Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

08 квітня 2025 року позивач через свого представника - адвоката Реу Р.В. звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, як Органу опіки та піклування, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області, Служба у справах дітей Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, посилаючись на таке. Позивач та [PERSON] , [INFO] , з 2016 року по 08 вересня 2024 року, проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у своєму будинку за адресою: [ADDRESS] . Від спільного проживання у позивача та [PERSON] , народилась донька [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини до актового запису про народження внесені відповідно до ст. 135 СК України за заявою матері. [INFO] [PERSON] померла. Позивач стверджує, що він є біологічним батьком дитини. За звернення позивача до органів РАЦС про внесення змін до актового запису про народження дитини у відомості про батька, йому було відмовлено. На цей час позивач не має іншої можливості визнати за собою батьківство щодо дитини та внести зміни до актового запису про її народження, окрім як у судовому порядку. Враховуючи викладене, просить суд визнати його батьком дитини [PERSON] , народженої [INFO] та внести зміни до актового запису № № 162 від 04 липня 2018 року, вчиненого Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про народження [PERSON] , [INFO] , змінивши відомості про батька: у графі прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] »; доповнивши графу дата народження батька [INFO] , у графі громадянство - України; у графі місце проживання вказати: [ADDRESS] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 квітня 2025 року справу № 513/493/25 розподіллено судді Миргород В.С. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 09 квітня 2025 року провадження у справі було відкрито в загальному порядку та призначено підготовче засідання. 09 травня 2025 року представником позивача - адвокатом Реу Р.В. до суду направлено клопотання про заміну первісного відповідача на належного відповідача, визнавши по цивільній справі відповідачем Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області, а Виконавчий комітет Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області визнати третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог по справі (Вх. № 2983/25-Вх від 09.05.2025 р.). Ухвалою суду від 19 травня 2025 року клопотання представника позивача - адвоката Реу Р.В. задоволено, замінено сторону у справі, а саме третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області (код ЄДРПОУ - 23212331) на відповідача - Південне міжрегіональне управління міністерства юстиції (м. Одеса) Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області (код ЄДРПОУ - 23212331). 03 липня 2025 року на запит Саратського районного суду Одеської області Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), надано копію актового запису про народження № 162 від 04 липня 2018 року. Ухвалою суду від 03 липня 2025 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та його представник, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилися. 30 липня 2025 року від представника позивача - адвоката Реу Р.В., надійшла, заява в якій останній просить справу № 513/493/25 розглядати у його відсутність та за відсутності позивача; позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити в повному обсязі (Вх. № 4673/2025-Вх від 30.07.2025 р.). Представник відповідача Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час проведення судового засідання, шляхом направлення повістки на електронну адресу, в судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява, в якій просять суд розглядати справу у відсутністьї х представника (Вх. №4161/25-Вх від 03.07.2025 р.). Представник третьої особи - Виконавчий комітет Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, будучи належним чином повідомленим про дату, місце та час розгляду справи шляхом направлення виклику на електронну адресу, до суду направив заяву про проведення судового розгляду без їх представника, позовні вимоги визнають. Служба у справах дітей Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області, як третя особа по справі, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлялась своєчасно шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, у судове засідання також не з`явилась, суду подали заяву, якою просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (Вх. № 4159/25-Вх від 03.07.2025 р.). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року. В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні». Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Положення ст.4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, а також охоронюваних законом інтересів судом. Вимоги ст. ст. 13, 81, ч.5 ст.263 ЦПК України зобов`язують суд з`ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів, зобов`язують суд з`ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження дитини та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживали однією сім`єю за адресою: [ADDRESS] , як чоловік і дружина, що підтверджується довідкою виданою Саратською селищною радою Білгород-Дністровського району одеської області за вихідним № 747. Від спільного проживання, [INFO] в них народилася донька [PERSON] , про що Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області видано свідоцтво про народження дитини серії [NUMBER] на підставі актового запису № 162 від 04 липня 2018 року. З копії актового запису про народження № 162 від 04 липня 2018 року, вбачається, що державна реєстрація народження здійснена Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області відповідно до ч. 1 ст.135 Сімейного Кодексу України, за вказівкою матері. Відомості про батька вказано « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] , [INFO] , - померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 27 вересня 2024 року Саратським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі актового запису про смерть № 460 від 27 вересня 2024 року. Так, рішенням Виконавчого комітету Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 10 жовтня 2024 року за № 1156 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини сироти, у зв`язку із смертю матері [PERSON] . Згідно наказу служби у справах дітей Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 13 вересня 2024 року за №35 малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштовано в сім`ю співмешканця померлої матері дітей - [PERSON] , [INFO] строком на два місяці. Відповідно наказом служби у справах дітей Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 14 листопада 2024 року № 38 продовжено термін тимчасового влаштування дітей у зв`язку з тим, що [PERSON] виявив бажання встановити батьківство. У відповідності до Висновку про стан здоров`я та розумовий розвиток дитини від 15 січня 2025 року [PERSON] , 13 березня 2018 року - здорова. Також згідно висновку про стан здоров`я від 11 грудня 2024 року [PERSON] , [INFO] здоровий та захворювань в останнього не виявлено. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Преамбула та ст.ст. 7, 9, 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння, дитина, наскільки це можливо, повинна знати своїх батьків, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню. З метою гарантування і сприяння здійсненню прав, викладених у Конвенції, держави-учасниці надають батькам належну допомогу у виконанні обов`язків по вихованню дітей. Статтями 3,4 Декларації про соціальні і правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, прийнятою резолюцією Генеральної Асамблеї від 3 грудня 1986 року передбачено, що турбота про дитину лежить насамперед на її власних батьках. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що «СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved