Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

02.11.2023 [PERSON] подав до суду позовну заяву до [PERSON] , [PERSON] , а 22.03.2024, 25.11.2024, 24.02.2025, 16.04.2025 представник позивача [PERSON] подала заяви про зменшення розміру позовних вимог, в остаточній редакції з наступними вимогами: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 06.10.2020, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , у загальному розмірі 12 924,17 доларів США, з яких: 12\~000 доларів США - сума основного боргу, 924,17 доларів США - 3\~%\~річних; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики, від 09.10.2021, укладеним між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] , з іншого боку, у загальному розмірі 6 120, 93 доларів США, з яких: 5 739,23 доларів США - сума основного боргу, 381,7\~доларів США - 3\~% річних; судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача. На обґрунтування позову зазначено, що 06.10.2020 [PERSON] уклав з [PERSON] договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від нього у борг грошові кошти у розмірі 12\~000 доларів США на строк 6 місяців, що підтверджується письмовою розпискою від 06.10.2020. [PERSON] зобов`язалася повернути кошти до 07.04.2021, але кошти не повернула. Крім того, 09.10.2021 [PERSON] уклав з [PERSON] та [PERSON] договір позики, відповідно до якого відповідачі спільно отримали від нього у борг грошові кошти у розмірі 12 000 доларів США на строк один рік, що підтверджується письмовою розпискою із зобов`язанням повернути отримані у борг грошові кошти до 09.10.2022, засвідченою їх особистими підписами. Строк виконання договорів позики від 06.10.2020 та від 09.10.2021 сплив. Свої зобов`язання за вказаними договорами позики відповідачі не виконали, на час звернення з позовом ніяких сум в рахунок повернення боргу не виплатили. Розписки позичальників, надані на підтвердження укладення договорів позики з ним, свідчать про виникнення правовідносин, які регулюються положеннями цивільного законодавства. Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність у нього оригіналів розписок у розумінні вищевказаної норми закону свідчить про те, що зобов`язання з повернення позики позичальниками не виконані. Умовами договору позики від 06.10.2020 передбачено, що 07.04.2021 [PERSON] зобов`язана повернути отримані у борг грошові кошти у розмірі 12 000 доларів США. Оскільки [PERSON] умови вказаного договору не виконано, з 08.04.2021 починається перебіг строку прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, станом на 31.10.2023 різниця між датою розрахунку та датою виникнення прострочення зобов`язання становить 937 днів, отже за період з 08.04.2021 по 31.10.2023 розмір 3\~% річних дорівнює: 12\~000 доларів США (сума боргу) х 3 % (процентна ставка)/100%/365 днів х 937 (кількість прострочених днів) = 924,17 доларів США. Крім того, умовами договору позики від 09.10.2021 передбачено, що 09.10.2022 [PERSON] та [PERSON] зобов`язані повернути отримані у борг грошові кошти у розмірі 12\~000 доларів США. Зазначене боргове зобов`язання відповідачами також не виконане, а тому з 10.10.2022 починається перебіг строку прострочення виконання зобов`язання. Отже, станом на 31.10.2023 різниця між датою розрахунку та датою виникнення прострочення зобов`язання становить 387 днів, відтак, за період з 10.10.2022 по 31.10.2023 розмір 3 % річних дорівнює: 12\~000 доларів США (сума боргу) х 3 % (процентна ставка)/ 100% / 365 днів х 387 (кількість прострочених днів) = 381,70 доларів США. Таким чином, станом на 31.10.2023 загальна сума боргу [PERSON] та [PERSON] перед ним за договорами позики від 06.10.2020 та від 09.10.2021 складає 25\~305 доларів США 87 центів, з яких: 24000 доларів США - сума основного боргу, 1 305,87 доларів США - 3 % річних. На підставі, викладеного звернувся з цим позовом до суду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.12.2023 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 18.01.2024. 17.01.2024 представник позивача [PERSON] подала до суду клопотання про долучення доказів, в якому долучила до матеріалів справи: оригінал розписки [PERSON] від 06.10.2020 про отримання у борг 12\~000 доларів США; оригінал\~розписки [PERSON] та [PERSON] від 09.10.2021 про отримання у борг 12 000 доларів США. (а. с. 35-40). 18.01.2024 у зв`язку з першою неявкою відповідачів підготовче засідання відкладене на 19.02.2024. 19.02.2024 за клопотанням представника позивача [PERSON] підготовче засідання відкладене на 25.03.2024. 22.03.2024 представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог (в порядку ст. 49 ЦПК України) та просила: зменшити розмір позовних вимог, заявлених [PERSON] у позовній заяві у справі № 621/4154/23, виклавши їх у наступній редакції - 1) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 06.10.2020, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , у загальному розмірі 12 924 (дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) долари США 17\~центів, з яких: 12 000 (дванадцять тисяч) доларів США - сума основного боргу, 924\~(дев`ятсот двадцять чотири) долари США 17 центів - 3 відсотки річних; 2) стягнути за договором позики від 09.10.2021, укладеним між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] , на користь [PERSON] солідарно суму боргу в розмірі 10 887 (десять тисяч п`ятсот п`ять) доларів США 80 центів - сума основного боргу, 381 (триста вісімдесят один) долар США 70 центів - 3 відсотки річних; судові витрати стягнути на користь [PERSON] з відповідачів. 25.03.2024 у зв`язку з прийняттям заяви про зменшення розміру позовних вимог, підготовче засідання відкладене на 23.04.2025. 23.04.2024 з причини тимчасової непрацездатності судді [PERSON] підготовче засідання відкладене на 05.06.2024. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 05.06.2024 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.06.2024. 25.06.2024, 28.08.2024 судовий розгляд відкладений з причини зайнятості судді [PERSON] у розгляді кримінальних проваджень. 10.10.2024 представник відповідачів [PERSON] подала заяву, в якій просила надати їй доступ до справи. 14.10.2024 за клопотанням представника відповідачів [PERSON] судовий розгляд відкладений на 25.11.2024. 22.10.2024 представник відповідачів [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому просила: поновити процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву; витребувати у приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Трубнікової В. В. копію нотаріальної справи № 1002/2020; витребувати в ГУ ДПС у Харківській області інформацію про доходи [PERSON] за 2019, 2020, 2021 роки; позовну заяву [PERSON] задовольнити частково, а саме стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 5 380 грн 00 коп. доларів США. На обґрунтування відзиву зазначила, що восени 2015 року [PERSON] з [PERSON] взяли у [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 15 000 доларів США, під заставу будинку в [ADDRESS] . Віддавали щомісяця по два відсотки від суми. Розписок про часткове повернення позики у [PERSON] не брали, бо мали з ним приятельські і довірливі стосунки. В період з 2016 по 2020 періодично виникали фінансові складнощі, тому не кожного місяця сплачували по два відсотки від суми заборгованості, які за пропозицією [PERSON] до основної суми боргу (15 000 доларів США) була додана ще сума боргу в розмірі 2 000 доларів США. За період з 2015 року по 06 жовтня 2020 року відповідачі сплатили [PERSON] в рахунок погашення боргу 18 000 доларів США (по 2 відсотки від суми боргу щомісячно). Але, як вже зазначалось, розписок про отримання цих коштів [PERSON] не писав. Відповідачі розуміють, що в разі, якщо [PERSON] ці обставини не підтвердить, у них відсутні правові підстави наполягати на частковому погашенні боргу. 06.10.2020 під час оформлення договору купівлі-продажу будинку, який перебував у заставі позивача, за його згодою було знято обмеження з будинку і в цей же день відповідачі виплатили [PERSON] 5 000 доларів США, які отримали від продажу будинку. Таким чином, навіть якщо не брати до уваги часткову сплату боргу, яка мала місце в розмірі 2\~відсотків від суми боргу, з урахуванням сплаченої суми в розмірі 5 000 доларів США, заборгованість відповідачів становила 12 000 доларів США. Оскільки борг ще залишався, [PERSON] запропонував [PERSON] та [PERSON] написати ще одну розписку на залишок боргу, суму якого, [PERSON] розрахував із розрахунку залишку боргу та щомісячних відсотків в розмірі 2 відсотки від суми боргу. Ніяких грошей в день написання розписки на 12 000 доларів США [PERSON] та [PERSON] в позику не брали, а\~цією розпискою лише підтвердили наявність та суму боргу. З жовтня 2020 року по жовтень 2021 відповідачі [PERSON] та [PERSON] сплатили [PERSON] відсотки за користування позикою в розмірі 2 880 доларів США, однак розписок від [PERSON] не мають. 09.10.2021 відповідачі погасили 2 000 доларів США основного боргу. Тобто, станом на 09.10.2021 залишок боргу (без врахування сплачених відсотків) становить 10 000 доларів США. За пропозицію [PERSON] , після передання йому 2 000 доларів США, відповідачі 09.10.2021 знову написали розписку. Фактично ніяких грошей в день написання розписки відповідачі від [PERSON] не отримували, а цією розпискою лише підтвердили суму боргу. Від суми залишку боргу (10 000 доларів США) відповідачі сплачували щомісяця 2 відсотки, і\~за період з 09.10.2021 по 10.04.2022 сплатили [PERSON] 1 200 доларів США. Розписок про виплату процентів у відповідачів немає. Фактично, за період з дати отримання позики в 2015 по 10 квітня 2022 року, відповідачі сплатили [PERSON] відсотків в загальній сумі 22\~080 доларів США, про що достовірно відомо [PERSON] , але виявилось, що йому мало і він вирішив стягнути з відповідачів не тільки суму боргу (яка реально існує на цей час в сумі 5 380 доларів США), а й безпідставно збагатитися за рахунок відповідачів, видаючи розписки, які були написані відповідачами як ті, що підтверджували суму заборгованості на певний період, за розписки, за якими начебто був укладений новий договір позики. В червні - липні 2023 року [PERSON] запропонував відповідачам погашати борг (10 000 доларів США) рівними частинами по 200 доларів США щомісячно. 05.01.2024 відповідачі сплатили еквівалент 1 000 доларів США (40 000 грн 00 коп.), 16.02.2024 відповідачі сплатили еквівалент 420 доларів США (16 800 грн 00 коп.), 22.03.2024 відповідачі сплатили еквівалент 400 доларів США (16 000 грн 00 коп.), 22.04.2024 відповідачі сплатили еквівалент 400 доларів США (16 000 грн 00 коп.), 22.05.2024 відповідачі сплатили еквівалент 400 доларів США (16 000 грн 00 коп.), 27.06.2024 відповідачі сплатили 400 доларів США (16 000 грн 00 коп.), 22.07.2024 відповідачі сплатили еквівалент 400 доларів США (16 000 грн 00 коп.), 05.08.2024 відповідачі сплатили еквівалент 400 доларів США (16 000 грн 00 коп.), 13.09.2024 відповідачі сплатили 18 760 грн 00 коп., 08.10.2024 відповідачі сплатили еквівалент 400 доларів США (17 000 грн. 00 коп.). За період з 05.01.2024 по 08.10.2024 відповідачі сплатили позивачу заборгованість у розмірі 4 620 доларів США, отже залишок суми боргу складає 5 380 доларів США. 25.11.2024 представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 25.11.2024 задоволено клопотання представника відповідачів [PERSON] , прийнято до розгляду відзив представника відповідачів [PERSON] , та судовий розгляд відкладено на 22.01.2025. Після повторного автоматизованого розподілу справи, пов`язаного із звільненням [PERSON] з посади судді Зміївського районного суду Харківської області, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 16.01.2025 № 76/0/15-25 "Про звільнення [PERSON] з\~посади судді Зміївського районного суду Харківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку", 21.01.2025 для розгляду справи визначено суддю Овдієнка В. В. та призначено судовий розгляд на 24.02.2025. 24.02.2025 представник позивача [PERSON] подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просила: - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 06.10.2020, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , у загальному розмірі 12 924,17 доларів США, з яких: 12 000 доларів США - сума основного боргу, 924, 17 доларів США - 3 % річних; - стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики, від 09.10.2021, укладеним між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] , з іншого боку, у загальному розмірі 7 120, 93 доларів США, з яких: 6 739,23 доларів США - сума основного боргу, 381,7 доларів США - 3 % річних; - судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача. 24.02.2025 за клопотанням представника відповідачів [PERSON] судовий розгляд відкладено на 16.04.2025. 16.04.2025 представник позивача [PERSON] подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій сформульовані остаточні позовні вимоги: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики від 06.10.2020, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , у загальному розмірі 12 924,17 доларів США, з яких: 12 000 доларів США - сума основного боргу, 924, 17 доларів США - 3 % річних; стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики, від 09.10.2021, укладеним між [PERSON] , з одного боку, та [PERSON] , [PERSON] , з іншого боку, у загальному розмірі 6 120, 93 доларів США, з яких: 5 739,23 доларів США - сума основного боргу, 381,7 доларів США - 3 % річних; - судові витрати стягнути з відповідачів на користь позивача. 16.04.2025 прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] про зменшення розміру позовних вимог та відкладено судовий розгляд на 13.06.2025. 13.06.2025 за клопотанням представника відповідачів [PERSON] судовий розгляд відкладено на 31.07.2025. Під час судового розгляду представник позивача [PERSON] на задоволенні позову наполягала. Пояснила, що всі грошові кошти, отримані від відповідачів під час перебування справи в суді, були враховані у заявах про зменшення розміру позовних вимог. Доводи представника відповідача про безгрошовість договорів позики, підтверджених наданими до суду розписками, заперечувала. Стверджувала, що незважаючи на дружні стосунки між сторонами, всі питання щодо отримання грошей в якості позики та їх повернення оформлювалися відповідними розписками. Відсутність у [PERSON] розписки щодо позики, наданої відповідачам у 2015 році, свідчить про повернення боргу. У всіх випадках, отримуючи повернення позики [PERSON] або повертав розписку, або писав та передавав відповідачам розписку про часткове повернення боргу. Представник відповідачів [PERSON] частково визнала позов та просила його задовольнити частково з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідачів, дослідивши доводи заяв по суті спору, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. На підставі відомостей, що містяться у заявах по суті та з процесуальних питань, письмових доказах, поясненнях сторін та показаннях свідків, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06.10.2020 [PERSON] склала розписку про те, що взяла у [PERSON] в борг 12\~000 доларів США, зобов`язалася їх повернути до 07.04.2021 (а. с. 9, 38). В подальшому, 09.10.2021 [PERSON] та [PERSON] склали розписку про те, що взяли у [PERSON] в борг 12 000 доларів США на строк 1 рік, тобто до 09.10.2022 (а. с. 10, 39). Даними копії паспорта громадянина України [NUMBER] підтверджується, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Статтею 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Положеннями статей 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4)\~відшкодування збитків та моральної шкоди. У Постанові Верховного Суду України у справі № 6-2311цс16 від 22.03.2017 зроблений висновок про те, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок міститься у рішенні Верховного Суду справа № 686/21962/15-ц від 16.05.2018. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням договорів позики від 06.10.2020 та від 09.10.2021 та наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань за цими договорами. Розмір невиконаних зобов`язань не спростовано представником відповідачів, у тому числі не надано будь-яких доказів на підтвердження обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. Будь-яких доказів, які б спростовували наведені вище розрахунки 3 % річних, представником відповідачів не надано. На підтвердження укладення договорів позики та його умов представником позивача [PERSON] представлені дві розписки позичальників [PERSON] та [PERSON] (а. с. 38, 39), які посвідчують передання їм позикодавцем вказаних грошових сум. Доводи представника відповідачів [PERSON] про те, що отримання коштів за складеними розписками не відбулося, а їх складення було обумовлене лише необхідністю підтвердження раніше виниклих зобов`язань, не ґрунтуються на фактичних обставинах справи та не спростовують змісту самих розписок, які однозначно свідчить про виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням договорів позики. Часткове погашення боргу, яке було здійснено відповідачем [PERSON] після звернення до суду з цим позовом, підтверджене представником позивача та враховане у заявах про зменшення розміру позовних вимог. Оскільки часткове погашення боргу відбулося після пред`явлення в суді цього позову, а три відсотки річних нараховані на дату, що перебувала зверненню до суду, зменшення основної суми боргу не впливає на розмір нарахованих трьох відсотків річних. Доказів виконання відповідачами зобов`язань за договорами позики на більшу суму, або безгрошовості цих договорів, відповідачі та їх представник не надали. За таких обставин, позовна заява [PERSON] , з урахуванням поданих представником позивача [PERSON] заяв про зменшення розміру позовних вимог, про стягнення на його користь з [PERSON] 12\~924,17\~доларів США та солідарного стягнення з [PERSON] та [PERSON] 6\~120, 93\~доларів США боргу за договорами позики є обґрунтованою і підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру позовних вимог (а. с. 7).

Outcome: approved