Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

У березні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив позбавити її батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] є матір`ю хлопчика, відомості про його батька записано відповідно до ч.1 ст.135 СК. Жодного з покладених на неї законом батьківських обов`язків щодо дитини [PERSON] не виконує. Поданий до суду у лютому 2024 року позов про позбавлення її батьківських прав був задоволений частково і хлопчик був відібраний від матері, без позбавлення батьківських прав, із стягненням із неї аліментів на утримання дитини. У квітні 2024 року [PERSON] взятий на первинний облік, йому надано статус дитини, позбавленої батьківскьорго піклування, та він влаштований у дитячий будинок сімейного типу [PERSON] та [PERSON] в смт. Мар`янівка Звягельського району. Матір хлопчика вихованням і розвитком дитини не займається, не піклується про стан його здоров`я, не вживає заходів щодо повернення дитини в сім`ю, зловживає алкогольними напоями. Вказане свідчить про ухилення та самоусунення нею від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини та є підставою для позбавлення відповідачки таких прав відносно сина. Сторони та ІІІ особи в судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про слухання справи, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи проведено у їхній відсутності. Від представника органу опіки надійшла заява, в якій вона підтримала позов, просила позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] та слухати справу за її відсутності. ІІІ особи, подружжя [PERSON] , як є батьками-вихователями хлопчика та які протокольною ухвалою в підготовчому засіданні від 20.05.2025 /а.с.34-35/ були залучені судом до участі в розгляді справи, в заяві до суду просили розгляд справи провести без їх участі. Сторони в судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про слухання справи, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи проведено у їхній відсутності. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася, в судове засідання повторно не з`явилася, причини неявки не повідомила. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Виклики відповідача про місце і час розгляду справи здійснювалися через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, інформація про час та місце проведення судового засідання була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним. З урахуванням положень ч.1 ст.280, ст.281 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Дослідивши письмові матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, крім інших, орган опіки та піклування (ст.165 СК України). Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] . Батьком дитини вказаний [PERSON] , який згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України, тобто зі слів матері. У серпні 2023 року Стриївська сільська рада зверталась до Новоград-Волинського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно [PERSON] , який був задоволений частково, оскільки поведінка відповідача під час розгляду вказаної справи свідчила про її щире бажання підтримати зв`язок з сином та забезпечити його виховання у родині. Дитина була відібрана від матері без позбавлення батьківських прав та передана під опіку органу опіки та піклування Стриївської сільської ради. Також судом було вирішено стягувати з відповідача аліменти на користь сина у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, перераховуючи кошти на особистий рахунок дитини. 05.04.2024 малолітній [PERSON] наказом №21 служби у справах дітей Стриївської сільської ради взятий на первинний облік та внесений до Єдиного банку даних дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Статус останнього хлопчику надано 08.04.2024 рішенням №97 виконавчого комітету Стриївської сільської ради та 30.0.42024 розпорядженням №81 Звягельської районної державної адміністрації він влаштований з 01.05.2024 на виховання та спільне проживання у дитячий будинок сімейного типу подружжя [PERSON] в смт. Мар`янівка Звягельського району. Відповідачка зареєстрована в с Гульськ Звягельського району Житомирської області, де характеризувала себе з ненегативної сторони, втім за місцем реєстрації не проживає, її місцезнаходження невідоме, у зв`язку з чим провести обстеження її матеріально-побутових умов проживання службі у справах дітей не вдалось. У серпні 2024 року, січні та лютому 2025 року вона притягувалась до адміністративної відповідальності у м. Баранівка Житомирської області та смт. Компаніївка Кіровоградської області за завідомо неправдивий виклик поліції, розпивання алкогольних напоїв у громадському місці та дрібну крадіжку. 24.02.2025 на комісії з питань захисту дітей Стриївської сільської ради було вирішено підготувати проект рішення виконавчого комітету про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] . Орган опіки та піклування Стриївської сільської ради у своєму висновку від 24.02.2025 вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку відносно її малолітньої дитини [PERSON] . Звертаючись до суду з даним позовом, якому передувала виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, позивачем були вжиті усі можливі заходи та міри з метою захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування. Конституцією України (ст.51) визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У Принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Ст.3 Конвенції про права дитини наголошує, що в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню їх інтересів. Ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків (ст.164 СК України). Це є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Безумовно, інтереси дитини є надзвичайно важливими, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, і позбавлення останніх батьківських прав є крайнім, виключним та надзвичайним способом впливу на них. Матеріалами справи підтверджено та не спростовано беззаперечними доказами, що відповідачка самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, переклавши всю відповідальність за життя своєї дитини на інших осіб та державу, що суд сприймає як свідоме нехтування своїми обов`язками. З огляду на тривалий період проживання дитини в сім`ї батьків-вихователів (понад 1 рік), суд вважає такий час достатнім для того, щоб створити усі необхідні умови для повернення дитини у свою сім`ю. Тому не можна трактувати таку поведінку відповідача, яку на думку суду змінити у кращу сторону неможливо, як повноцінний інтерес до участі у вихованні дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Странд Лоббен та інші проти Норвегії зазначено, що коли інтереси дитини суперечать інтересам батьків, органи влади повинні встановлювати справедливий баланс цих інтересів, при цьому особливе значення надається найкращим інтересам дитини. Розуміючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків; враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд вважає доведеним факт ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітньої дитини, а позовні вимоги органу опіки та піклування про позбавлення її батьківських прав - обґрунтованими. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Разом з тим, суд вважає за доцільне вказати, що згідно вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про їх поновлення за умови зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідачки в дохід держави в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved