Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Ічнянська міська рада Чернігівської області, як орган опіки та піклування, Вижницька міська рада як орган опіки та піклування, посилаючись на таке. Від спільного життя позивача з відповідачем у сторін є син [PERSON] , [INFO] , який народився в Польщі. Після припинення спільного проживання позивач разом з сином проживає по [ADDRESS] . Позивач створив всі належні умови для проживання дітей. Разом з тим позивач не може дійти згоди з відповідачем про місце проживання сина. Відповідач не надає згоду на реєстрацію сина за його фактичним місцем проживання. Виходячи з викладеного позивач просить суд визначити місце проживання сина разом з нею. Ухвалою від 06.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання та залучено третьою особо виконком Вижницької міської ради. Ухвалою від 25.12.2025 позов залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання. Ухвалою від 18.03.2025 Чернівецького апеляційного суду ухвалу Вижницького районного суду від 25.12.2025 скасовано та направлено справі для продовження розгляду. Ухвалою від 16.04.2025 закрито підготовче судове засідання у справі. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач та її представник адвокат Сакун І.А. надали заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просять їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом надіслання повістки про виклик за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Треті особи в судове засідання своїх представників не направила, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності, вказали, що відповідний висновок за результатами надала заяву про розгляд справи у відсутності представника та просила прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства, та надала висновок, відповідно до якого діти можуть проживати як з позивачем так і з відповідачем. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису за відсутності учасників справи - не здійснювалося. Проаналізувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, оцінивши надані суду докази як кожен окремо, так і в сукупності з іншими доказами, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимогст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що у від спільного життя позивача з відповідачем у сторін є син [PERSON] , [INFO] , який народився в Польщі. Вказане підтверджується копією Повного витягу з актового запису про народження та копією його перекладу. З Витягу №13/07.2-10/05 від 10.05.2024 вбачається, що позивач разом з мамою [PERSON] зареєстрована та проживає по [ADDRESS] . З Акту від 10.05.2025 (а.с.10) вбачається, що [PERSON] , [INFO] проживає разом з мамою [PERSON] по [ADDRESS] . З листів ТОВ «Електролюкс Польща» від 27.05.2025 з перекладами вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «Електролюкс Польща» та отримує заробітну плату. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав мама позивач [PERSON] є власником будинковолодіння по [ADDRESS] Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.\~ Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч.ч1,2,3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.2 ст.159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України 1. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно ч.1 та ч.2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення . Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно ст.3 Конвенції про права дитини\~ від 20.11.1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України\~ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини\~ від 20.11.1989 року,\~ держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.\~\~\~\~ Згідно Декларації прав дитини від 20.11.1959 року,\~ дитині законом і іншими засобами повинен\~ бути забезпечений\~ спеціальний\~ захист\~ і\~ надані\~ можливості та сприятливі умови,\~ які\~ дозволяли\~ б їй розвиватися фізично, розумово,\~ етично, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом\~ в умовах свободи і гідності. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Враховуючи все вищенаведене, суд знаходить, що при вирішенні даного спору слід першочергово виходити з інтересів самих дітей, та вже після цього враховувати права та обов?язки батьків щодо своїх дітей. Отже, підсумовуючи викладене, суд вважає доведеним, що сторони являються батьками\~ [PERSON] , [INFO] , який не досяг 10-річного віку. Дитина проживає разом з мамою позивачем по справі - по [ADDRESS] . Зареєструвати місце проживання дитини за вказаною адресою позивач не може. При цьому відповідач участі у вихованні дитини не приймає. Перебуває за межами України. За таких обставин, суд, виходячи виключно з інтересів дітей, знаходить, що дійсно, на даний час необхідно визначити місце проживання дитини саме з матір`ю, оскільки\~ це буде сприяти стабільності виховання дітей, яка буде мати постійне місце проживання. Крім того, з Постанови ВС від 03.05.2018 у справі № 607/1091/16-ц вбачається, що дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею когось одного з її батьків. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Зважаючи на те, що позивач по справі [PERSON] , яка являється мамою [PERSON] , - зареєстрована та проживає\~ по [ADDRESS] , та за цією ж адресою проживає і малолітній [PERSON] без реєстрації, тому суд знаходить необхідним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом за адресою проживання мами [PERSON] по [ADDRESS] \~ При цьому суд звертає увагу відповідача, що у випадку припинення потреб постійного\~ виїзду за кордон та припинення залишення дітей, відповідач має право звернутись до суду з вимогами про зміну місця проживання дітей. Зважаючи на те, що позов задоволено на користь позивача, суд, на підставі ст.141 ЦПК України, стягує з відповідачі понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved