Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «Мілоан» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №7214820 від 29 липня 2024 року в сумі 32455,2 грн, а також понесені витрати за сплату судового збору в сумі 2422,40 грн та 7100 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог вказувало, що 29 липня 2024 року [PERSON] та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит №7214820 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до його умов позивач надав відповідачці кредит у розмірі 10000 грн, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 29 липня 2024 року, строком на 345 дні з процентною ставкою згідно умов договору. Указаний договір був підписаний електронним підписом [PERSON] , відтвореним шляхом використання нею одноразового персонального ідентифікатора, який був надісланий на її номер мобільного телефону, що підтверджується умовами договору, реквізитами та підписами сторін. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 32455,2 грн, в тому числі 9400 грн - заборгованості за тілом кредиту; 17105,2 грн заборгованості по процентам, 950 грн комісія та 5000 грн штрафних санкцій. Ураховуючи викладене, позивач просив стягнути на його користь з [PERSON] зазначену суму заборгованості за кредитом і судові витрати у справі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 11 червня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 липня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №7214820, відповідно до якого остання отримала в кредит 10 000 грн строком на 345 днів до 09 липня 2025 року включно шляхом безготівкового перерахунку з використання картки № [NUMBER] . Пунктом 1.5 договору передбачено, що загальні витрати позичальника за кредитом 39748 грн., денна процентна ставка 1,15 %, орієнтовна реальна вартість для позичальника складає 49748 грн. Комісії за надання кредиту 1150 гривень, яка нараховується за ставкою 11,50 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховується за ставкою 511 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. З копії паспорта споживчого кредиту №7214820 слідує, що відповідачу було відомо умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі аспекти. Додатком №1 до договору про споживчий кредит №7214820 від 29.07.2024 року визначено графік платежів за договором про споживчий кредит. Відповідно до довідки ТОВ «ФК «Контрактовий дім» останній провів платіжну операцію згідно договору ТОВ «Мілоан» №7214820 від 29 липня 2024 року на суму 10000 грн на картку № [NUMBER] . Відповідно до наданого позивачем розрахунку за період з 29.07.2024 року по 17.02.2025 року заборгованість кредитним договором №№7214820 становить 32455,2 грн, що складається з 9400 грн тіла кредиту, 17105,20 заборгованості за відсотками, 950 грн комісії та 5000 грн штрафних санкцій. Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачем кредитного договору та отримання нею кредитних коштів, а також неналежне виконання нею умов договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1, ч.3, ч.4, ч.7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язано у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставіст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зіст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 1054ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зібрані докази вказують на те, що ТОВ «Мілоан» і [PERSON] уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. [PERSON] підписала цей договір одноразовим ідентифікатором, направленим товариством на телефонний номер відповідачки. При укладанні кредитного договору відповідачкою вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. [PERSON] була належним чином ознайомлена з умовами вищевказаного кредитного договору, однак не виконала грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору кредиту в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду. Щодо позовних вимог ТОВ «Мілоан» в частині стягнення відсотків за договором про споживчий кредит, суд виходить з наступного. У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ст. ст. 1, 8 Закону України «Про споживче кредитування» із змінами, внесеними згідно із Законом № 3498-IX, денна процентна ставка - це загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту. Обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки або інших платежів за послуги кредитодавця, включених до загальних витрат за споживчим кредитом при обчисленні реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення, реальна річна процентна ставка та денна процентна ставка обчислюються на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t x 100 %, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Водночас відповідно до пункту 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Закон № 3498-IX набрав чинності 24 грудня 2023 року. Отже, відповідно до положень Закону №3498-IX до 22 квітня 2024 року включно максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати 2,5 %, до 20 серпня 2024 року включно - не повинен перевищувати 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року - 1%. Згідно із умовами договору про споживчий кредит №7214820 від 29.07.204 року, який укладений після набрання вказаним законом чинності, кредит надано у розмірі 10000 на 345 днів, денна процентна ставка 1,15 %, від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Проте, як убачається із розрахунку заборгованості, наданої позивачем проценти за увесь період користування кредитом нараховані за відсотковою ставкою 1.40% Тому відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування» відсотки за період з 30 липня 2024 року по 20 серпня 2024 року, мали складати 2200 грн (10000*1,4%*22 =2200), та за період з 21 серпня 2024 року і до 17 лютого 2025 року (181 день) 18100 грн (10000*1%*181=18100), тобто 20300 грн. Відповідачкою 13 серпня 2024 року - сплачено 2100 грн, 30 серпня 2025 року 2100 грн 13 вересня 2024 року 2058 грн та 23 вересня 2024 року 2016 грн, а всього на загальну суму 8274 грн. Таким чином заборгованість за відсотками, з урахуванням сплачених відповідачкою 8274 грн має становити має становити 12026 грн (20300-8274). Вимога позивача про стягнення з відповідачки 950 грн комісії за надання кредиту відповідає умовам п.1.5.12 договору та вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно п. 18 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідним договором, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, позивачу в стягненні неустойки в сумі 5000 грн слід відмовити. Ураховуючи викладене, з відповідачки слід стягнути заборгованість за договором №7214820 від 29 липня 2024 року в сумі 22 376 грн, що складається з 9400 грн - заборгованості за тілом кредиту; 12026 грн заборгованості по процентам, 950 грн комісія. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Представником позивача до закінчення розгляду справи по суті було подано докази понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 100 грн, а саме, надано договір про надання правничої допомоги № 16012025 від 16 січня 2025 року, укладений між ТОВ «Мілоан» та Адвокатським бюро «Правовий курс», а також додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 23 січня 2025 року. Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг, вартість послуг із правової допомоги складає 7100,00 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу у разі часткового задоволення позову, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем сплачено 2422,4 грн судового збору та понесені витрати на правничу допомогу в сумі 7100 грн, заявлені позовні вимоги в сумі 32455,2 грн задоволено частково - на суму 22 376 грн, тобто на 68,94 %, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4894,74 грн, та 1670 грн судового збору. На підставі ст. 526, 610, 1054 ЦК України,

Outcome: partial