Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

До Ковельського міськрайонного суду Волинської області надійшла позовна заява [PERSON] в якій вона просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та побутовими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , як на спадкове майно, що залишилося по смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яку прийняла позивачка, як дружина, шляхом проживання разом зі спадкодавцем на момент його смерті. Позивачка є спадкоємицею до майна спадкодавця, в тому числі на житловий будинок господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , проте не може отримати свідоцтво про право власності у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому змушена звертатися до суду. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.04.2025 позовну заяву залишено без руху через її невідповідність ст. ст. 175, 177 ЦПК України. 28.04.2025 позивачка недоліки усунула. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 02.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 02.06.2025, 01.07.2025 підготовче судове засідання відкладено для витребування доказів. Позивачка та її представник в підготовче судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, представниця позивачки звернулася до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачами. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, об`єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. У період чинності вказаної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися у тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Отже, записи у погосподарських книгах можуть визнаватися в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги №1 за 2025 рік Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області, по особовому рахунку № [NUMBER] будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] належав [PERSON] . Будинок побудований в 1982 році. За таких обставин, суд вважає підтвердженим, що [PERSON] був власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане 25.01.2024 виконавчим комітетом Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.09.1969, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 01.09.2069. Згідно довідки Велицької сільської ради Ковельського району Волинської області №196 від 07.02.2024, [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Разом з ним були зареєстровані та проживали [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (донька). Заповіт від імені [PERSON] не посвідчувався. Як вбачається з спадкової справи №20/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звернулася [PERSON] , дружина померлого спадкодавця. Інші спадкоємці, зокрема, [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (донька), [PERSON] (донька), [PERSON] (син) спадщину, зокрема на житловий будинок, у встановленому законом порядку не прийняли. Отже, [PERSON] є єдиною спадкоємицею до майна померлого [INFO] [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Мороза К.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.04.2025 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на дане майно. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, позивачка, як спадкоємець за законом, прийняла спадщину шляхом звернення з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Мороза К.В., проте свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала через відсутність правовстановлюючих документів про належність померлому вищевказаного нерухомого майна. Враховуючи те, що позивачка у іншій спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на спадкове майно ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. На виконання ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved