Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА Зміст позовних вимог та процесуальні дії вчинені в ході справи Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованість за Договором № 7930256 від 27 травня 2024 року. Ціна позову становить 37616,09 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, які складаються з: 2422,40 грн судового збору та 13000,00 грн витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 17 квітня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, розгляд справи вирішено проводити з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України та з урахуванням положень статей 280-281 ЦПК України суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами та ухвалив заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Стислий виклад позиції позивача Позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» обґрунтовані такими доводами. 27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір № 7930256 в електронній формі. Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит в розмірі 12000,00 грн на строк 352 дні зі сплатою процентів за користування кредитом у виді стандартної процентної ставки, яка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість. 27 січня 2025 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали Договір факторингу № 27.01/25-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Факторинг Партнерс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за договором № 7930256. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом за Договором № 7930256 від 27 травня 2024 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості становить 37616,09 грн, з яких: 11997,60 грн заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 19618,49 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги; 6000,00 грн заборгованість за пенею та/або штрафами. Відповідач існуючу заборгованість не погасив, тому, у зв`язку із порушенням [PERSON] умов договору, а також відповідно до статей 509, 526, 1054 ЦК України, ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до суду із вказаним позовом. ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом Дослідивши докази по справі судом встановлені такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 27.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі - Товариство) та [PERSON] (далі - Споживач) було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 7930256 (далі - Договір). Відповідно до пункту 1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Відповідно до пункту 1.3. Договору сума кредиту (загальний розмір) складає: 12000,00 грн. Тип кредиту - кредит. Згідно з пунктом 1.4. Договору строк кредиту 352 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 22 дні. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Графік платежів), що є Додатком до цього Договору. Відповідно до пункту 1.5. Договору тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до таких умов: 1.5.1. стандартна процента ставка становить 1,50% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. 1.5.2. знижена процента ставка 0,01% в день та застосовується, якщо Споживач до 18.06.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну проценту ставку. Відповідно до п. 1.6. Договору мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Згідно з п. 2.1. Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п. 2.2. Договору сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох календарних днів з моменту укладення Договору. Дати надання кредиту: 27.05.2024 або 28.05.2024. Згідно з п. 2.4. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п.2.1. Договору. Відповідно до п. 2.5. Договору кредит вважається погашеним в день отримання Товариством коштів в погашення заборгованості за кредитом. Розділом 6. Договору визначена відповідальність сторін. Так, п. 6.4. Договору передбачено, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання Споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, Споживач зобов`язаний сплатити Товариству штраф: 6.4.1. у розмірі 360,00 грн на 4 (четвертий) день такого невиконання та/або неналежного виконання; та 6.4.2. у розмірі 120,00 грн починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожний день невиконання та/або неналежного виконання. Відповідно до п. 6.4.3. Договору роз`яснення щодо штрафу та порядок обчислення (нарахування): економічна сутність штрафу грошова сума, яку Споживач повинен сплатити Товариству у випадку порушення строків сплати кредиту та/або процентів. Відповідно до ч.2 ст. 546 ЦК України штраф є іншим видом забезпечення зобов`язання. Вказаний договір був підписаний з боку Товариства директором, а з боку Споживача [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С2857. Судом встановлено, що перед підписанням Договору відповідач ознайомився із Паспортом споживчого кредиту, в якому зазначені всі істотній умови надання кредиту та користування кредитними коштами, в тому числі строк на який надається кредит, проценти за користування коштами, порядок повернення кредиту та наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит. Паспорт з боку Позичальника підписаний за допомогою електронного одноразового ідентифікатора: US6725. Судом також встановлено, що Сторони підписали Додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 7930256 від 27.05.2024, яким погодили графік платежів за договором та розмір щомісячного платежу, який становить 3960,00 грн. Вказаний додаток був підписаний з боку Товариства директором, а з боку Споживача [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С2857. Відповідно до листа за № 20250129-2.1 від 29.01.2025 наданого ТОВ «Пейтек» Сіталову Станіславу Сергійовичу на підставі Договору про організацію переказу грошових коштів № 190122-1 від № 00-9627416 від 19.01.2022, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Пейтек», 27.05.2024 о 12:45:07 год. на картковий рахунок [NUMBER] було здійснено зарахування коштів в розмірі 12000,00 грн, код авторизації 120666. Судом також встановлено, що 27.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 27.01/25-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно з Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025, ТОВ «Факторинг Парнерс» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 37616,09 грн., з яких: 11997,60 грн залишок заборгованості по основному боргу; 19618,49 грн залишок заборгованості по процентам; 6000,00 грн залишок заборгованості по штрафам. Відповідно до Картки обліку Договору (розрахунок заборгованості за кредитним договором № 7930256 від 37.05.2024, наданому ТОВ «Авентус Україна», станом на 26.01.2025, тобто на момент укладення Договору факторингу № 27.01/25-Ф від 27 січня 2025 року, заборгованість [PERSON] по кредитному договору становила 37616,09 грн., з яких: 11997,60 грн залишок заборгованості по основному боргу; 19618,49 грн залишок заборгованості по процентам; 6000,00 грн залишок заборгованості по штрафам. Судом також встановлено, що відповідно до наведеного розрахунку, проценти за користування кредитом нараховані по 05 жовтня 2024 року включно, штраф нарахований за період з 11.07.2024 по 27.08.2024. З урахуванням наведеного судом встановлено, що предметом даного позову є стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 7930256 від 27.05.2024, укладеного в електронній формі, яка складається із заборгованості по кредиту, заборгованості по нарахованим та несплаченим процентам та нарахованому та несплаченому штрафу. Релевантні джерела права й акти, їх застосування та позиція суду Щодо визнання договорів укладеними За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина друга статті 639 ЦК України визначає, що якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений Договір про споживчий кредит № 7930256 в електронній формі шляхом підписання такого відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором С2857. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Без здійснення зазначених вище дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вказаний кредитний договір вважається такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеному у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду постановах від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18; від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19; від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19 і від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19. Щодо стягнення суми заборгованості за основною сумою кредиту та процентам У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинний на день укладення кредитного договору), «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України. Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Судом встановлено, що 27.05.2024 [PERSON] отримав кредит за Договором про надання споживчого кредиту № 7930256 від 27.05.2024, укладеним із ТОВ «Авентус Україна» в розмірі 12000,00 грн на строк 352 дні зі сплатою фіксованої процентної ставки за користування кредитними коштами в розмірі: знижена процента ставка 0,01% від суми кредиту за кожен день користування кредитом та стандартна процента ставка 1,50% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Кошти були перераховані відповідачу шляхом грошового переказу 27.05.2024 о 12:45:07 год. на картковий рахунок [NUMBER] через фінансову установу ТОВ «Пейтек», проценти за користування кредитом були нараховані в межах строку дії договору та становлять 19618,49 грн. Відповідач не надав суду докази, які б спростовували, як факт надання кредиту в розмірі, визначеному договором, так і розмір нарахованих процентів за користування кредитними коштами. Доказів погашення заборгованості по отриманому кредиту та нарахованим процентам відповідачем також надано не було. Щодо стягнення заборгованості за штрафом Судом встановлено, що нарахування штрафу в розмірі 6000,00 грн позивачем було здійснено за період з 11.07.2024 по 27.08.2024 на підставі п. 6.4. Договору. Судом також встановлено, що Сторони погодили, що відповідно до п. 6.4.3. Договору роз`яснення щодо штрафу та порядок обчислення (нарахування): економічна сутність штрафу грошова сума, яку Споживач повинен сплатити Товариству у випадку порушення строків сплати кредиту та/або процентів. Відповідно до ч.2 ст. 546 ЦК України штраф є іншим видом забезпечення зобов`язання. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX Прикінцеві та перехідні положення ЦК України були доповнені пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Вказані доповнення були введені в дію 17 березня 2022 року. Так, згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час. Судом встановлено, що кредитний договір між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений 27.05.2024, тобто вже після введення в Україні воєнного стану та набрання чинності пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, нарахування штрафу здійснено за період 11.07.2024 по 27.08.2024 З урахуванням обмежень, встановлених п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд доходить висновку, що нарахування штрафу позивачем здійснено неправомірно, оскільки, починаючи з 24 лютого 2022 року позичальник звільняється від сплати неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена відповідними договорами за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язання. На підставі наведеного в задоволенні позовних вимог ТОВ «Факторинг Партенрс» в частині стягнення штрафу слід відмовити. Щодо правомірності стягнення заборгованості на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Стаття 514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Судом встановлено, що 27.01.2025 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено Договір факторингу № 27.01/25-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Згідно з п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно з Витягом з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27.01/25-Ф від 27.01.2025, ТОВ «Факторинг Парнерс» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 37616,09 грн., з яких: 11997,60 грн залишок заборгованості по основному боргу; 19618,49 грн залишок заборгованості по процентам; 6000,00 грн залишок заборгованості по штрафам. З урахуванням наведеного вище [PERSON] має непогашену заборгованість за кредитним договором, який є предметом даного позову, перед ТОВ «Факторинг Партнерс». Висновки суду за результатами розгляду справи Щодо суті позовних вимог Таким чином оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача та з урахуванням наведеного в мотивувальній частині обґрунтування позиції суду, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 31616,09 грн, з яких: 11997,60 грн заборгованість по основному боргу; 19618,49 грн заборгованість по процентам. Щодо судових витрат Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частин 1 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом встановлено, що 02 липня 2024 року між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським бюро «Лігал Ассістанс» укладено Договір про надання правової допомоги № 02-07/2024. Відповідно до п. 2.1. Договору про надання правової допомоги, Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання юридичної допомоги, перелік якої визначається пунктами 2.1.1 2.1.7 Договору. Згідно з п. 4.1. Договору про надання правової допомоги, вартість Послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до цього Договору. Відповідно до Заявки на надання юридичної допомоги № 842 від 01.02.2025 та витягу з Акту № 5 про надання юридичної допомоги від 28.02.2025 сторони погодили надання таких юридичних послуг Адвокатським об`єднанням Клієнту по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , договір № 7930256: надання усної консультації з вивчення документів, 2 години, вартість 4000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, 3 години, вартість 9000,00 грн, всього на суму 13000,00 грн. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц, від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не заявлено. Враховуючи наведене вище витрати позивача на правничу допомогу по даній справі підтверджені в розмірі 13000,00 грн. Так, частинами першою, другою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням наведеного та беручи до уваги те, що позовні вимоги ТОВ «Факторинг Партнерс» задоволені частково, стягненню підлягає сума судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі, пропорційному до задоволених позовних вимог. За розгляд справи судом першої інстанції ТОВ «Факторинг Партнерс» сплатило судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Отже, сума судового збору, яка підлягає стягненню, становить 2036,01 грн (2422,40 грн * ( 31616,09 грн / 37616,09 грн)). Розмір витрат на професійну правничу допомогу, які слід стягнути з відповідача на користь позивача, становить 10926,42 грн (13000,00 грн * 31616,09 грн / 37616,09 грн)).

Outcome: partial