Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою, згідно якої просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, укладений 07.10.2016 між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №879. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.10.2016 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області за актовим записом №879. Від даного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що у 2020 році подружжя припинило шлюбні відносини та від того часу має окремий побут. Причинами припинення шлюбу є різні погляди на шлюб, права та обов`язки подружжя, спільний бюджет та спільний побут. Внаслідок вказаних обставин сторони втратили почуття один до одного. Позивач вважає, що поновлення шлюбних відносин є неможливим та суперечить інтересам сторін та дитини. Майновий спір та спір щодо місця проживання дитини відсутній. За викладених обставин позивач і звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою судді Крюківського районного суду міста Кременчука від 17.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, однак надав до суду заяву, згідно якої просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи, однак надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу за її відсутності та вказала, що проти розірвання шлюбу не заперечує. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання, на підставі частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, враховуючи думку сторін, викладену в письмових заявах, проаналізувавши матеріали справи, приходить до наступних висновків. 07.10.2016 між позивачем [PERSON] , [INFO] , та відповідачем [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб у Кременчуцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що здійснено актовий запис №879, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видано 07.10.2016. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 30.08.2019 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. В судовому засіданні встановлено, що фактично сторони спільно не проживають тривалий час, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подружжя не має наміру щодо збереження шлюбу. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Приймаючи до уваги ту обставину, що сторони фактично не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, вони не мають наміру щодо збереження шлюбу, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог позивача [PERSON] і вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved