Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області в системі «Електронний суд» з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №08.05.2024-100000802 від 08.05.2024 р. в розмірі 11739,32 грн. та понесені судові витрати судовий збір 2442,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.05.2024 р. між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір (оферти) №08.05.2024-100000802 шляхом підписання заявки. Відповідно до умов договору та заявки відповідачу надано кредит у розмірі 5000,00 грн строком на 98 днів. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість станом на дату позовної заяви у розмірі 11739,32 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту становить 4507,03 грн., за процентами\~4732,29 грн., та неустойка 2500 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Ухвалою суду від 23.06.2025 р. відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позові заявляє, що відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України\~не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не подав. До суду повернувся поштовий конверт, надісланий за місцем реєстрації відповідача з відміткою про невручення "адресат відсутній за вказаною адресою". Відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки особі. Зазначена позиція висвітлена в постанові ВС України у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.11.2022 року у справі № 760/25978/13-ц, провадження № 61-6788св22, висновки якої підлягають врахуванню для судів інших інстанцій. За таких обставин суд, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача, відсутність відзиву від відповідача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, відповідач в судове засідання не з`явився, а тому відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, за згодою представника позивача, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що 08.05.2024 р. між кредитором ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 08.05.2024-100000802. Відповідно до умов договору отримано кредит у розмірі - 5000 грн., що підтверджується квитанцією ІD операції: 2459271029 про видачу коштів у розмірі 5000 грн. від 08.05.2024 р., строком на 98 днів до 13.08.2024 р. зі сплатою процентів в порядку та розмірах, визначених у договорі. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, станом на дату звернення позивача до суду відповідач має заборгованість в розмірі в сумі 11739,32 грн., з яких: тіло кредиту 4507,03 грн., сума процентів\~4732,29 грн., неустойка 2500 грн., яку позивач просить стягнути. З квитанції від 08.05.2024 р., ІD платежу 2459271029, вбачається, що згідно даної транзакції перераховано кошти в розмірі 5000,00 грн., на підставі договору № 08.05.2024 -100000802. Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 08.05.2024-100000802 від 08.05.2024 р., за [PERSON] утворилася заборгованість в сумі 11739,32 грн., з яких: тіло кредиту 4507,03 грн., сума процентів\~4732,29 грн., неустойка 2500 грн. Проценти по кредиту нараховані за період 08.05.2024 р.\~13.08.2024 р. Відповідно до ч.1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи із положень ст.525, ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачем належним чином не виконані, передбачені договором кредиту заборгованість не погашена. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що відповідач взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним договором не виконав, у передбачений в договорах строк кошти (суми позики) не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за основними зобов`язанням. Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту в розмірі 4507,03 грн. по вказаному вище договору є доведеною, а тому вимога позивача у цій частині підлягає задоволенню. Вирішуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за кредитним договором, суд зазначає наступне. Згідно із положеннями статей 1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1048та ч. 1 ст.1049\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048\~ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2ст.1050\~ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція підтверджується правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 04 липня 2018 року по справі 310/11534/13-ц, від 04.червня 2013 року по справі 916/190/18, від 08 листопада 2019 року по справі 127/15672/16-ц, від 23 червня 2020 року по справі 536/1841/15-ц, від 26 січня 2021 року по справі 522/1528/15-ц. Таким чином, позивач відповідно до ст.1048\~ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Позивач, пред`являючи позов, крім заборгованості за основною сумою боргу, просив стягнути з відповідача проценти за користування кредитом, які, відповідно до розрахунку заборгованості, нараховані у межах строку дії кредитного договору. За договором про надання кредиту № 08.05.2024-100000802 від 08.05.2024 р. позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за процентами в розмірі 4732,29 грн. Разом з тим, зі змісту вказаного договору судом встановлено, що позивач отримав кредитні кошти в розмірі 5000 грн. строком на 98 днів та датою повернення кредиту 13.08.2024 р. Відтак, проценти нараховані в межах строку дії договору. Крім того, п.13 заявки кредитного договору № 08.05.2024-100000802 від 08.05.2024 р. визначено неустойку: 50 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Позивач просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 2500 грн. Так, відповідно до п.18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, вимога про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 2500 грн. не підлягає до задоволення. Отже загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 9239,32 грн., з яких: тіло кредиту 4507,03 грн., сума процентів\~4732,29 грн. Згідно з положеннями ч.1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає сплаті судовий збір в сумі 1922,26 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed