Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити [PERSON] , [INFO] , місце проживання: [ADDRESS] , батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі - 10 000 грн. щомісячно. В обґрунтування позову вказує, що 20.12.2022 рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради № 1548, дітям: [PERSON] , та [PERSON] було надано статус дітей позбавлених батьківського піклування. 20.12.2022 рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради № 1549, [PERSON] , рідну тітку по відношенню до дітей, було призначено їх опікуном. Дані рішення виконавчого комітету Золочівської міської ради були прийнятті з врахуванням наступної інформації: 22.07.2006 між [PERSON] (рідна сестра позивача) та [PERSON] було укладено шлюб, після чого [PERSON] взяла прізвище свого чоловіка " [PERSON] ". До початку повномасштабної агресії рф подружжя проживало у [ADDRESS] . Від спільного подружнього життя у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сестри позивача з Відповідачем не склалося. Мати дітей, [PERSON] , з 23.07.2018 на підставі контракту була призвана до лав Національної гвардії України. 22.04.2022 на початку повномасштабної агресії російської федерації, захищаючи м. Маріуполь, Донецької області попала в полон, де і перебуває по сьогоднішній день. [PERSON] (відповідач) з перших днів війни привіз дітей до їх бабусі - [PERSON] (матері [PERSON] ) і з тих пір їх долею, матеріальним становищем, навчанням і вихованням не цікавиться. Позивач через знайомих у м. Маріуполь дізналась, що останній живе в окупованому Маріуполі в своє задоволення, веде аморальний спосіб життя. З часу, коли він передав дітей свої тещі, лише один раз, у 2023 році телефонував до сина [PERSON] , та повідомив, що проживає на окупованій території живий і здоровий. Діти з вересня 2022 року разом з бабусею, [PERSON] , переїхали з прифронтових місць Донецької області у Львівську область, проживають в сім`ї позивача у м. Золочів Львівської області в орендованому приміщенні по [ADDRESS] , навчаються у Золочівському ЗЗСОШ-Ш ст. №1 Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області. Відповідач жодним чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами по навчанню, їх інтересами та станом здоров`я, Отже, [PERSON] , покладених на нього обов`язків не виконує. Всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачем самостійно, без участі та підтримки з боку відповідача. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. У зв`язку із вказаними обставинами, рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини від 28.11.2024 № 147 "Про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ." Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 06.05.2025 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Золочівського районного суду Львівської області від 30.06.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, подали заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримали, проти ухвалення заочного рішення не заперечили. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України, відзиву та/або клопотання про відкладення розгляду справи не подав. Представник Служби у справах дітей Золочівської міської ради у судове засідання не прибув, просив про розгляд справи у його відсутності. За вказаних обставин, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 265, 281, 282 ЦПК України, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.07.2006 між [PERSON] та [PERSON] у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області укладено шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис № 600. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ". Під час шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . 20.12.2022 рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради № 1548, дітям: [PERSON] та [PERSON] було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. 20.12.2022 рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради № 1549, позивача - [PERSON] , рідну тітку по відношенню до [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було призначено їх опікуном. Як встановлено з довідки № 372 від 20.03.2023 в/ч [NUMBER] НГУ, [PERSON] в період з 22.04.2022 по теперішній час перебуває у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України. Окрім того, з довідок від 14.10.2022 № 1315-5002236624, № 1315-5002236688, № 1315-5002236402 встановлено, що позивача та дітей: [PERSON] , [PERSON] взято на облік як внутрішньо переміщених осіб. Як вбачається з висновку комісії з питань захисту прав дитини Золочівської міської ради від 28.11.2024 № 147 "Про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ", встановлено, що матір дітей - [PERSON] на початку повномасштабного вторгнення була захоплена в полон. Батько дітей - [PERSON] , зі слів дітей та інших членів родини, перебуває на тимчасово окупованій території (с. Бердянське Донецької області), зв`язку з дітьми не підтримує. [PERSON] є рідною тіткою дітей, разом з племінниками, матір`ю (бабусею дітей) та своєю сім`єю евакуювались з району проведення бойових дій та з 01.09.2022 проживають у м. Золочеві, в орендованому помешканні. Усі члени родини мають статус внутрішньо переміщених осіб. Рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області від 28.11.2024 № 2864 затверджено вищезазначений висновок комісії з питань захисту прав дитини від 28.11.2024 № 147 задоволити. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав У статті 164 Сімейного кодексу України є вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав. Зокрема, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У ст. 150 Сімейного Кодексу України закріплені, наступні обов`язки батьків по вихованню дитини: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину; Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: «Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». Відповідно до ч.8 ст. 7 СК України, передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно вимог ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні. Суд вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2 , і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт ухилення батька від виконання батьківського обов`язку підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які підтверджують, що [PERSON] тривалий час ухиляється від належного виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, не піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкується з дітьми, що в сукупності підтверджує неналежне виконання ним своїх батьківських обов`язків. Батько дітей свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, участі у вихованні дітей не приймає, і не виявляє бажання брати таку участь в майбутньому в житті дітей. Рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області від 28.11.2024 № 2864 затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини від 28.11.2024 № 147 "Про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] " задоволити. Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . При цьому, стаття 166 Сімейного кодексу України, визначає правові наслідки позбавлення батьківських прав, а саме: особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Як вбачається з роз`яснень пленуму Верховного Суду України, наданих у п.16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» питання про стягнення аліментів на дитину одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити на вимогу позивача або з власної ініціативи. Відповідно до ч.1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи наведене вище, а також рівний обов`язок батьків по утриманню дітей, суд вважає за можливе стягувати кожного місця з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, щомісячно. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved