Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

У травні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулось в суд з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування позовних вимог ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вказує, що 24 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі - ТОВ «Стар Файненс Груп») та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №29433-08/2024, за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 3000 грн., зобов`язалась повернути кредит у визначений договором строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредитний договір укладено в електронній формі відповідно до ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» шляхом використання відповідачкою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. ТОВ «Стар Файненс Груп» умови кредитного договору виконало у повному обсязі та надало відповідачці кредит в сумі 3000 грн., однак [PERSON] умов кредитного договору не виконала та не повернула отримані у кредит кошти, а також не сплатила проценти за користування цими коштами. 23 грудня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №23122024, у відповідності до умов якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором №29433-08/2024 від 24 серпня 2024 року, де боржником є [PERSON] , в зв`язку із чим ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно з умовами договору кредиту [PERSON] зобов`язалась вчасно повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. Однак, в подальшому відповідачка не виконала своїх зобов`язань щодо повернення наданих їй кредитних коштів. Оскільки [PERSON] в добровільному порядку не виконала своїх зобов`язань, тому ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке набуло права вимоги за договором кредиту №29433-08/2024 від 24 серпня 2024 року, просить стягнути з відповідачки на свою користь 12600 грн. 50 коп. заборгованості за вказаним кредитним договором, з яких: 3000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 3600 грн. - заборгованість по відсотках, 6000 грн. - заборгованість за неустойкою. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 травня 2025 року дану цивільну справу на підставі п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України передано за підсудністю до Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2025 року у даній справі відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. При відкритті провадження у даній справі за отриманою 19 червня 2025 року інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру було встановлено, що відповідачка є [PERSON] . В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» - Однороз Ю.А., яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, у визначений судом строк відзив не подавала. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2025 року постановлено провести по справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 серпня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №29433-08/2024. Договір укладений сторонами дистанційно шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний [PERSON] 24 серпня 2024 року о 13:05:24 електронним підписом (одноразовим ідентифікатором «W1063»). Відповідно до довідки про ідентифікацію, яка видана ТОВ «Стар Файненс Груп» від 29 квітня 2025 року, клієнт [PERSON] була ідентифікована товариством, одноразовий ідентифікатор «W1063» був надісланий 24 серпня 2024 року о 1:05:24 РМ на номер телефону [NUMBER] . За умовами договору кредиту №29433-08/2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» зобов`язалось надати [PERSON] фінансовий кредит в сумі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а остання зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом порядку та на умовах, визначених цим договором (п.1.1 договору). Згідно п.1.2-1.4 договору кредиту сторони передбачили, що кредит надається на власні потреби клієнта, не пов`язані із підприємницькою діяльністю, строком на 120 днів, тобто з 24 серпня 2024 року по 21 грудня 2024 року. За користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом, тип процентної ставки - фіксована, розмір денної процентної ставки складає 1% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного у п.1.2 договору. Загальні витрати, орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом та орієнтовна загальна вартість кредиту станом на день його оформлення вказуються у Графіку платежів до цього договору. За користування кредитом товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів (п.3.1 договору). Також у п.5.3 договору сторони передбачили, що у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством України. За умовами договору, кредитні кошти надаються позичальнику у безготівковій формі у національній валюті на рахунок платіжної карти [NUMBER] (п.1.6 договору). Перерахування грошових коштів на картку відповідачки було здійснено за допомогою технологічного оператора платіжних послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Згідно квитанції про зарахування №489912808 від 24 серпня 2024 року, а також довідки №3426_250227152333 від 27 лютого 2025 року, виданої ТОВ «Універсальні платіжні рішення», слідує, що 24 серпня 2024 року о 13:10:16 було успішно перераховано грошові кошти в сумі 3000 грн. на платіжну карту [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 489912808, призначення платежу: зарахування 3000 грн. на карту [NUMBER] . За інформацією АТ КБ «ПриватБанк», наданою на виконання ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2025 року, на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в АТ КБ «ПриватБанк» емітовано карту № [NUMBER] , на яку 24 серпня 2024 року було зараховано 3000 грн., платником є iPay_CREDIT_MC1. Власника картки [PERSON] верифіковано шляхом підписання анкети-заяви по ідентифікації клієнта від 07.06.2024. Отже, ТОВ «Стар Файненс Груп» зобов`язання за укладеним договором виконало в повному обсязі, перерахувавши на платіжну картку [PERSON] , зазначену нею у договорі, грошові кошти в сумі 3000 грн., а остання їх отримала. Із розрахунку заборгованості за договором кредиту №29433-08/2024 вбачається, що [PERSON] жодних коштів на погашення заборгованості по тілу кредиту та відсотках не вносила, внаслідок чого станом на 21 грудня 2024 року (дата закінчення строку кредитування за кредитним договором) ТОВ «Стар Файненс Груп» нарахувало заборгованість по кредиту в розмірі 12600 грн., з яких: 3000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 3600 грн. - заборгованість по відсотках, 6000 грн. - заборгованість за неустойкою. 23 грудня 2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу №23122024, у відповідності до умов якого, ТОВ «Стар Файненс Груп» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийняло належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №23122024 від 23 грудня 2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором кредиту №29433-08/2024 від 24 серпня 2024 року в сумі 12600 грн., з яких: 3000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 3600 грн. - заборгованість по відсотках, 6000 грн. - заборгованість за неустойкою. З моменту отримання права вимоги до [PERSON] , позивачем не здійснювалося нарахування відсотків та штрафних санкцій. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів. За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів. Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору. Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором. Зобов`язання за кредитним договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства. Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором. За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Частиною першою ст.1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Як зазначив Верховний Суд України у постанові від 5 липня 2017 року (справа №6-459цс17), згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Відтак суди мають з`ясувати належним чином обсяг і зміст прав, які перейшли до нового кредитора та чи існували вони на момент їх переходу. Надані позивачем та досліджені судом письмові докази вказують на те, що 24 серпня 2024 року [PERSON] уклала із ТОВ «Стар Файненс Груп» в електронній формі договір кредиту, за умовами якого вказана фінансова компанія перерахувала на картковий рахунок відповідачки грошові кошти у розмірі 3000 грн., а відповідачка зобов`язалась повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному договором. Після закінчення строку кредитування [PERSON] не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними. У подальшому за договорами факторингу ТОВ «Стар Файненс Груп» відступило право вимоги за цим договором кредиту ТОВ «ФК «Кредит-Капітал». За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] не виконала своїх обов`язків за договором кредиту, а тому з неї на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» слід стягнути борг за цим договором. Оскільки [PERSON] отримані кошти у визначений договором строк не повернула, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі кредиту підлягають задоволенню і з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 3000 грн. за договором кредиту №29433-08/2024 від 24 серпня 2024 року. Що стосується розміру відсотків за користування грошовими коштами за вказаним договором кредиту, то суд зважає на наступне. Як вбачається із наданих суду розрахунків, заборгованість за відсотками становить 3600 грн. За договором кредиту №29433-08/2024 від 24 серпня 2024 року проценти за користування грошовими коштами можуть бути нараховані лише протягом 120 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором, з врахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами 1% та розміру наданого кредиту - 3000 грн., який відповідачкою не погашався, складає 3600 грн. (3000 грн. х 1 : 100 х 120 днів) = 3600 грн.). Отже, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3600 грн. відсотків за договором кредиту, а тому позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило також стягнути з [PERSON] на свою користь 6000 грн. заборгованості за неустойкою. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У п.5.3 договору кредиту сторони передбачили, що у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством України. Відповідно до п.6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" (набрав чинності 24.12.2023 року +30 днів = 23.01.2024 року ), у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Отже, на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після 23 січня 2024 року вимога пункту 6 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» не поширюється, та нарахування пені не забороняється. Проте, відповідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно з Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено. Із зазначеного слідує, що законодавцем звільнено позичальників від відповідальності визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором кредиту, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24 лютого 2022 року, та такі нарахування підлягають списанню. З огляду на викладене, враховуючи положення п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який є основним актом цивільного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки заборгованості за пенею в розмірі 6000 грн., яка нарахована у період дії воєнного стану, задоволенню не підлягають. Отже, розмір заборгованості [PERSON] за договором кредиту №29433-08/2024 від 24 серпня 2024 року (станом на 21 грудня 2024 року - дата закінчення строку кредитування), яка підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» становить 6600 грн., з яких: 3000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3600 грн. - заборгованість за відсотками. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №8576 від 06 травня 2025 року. Позов заявлено з ціною 12600 грн., а задоволено на суму 6600 грн., тобто на 52,38% (6600 грн. х 100 : 12600 грн.). За таких обставин з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1268,85 грн. (2422,40 грн. х 52,38%) судового збору.

Outcome: partial