Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи: позивач [PERSON] , в інтересах якого діє його представниця - адвокатка Кобилинець Т.В., звернувся до суду із позовом (а.с. 1-7), в якому просить встановити факт народження дитини чоловічої статі - [PERSON] , дата народження - [INFO] , місце народження - с-ще Єзупіль Тисменицького району Івано - Франківської області, громадянина України, батьками якого є: він - батько, [INFO] , громадянин України, відповідачка [PERSON] , [INFO] , громадянка України - мати. В обґрунтування пред`явленого позову посилається на те, що він з відповідачкою [PERSON] були батьками [PERSON] , [INFO] . Факт існування їхнього сина [PERSON] підтверджується рядом документів, зокрема: паспортом громадянина України, документами про освіту, роботу, та документами про смерть. Зазначає, що його син [PERSON] загинув [INFO] , в районі населеного пункту Спірне Бахмутського району Донецької області, внаслідок отримання поранень несумісних із життям під час проходження служби в лавах ЗС України. Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав після смерті сина, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки ним не надано свідоцтва про народження сина і, як наслідок, ним не підтверджено факт родинних відносин. Звернувшись до відділу реєстрації актів цивільного стану з метою отримання свідоцтва про народження його сина - [PERSON] , йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю актового запису про народження даної особи. Вказує, що встановлення даного факту необхідне йому для оформлення своїх спадкових прав після смерті сина і встановити даний факт у позасудовому порядку він не може. У підготовче судове засідання позивач [PERSON] та його представниця - адвокатка Кобилинець Т.В. не з`явились. Остання 21.07.2025 через канцелярію суду подала заяву (а.с. 67), про підтримання позовних вимог та про розгляд справи без їх участі. Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилась, хоча про місце, дату і час проведення такого була повідомленою належним чином. 21.07.2025 через канцелярію суду подала заяву (а.с. 68), в якій зазначила, що позовні вимоги визнає і просить розгляд справи проводити без її участі. У підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленою про таке, представниця третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Долинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано - Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не з`явилась. ІІ. Заяви та клопотання учасників справи, процесуальні дії у справі: 24 червня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Сторони 21.07.2025 подали заяви про: підтримання та визнання позовних вимог і про розгляд справи без їх участі. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання відповідачкою [PERSON] позовних вимог не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала, визнання нею позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання нею позову та приходить висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. Беручи до уваги те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, суд ухвалює рішення без участі учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України. З урахуванням того, що розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення у справі є дата складання повного судового рішення, що відповідає вимогам ч. 5 ст. 268 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] , перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою [PERSON] , 1972 року народження, що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] (а.с. 8-10). Згідно із копіями сповіщення сім`ї №70 від 11.03.2024 (а.с. 17) та повідомленням від 08.03.2024 (а.с. 18), відповідачку [PERSON] сповіщено про те, що її син - [PERSON] , [INFO] , загинув. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.03.2024 (а.с. 21), [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Факт існування такої особи, як [PERSON] , [INFO] , підтверджується: копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , відповідно до якої, він народився в с-щі Єзупіль Тисменицького району Івано - Франківської області (а.с. 23); копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон серії [NUMBER] (а.с. 24); копією картки фізичної особи - платника податків (а.с. 25); копією довідки №5940 про склад сім`ї, відповідно до якої, позивач (батько), відповідачка (мати) та померлий [PERSON] (син) були зареєстровані за однією адресою; копією свідоцтва про базову загальну середню освіту (а.с. 27); копією атестата про повну загальну середню освіту (а.с. 28); копією посвідчення водія серії [NUMBER] (а.с. 30); копією трудової книжки № [NUMBER] (а.с. 32-33). Згідно із копією відповіді Долинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано - Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 29.05.2025 (а.с. 56), видати свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , неможливо, оскільки у Державному реєстрі актів цивільного стану актовий запис про народження даної особи відсутній. Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, позивачу [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через не підтвердження родинних відносин. Встановлення даного факту має для позивача [PERSON] юридичне значення, оскільки надасть йому право оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку. Спірні правовідносини у даній справі виникли через відсутність свідоцтва про народження померлого [INFO] сина позивача - [PERSON] , [INFO] . ІV. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, долучені на обґрунтування позову, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги визнання позову відповідачкою, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Статтею 2 Цивільно процесуального кодексу України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно із ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Так, п. 2 гл. 1 розд. ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я; б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о); в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о); г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о); ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч. 1, 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. У разі смерті батьків або в разі якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження дитини, державна реєстрація проводиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина чи в якому вона перебуває. При цьому відповідно до ч. 4 даної статті Закону за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] були батьками [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Однак, свідоцтво про народження останнього відсутнє та відсутній актовий запис про його народження у Державному реєстрі актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 144 СК України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. За правилами ст. 7 Закону України «Про громадянство України» особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991, дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Таким чином, враховуючи викладене вище та беручи до уваги, що факт народження померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , батьками якого були - позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] , є доведеним та підлягає встановленню. На підставі викладеного, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ст. 15, 16 ЦК України, ст. 2, 4, 13, 229, 293, 294, 315 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», п. 2 розд. ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану,

Outcome: approved