини 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В той же час в частині 5 ст. 3 цього ж Закону зазначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обтяжень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. В 2024 році позивач виготовила технічну документацію на зазначений будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, чим підтверджується належний технічний стан будинку та інших забудов. Ухвалою судді від 09 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, доручила представляти свої інтереси в суді адвокату Добровольській Олені Сергіївні. \~ \~ \~ \~У підготовче судове засідання представник позивача адвокат Добровольська Олена Сергіївна не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, до суду подала письмову заяву, згідно даних якої просила всі судові засідання розглянути без участі представника позивача та позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача, Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, Семенівський міський голова Новгород-Сіверського району Чернігівської області Деденко Сергій Іванович у підготовче судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, подав до суду письмову заяву, згідно даних якої просив розглянути справу без представника Семенівської міської ради протягом усіх судових засідань, у задоволенні позовних вимог міська рада не заперечує. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області, завідувач Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області Доля Наталія Миколаївна у підготовче судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, подала до суду письмову заяву, у якій просила суд розглянути справу без участі представника Семенівської державної нотаріальної контори на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Комунальне підприємство «Новгород-Сіверське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради, у підготовче судове засідання свого представника не направило, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, про поважні причини неявки представника суд не повідомило, письмове пояснення з викладом своїх аргументів і міркувань на підтримку або заперечення проти позову до суду не подало. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши справу у відповідності до ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~206\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~відповідач може\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті або\~в окремій\~письмовій заяві.\~У разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне задовольнити позов повністю за наступних обставин. Ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що ухвалення в підготовчому судовому засіданні рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до\~ч.\~4\~ст.\~206\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~відповідач може\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті або\~в окремій\~письмовій заяві.\~У разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову. Якщо визнання\~відповідачем позову\~суперечить закону\~або порушує\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб,\~суд постановляє\~ухвалу про\~відмову у\~прийнятті визнання\~відповідачем позову\~і продовжує\~судовий розгляд. У справі встановлено, що в [ADDRESS] , розташований будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] в якому проживала мати позивача по справі [PERSON] . 04 червня 1993 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області і зареєстрований в реєстрі за № 21, згідно якого, заповідала на випадок своєї смерті, свій будинок, розташований в селі Тимоновичі Семенівського району Чернігівської області своєй дочці [PERSON] (позивачу по справі). [INFO] [PERSON] померла. Після смерті [PERSON] на її майно відкрилась спадщина. Позивач по справі, як спадкоємець за заповітом звернулась до Семенівської районної державної нотаріальної контори в Чернігівській області, але нотаріус пояснила, що отримати свідоцтво про право на спадшину на житловий будинок не вбачається можливим, оскільки право власності на будинок не зареєстроване в установленому порядку. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за [ADDRESS] був побудований головою господарства [PERSON] у 1961 році на відведеній для цього земельній ділянці і оформлений шляхом внесення у господарську книгу Тимоновицької сільської ради Семенівського району Чернігівської області відповідного запису про відкриття особистого рахунку № 268, відповідно чинного законодавства на той час. Питання набуття права власності на той час регулювалося постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю та будівництво індивідуальних житлових будинків». Даний правовий акт не пов`язував виникнення права власності на житловий будинок з проведенням його реєстрації. Це також підтверджено правовим висновком Верховного Суду України в цивільній справі № 6-137цс13 від 18 грудня 2013 року. 31 січня 1966 року наказом Мінкомгоспу УРСР була затверджена Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, яка діяла до 13.12.1995 року (далі - Інструкція). Відповідно до п. 4 вказаної Інструкції реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу Української PCP, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Отже, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім`я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Таким чином, після відкриття особового рахунку на будинок, [PERSON] стала власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами. Позивач по справі є єдиним спадкоємцем на майно померлої, яка фактично прийняла спадщину, відповідно до вимог ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року шляхом фактичного вступу в управління і володіння спадковим майном що відповідає вимогам ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до довідки №300 від 26.11.2024 року виданою вииконавчим комітетом Семенівської міської ради Чернігівської області згідно записам погосподарского обліку за 1991-1995 роки в будинку [ADDRESS] проживала та була зареєстрована голова господарства [PERSON] , дочка (позивач по справі) [PERSON] , зять та онуки. Після смерті матері позивач по справі оформила право власності на земельну ділянку, площею 0,25 гектара, яка була надана для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 24.02.2025 року. В зв`язку з тим, що за життя мати позивача по справі не зареєструвала право власності на будинок, на даний час не можливо оформити спадщину, і тому позивач по справі змушена звернутись до суду за захистом своїх прав. Відсутність у померлого документів про право власності на житловий будинок не можна визнати відсутністю у позивача права на спадщину на спірний житловий будинок. Тим більше, що право на спадщину після померлої матері позивача ніким з фізичних чи юридичних осіб не оспорюється. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та Цивільного кодексу України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке відповідно до ст. 1217 ЦК України може здійснюватися за заповітом або за законом. Відповідно до вимог частини 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Обов`язковість державної реєстрації права власності на нерухоме майно встановлена також пунктом 1 частини 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В той же час в частині 5 ст. 3 цього ж Закону зазначено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до цього Закону реєстрація речових прав на нерухомість, їх обтяжень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. В 2024 році позивач виготовила технічну документацію на зазначений будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, чим підтверджується належний технічний стан будинку та інших забудов. підставі ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки визнання\~відповідачем позову\~у даному\~випадку не\~суперечить закону,\~тому що\~позивач [PERSON] \~є спадкоємцем\~за заповітом\~щодо спадкового\~майна померлої\~ [PERSON] , та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та про винесення рішення по суті справи у підготовчому судовому засіданні.

Outcome: approved