Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

ТОВ "Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Короткий виклад позовних вимог Позов мотивований тим, що між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та відповідачем укладено кредитний договір за умовами яких відповідач отримала грошові кошти, які зобов`язалася повернути та сплатити проценти.У порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання не виконала та допустила заборгованість в загальному розмірі 31050 грн, які позивач, як особа, яка набула право вимоги, просить стягнути. Рух справи Ухвалою суду від 19.06.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позиція сторін Представник позивача просить розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач заяв, клопотань, відзиву на позовну заяву не подала. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Фактичні обставини 13.08.2024 між ТОВ "СТАР ФАЙНЕНС ГРУП" та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 15171-08/2024 (далі - Договір) за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 10000 грн строком на 120 днів, а саме до 10.12.2024, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 547,50% річних від суми кредиту в розрахунку 1,5% (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Сторони погодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору. Обчислення строку кредитування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування коштів на поточний рахунок товариства) включно. Згідно додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 15171-08/2024 загальна вартість кредиту становить 28 000 грн, з яких: 10 000 грн - сума кредиту; 18 000 грн -проценти за користування кредитом. 27.11.2024 між ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" та позивачем укладено договір факторингу № 27112024/2 за умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту № 15171-08/2024 в розмірі 31 050 грн, з яких: 10 000 - сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 050 грн - сума заборгованості за відсотками, 5 000 сума за штрафом. Позиція суду Щодо укладення Договорів Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 зазначив, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Приймаючи до уваги те, що Договор кредиту підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд доходить висновку, що цей Договір за правовими наслідками прирівнюється до договорів, укладених у письмовій формі. Щодо відступлення права вимоги Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Приймаючи до уваги те, що позивачем надано документи, які підтверджують набуття вимоги за Договором кредиту, суд доходить висновку, що позивач набув право вимоги за цим Договором. Щодо розміру заборгованості Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, в строк, що встановлений у договорі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Обгрунтовуючи розмір заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 15171-08/2024 позивач виходить з того, що відповідач не повернула кредит та не сплатила проценти за користування кредитом період з 27.11.2024 по 30.04.2025 у загальному розмірі 31050 грн, з яких: сума заборгованості за основним боргом - 10 000 грн, 16050 грн - сума заборгованості за відсотками, штраф 5000 грн. У пункті п. 1.2 Договору сторони погодили, що строк кредиту становить 120 днів, тобто до 10.12.2024. За цей період нараховані відсотки, що відповідає умовам договору. Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові ВП ВС від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Після визначеного сторонами спливу строку кредитного договору боржник несе відповідальність в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, яку у даній справі позивач не просить застосувати. Стосовно штрафу Суд враховує, що згідно з п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак штраф у розмірі 5000 грн не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги встановлені обставини та заявлені позовні вимоги, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості: - за Договором про надання фінансового кредиту № 15171-08/2024 в розмірі 26\~050 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 10 000 грн, заборгованість за процентами - 16 050 грн. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2540,40 (3028 грн (сума судового збору, сплаченого за подання позовної заяви)/31050 грн (ціна позову) х 26050 грн (розмір позовних вимог, який підлягає до задоволення) грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial