Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь 111400 грн. грошових коштів за борговою розпискою та 200000 грн. моральної шкоди. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що тривалий час вона займається волонтерською діяльністю по сприянню ЗСУ. Відповідач взяв на себе зобов`язання перед позивачем і 23.05.2023 року дав їй розписку про те, що за отримані від позивача грошові кошти в сумі 111400 грн. він зобов`язувався купити два автомобіля для потреб військових ЗСУ, однак у вказаний за розпискою термін до 15.06.2023 року автомобілі не придбав та по даний час грошових коштів не повернув. Крім матеріальної шкоди, відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду, оскільки внаслідок не повернення коштів позивач зазнала значних душевних страждань, втратила ділову репутацію в очах її знайомих, вона знаходиться постійно в стані дискомфорту і розпачу, тому заподіяну їй моральну шкоду вона оцінює в розмірі 200000 грн., які просить стягнути з відповідача. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи своєчасно і належним чином був повідомлений. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що відповідач не\~з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~був належним\~чином повідомлений,\~а тому\~суд вважає\~необхідним ухвалити\~заочне рішення,\~проти такого\~вирішення справипозивач не заперечила. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідків, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до висновку зробленого Верховним Судом України у постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу, позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Судом встановлено, що 23.05.2023 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого останній отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 111400 грн. до 15.06.2023 року, що підтверджується розпискою від 23.05.2023 року, даною відповідачем [PERSON] . Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що відповідач [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 111400 грн. на придбання двох автомобілів для потреб військових ЗСУ, які мав придбати до 15.06.2023 року, однак автомобілі не придбав і грошових коштів не повернув, внаслідок чого позивачка зазнала значних душевних страждань, вона постійно плаче, знаходиться постійно в стані розпачу, оскільки відповідач відмовляється повернути вказані кошти. Відповідач не повернув позивачу борг в сумі 111400 грн., що підтверджується оригіналом розписки від 23.05.2023 року, яка долучена позивачем до матеріалів справи, а тому з відповідача слід стягнути на користь позивача вказану суму боргу. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до роз`яснень викладених у п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з принципу співмірності та зазначає, що саме через страждання особи визначається поняття моральної шкоди, в свою чергу стражданням є відчуття глибоких душевних мук чи сильного фізичного болю, а не будь-яка тривала чи короткочасна негативна емоція, що може виникати у особи, як реакція на ті чи інші дії або бездіяльність. В рішенні ЄСПЛ від 28 травня 1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду висловленої у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Тому, при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України, суд враховуючи вимоги розумності і справедливості вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 10000 грн. моральної шкоди. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1211,20 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved