Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

20.03.2025 адвокат Чекін Д. О. в інтересах [PERSON] через систему "Електронний суд" подав до Балаклійського районного суду Харківської області позовну заяву до [PERSON] з наступними вимогами: стягнути з відповідача на користь позивача 83 447 грн 34 коп. відшкодування матеріальної шкоди; стягнути з відповідача на користь позивача 4 500 грн 00 коп. відшкодування витрат на експертні послуги; стягнути з відповідача на користь позивача 10 000 грн 00 коп. відшкодування моральної шкоди; стягнути з відповідача на користь позивача 1 211 грн 20 коп. відшкодування витрати по сплаті судового збору. На обґрунтування позову зазначено, що 22.09.2024 о 13:10 годині в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, вул. Харківська, 19, [PERSON] керуючи транспортним засобом Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі [PERSON] , яка керувала власним транспортним засобом Toyota Corolla, реєстраційний номер [NUMBER] , і наближалась до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, та допустив зіткнення транспортних засобів, чим порушив пункти 2.3 б), 16.11 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 02.10.2024 по справі № 610/3721/24 відповідача визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та застосоване до нього стягнення у виді штрафу. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за що [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 126 КУпАП. Автомобіль позивача Toyota Corolla, реєстраційний номер [NUMBER] , зазнав механічних пошкоджень, та згідно висновку про оцінку вартості матеріального збитку КТЗ № 379/10-24 від 08.10.2024 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 83 447 грн 34 коп. Вважав, що відповідач повинен відшкодувати, спричинену шкоду, як володілець джерела підвищеної небезпеки. Крім того, зазначив, що позивачу протягом тривалого часу, у зв`язку з пошкодженням автомобіля, довелося самостійно шукати кошти для ремонту автомобіля, користуватися громадським транспортом, а у зв`язку з проходженням військової служби у лавах Національної гвардії України, довелося зіткнутися з труднощами та незручностями під час щоденної поїздки до тимчасового пункту управління військової частини. Отже, визначив розмір спричиненої моральної шкоди - 10 000 грн 00 коп. 21.03.2025 Балаклійським районним судом Харківської області отримана інформація з Єдиного державного демографічного реєстру № 1220566. Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 24.03.2025 справу направлено за територіальною підсудністю для розгляду до Зміївського районного суду Харківської області. 11.04.2025 матеріали цивільної справи надійшли до Зміївського районного суду Харківської області. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15.04.2025 позовну заяву залишено без руху, оскільки до позовної заяви не додано доказ надсилання відповідачу за зареєстрованим місцем проживання копій поданих до суду документів з урахуванням положень частини 7 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України. 16.04.2025 представник позивача Чекін Д. О. надіслав до суду заяву про усунення недоліків з квитанціями та описами щодо направлення копії позовної заяви з додатками за зареєстрованим та фактичним місцями проживання відповідача. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.04.2025 провадження у зазначеній справі відкрито, призначено підготовче засідання на 16.05.2025. 02.05.2025 від представника позивача Чекіна Д. О. надійшла заява про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів. 16.05.2025 вирішено всі питання підготовчого провадження, та ухвалою суду закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 16.06.2025. 16.06.2025 у зв`язку з першою неявкою відповідача судовий розгляд відкладений на 01.08.2025. 01.08.2025 належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися повторно. Представник позивача Чекін Д. О. надіслав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач [PERSON] , який повторно не з`явився в судове засідання, при цьому повідомлялася повістками, одна з яких йому була вручена в суді 16.05.2025, а друга направлена на номер мобільного телефону [NUMBER] , відповідно до якого складена заява на отримання електронних повісток (а. с. 69, 70, 81), не повідомив причин неприбуття до суду, заяв про відкладення судового розгляду не подавав. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18). Виходячи з того, що відповідач [PERSON] не скористався своїми цивільними процесуальними правами на подачу відзиву на позов та пояснень щодо суті спору; про необхідність подачі або витребування додаткових доказів, які мали б значення для вирішення цієї справи не заявляв, будь-яких інших клопотань, які б впливали на вирішення справи не подавав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] , не відкладаючи судовий розгляд. Зважаючи на те, що всі належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, і це не перешкоджає розгляду справи по суті, судовий розгляд справи проведено за відсутності учасників справи на підставі наявних у суду матеріалів. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 02.10.2024 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП за наступних обставин: 22.09.2024 о 13.10 годині в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, вул. Харківській, буд. 19, [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки "Daewoo Lanos", державний номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги в русі [PERSON] , яка керувала власним транспортним засобом автомобілем марки "Toyota Corolla", державний номерний знак [NUMBER] , і наближалась до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, та допустив зіткнення транспортних засобів, чим порушив пункти 2.3 б), 16.11 Правил дорожнього руху. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП (а. с. 10, 11). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Daewoo Lanos, реєстраційний номер [NUMBER] , не була застрахована, що підтверджується постановою ВП № 1 (м. Балаклія) Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області від 22.09.2024 про притягнення [PERSON] до відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП (а. с. 9). З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , вбачається, що власником транспортного засобу Toyota Corolla, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а. с. 14). За результатами огляду пошкоджень оцінювачем ТОВ "Клевер Експерт" було складено висновок щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 379/10-24 від 08.10.2024, за результатами якого вартість відновлювального ремонту без урахуванням фізичного зносу складників автомобіля Toyota Corolla, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при дорожньо - транспортній пригоді, складає 83 447 грн 34 коп. (а. с. 15-29). Відповідно до рахунку № 372/24 від 30.09.2024 вартість оцінки матеріального збитку т/з Toyota Corolla, реєстраційний номер [NUMBER] , склала 4 500 грн 00 коп. (а. с. 12). Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов`язку в натурі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Статтею 23 ЦК України передбачене право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, позивач, якій неправомірними діями відповідача завдано матеріальну та моральну шкоду має право на її відшкодування. Представником позивача доведено факт спричинення [PERSON] матеріальної шкоди [PERSON] на суму 83 447 грн 34 коп. Також, документально підтверджені витрати на оцінку матеріального збитку відповідним суб`єктом на суму 4 500 грн 00 коп. Визначаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди, суд взяв до уваги конкретні обставини справи, незручності, яких зазнала позивач у зв`язку з позбавленням можливості користуватися транспортним засобом, ступінь вимушеного порушення нормального укладу життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль. Виходячи із суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити у повному обсязі та стягнути зі [PERSON] на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000 гривень. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп (а. с. 1).

Outcome: approved