Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

02.09.2024 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом та просять постановити судове рішення, яким визнати за ними право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] наступних частинах: - за [PERSON] в розмірі 3/8 частини, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] ; - за [PERSON] в розмірі 3/8 частини, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] ; - за [PERSON] в розмірі 1/4 частини як за членом колишнього колгоспного двору. Свої вимоги мотивують тим, що вищезазначений будинок відносився до колгоспного двору, до складу якого входили [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто кожний придбав право власності на житловий будинок по 1/4 частині, вони володіли цім будинком, але не оформили право власності. [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину у цьому житловому будинку, яку фактично прийняли спадкоємці першої черги за законом чоловік [PERSON] та син [PERSON] , але нотаріально факт прийняття спадщини не оформили. В подальшому, а саме [INFO] помер [PERSON] та спадщину після його смерті фактично прийняв син [PERSON] , у зв`язку з чим йому стало належати 3/4 частин будинку, нотаріально факт прийняття спадщини він також не оформив. Надалі, [INFO] помер [PERSON] та позивачі [PERSON] (дружина) та [PERSON] (дочка) є його спадкоємцями за законом першої черги, які спадщину фактично прийняли фактом постійного проживання з померлим на день смерті, але коли вони звернулися до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, їм було відмовлено у нотаріальній дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на відповідну частину будинку. Позивач [PERSON] , для реєстрації права власності на свою частку, звернулася до державного реєстратора, але їй державним реєстратором прав на нерухоме майно було відмовлено у проведені реєстраційних дій з реєстрації її права власності на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. За захистом свої невизнаних прав, позивачі змушені звернутися до суду з цією позовною заявою. Ухвалою судді Висоцького С.О. від 06.09.2024 року було відкрито загальне позовне провадження та витребувано інформацію щодо заведених спадкових справ відносно [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.39). 01.10.2024 року до суду надійшли витребувані судом докази. 21.11.2024 року після відсторонення судді [PERSON] від здійснення правосуддя, справу було перерозподілено для розгляду на стадії підготовчого провадження, судді Раца В.А., ухвалою судді від 27.11.2024 року справу прийнято до розгляду на стадії підготовчого провадження. 17.02.2025 року судом було витребувано з Одеського державного нотаріального архіву копію спадкової справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Витребувані судом докази надійшли до суду 19.05.2025 року. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в позовній заяві просили розглянути справу без їх участі (а.с.4). Представник відповідача Василівської сільської ради Болградського району Одеської області сільський голова Бойчев П. надав 03.01.2025, на електрону пошту суду заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с.225). Окрім цього староста с.Каракурт Жечева О. 12.03.2025 року та 01.05.2025 року надала на електрону пошту суду заяви про визнання заявлених позовних вимог (а.с.231, 235) Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок (домоволодіння), розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до типу колгоспного двору (колгоспників) та до його складу входили\~ члени цього двору: [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (помер [INFO] ) та позивач по справі [PERSON] , [INFO] . На підставі ст. 123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/4 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою №162/02-17, яка видана 25.07.2024 року старостою с.Каракурт Жечевою О. (а.с.22). Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно\~ підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису\~ у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім`я власника. Згідно ч.1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов`язковою. В ч.4 ст. 3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі\~ відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Як вбачається з абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею свідоцтва про\~ право власності на об`єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.\~\~\~ Згідно зі змістом ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, [PERSON] уклала 21 вересня 2004 року шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] », шлюб укладений на території Республіки Молдова, це підтверджено свідоцтвом про шлюб № [NUMBER] , яке видане 21 вересня 2004 року та перекладеним з румунської мови на українську [PERSON] . Але рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Василівської сільської ради Козловим Ю. №74391765 від 01.08.2024 року позивачу [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на відповідну частку у вищевказаному житловому будинку у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності (а.с.37). Тобто позивачем [PERSON] доведена вимога, щодо визнання за нею права власності на 1/4 частку у вище вказаному житловому будинку, як за членом колгоспного двору. Щодо визнання права власності в порядку спадкування. Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 20 грудня 2004 року Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису про смерть №54 від 20.12.2004 року, [PERSON] , померла [INFO] (а.с.13). Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, в тому числі на 1/4 частину у вищевказаному житловому будинку. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON] та син [PERSON] , що підтверджується: - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане 18 лютого 1978 року Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису за №8 від 18 лютого 1978 року (а.с.16), з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб та після його реєстрації дружині присвоєно прізвище чоловіка « [PERSON] »; - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 16 лютого 1984 року Жовтневою сільською радою Болградського району на підставі актового запису №3 від 16.02.1984 року, відповідно до якого його матір`ю є [PERSON] (а.с.18). Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Стаття 1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємці чоловік та син прийняли спадщину фактом постійного проживання з померлою [PERSON] на день смерті, що відповідає вимогам ст.1268 ЦК України, та підтверджується довідкою про склад сім`ї №1163/02-17 від 25.07.2024 року виданою старостою с.Каракурт Василівської сільської ради Жечевою О., відповідно до якої на момент смерті [PERSON] до складу її сім`ї (зареєстровані за однією адресою) входили чоловік [PERSON] та син [PERSON] (а.с.23). З матеріалів спадкової справи №129/2010, заведеною державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори щодо майна [PERSON] , встановлено, що обидва спадкоємці [PERSON] та [PERSON] звернулися 11 березня 2010 року до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 11.03.2010 року свідоцтво було видано, але тільки на ім`я сина [PERSON] (а.с.239-251). Тобто після смерті [PERSON] спадщину прийняли чоловік та син. Їх загальна частка у житловому будинку склала 3/8 у кожного. Спадкоємці своїх спадкових прав на житловий будинок при житті не оформили. Надали відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане повторно 07 жовтня 2023 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису про смерть №440 від 25.05.2021 року, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.14). Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, в тому числі на 3/8 частин у вищевказаному житловому будинку. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , який прийняв спадщину фактом постійного проживання з померлим за однією адресою, що відповідає вимогам ст. 1268 ЦК України та підтверджується наступними доказами: - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 16 лютого 1984 року Жовтневою сільською радою Болградського району на підставі актового запису №3 від 16.02.1984 року, відповідно до якого його батьком вказаний [PERSON] (а.с.18); - довідкою про склад сім`ї №1164/02-17 від 25.07.2024 року виданою старостою с.Каракурт Василівської сільської ради Жечевою О., відповідно до якої на момент смерті [PERSON] до складу його сім`ї (зареєстрованим за однією адресою) входив син [PERSON] (а.с.24); -\~матеріалами спадкової\~№258/2021,\~заведеної 13.09.2021\~року приватним\~нотаріусом Болградського\~районного нотаріального\~округу Одеської\~області Агбун\~М.І.\~щодо майна\~померлого [PERSON] \~(а.с.45-109),\~відповідно до\~якої до\~нотаріуса 13.05.2021\~року з\~заявою про\~прийняття спадщини\~№773\~звернувся тільки\~ [PERSON] \~та на\~деяке майно\~отримав свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за законом\~(\~а.с.77\~на звороті,\~а.с.79,\~а.с.104\~на звороті,\~а.с.106). Доказів оформлення права власності на житловий будинок матеріали спадкової справи не містять. Тобто після смерті [PERSON] спадщину прийняв тільки син [PERSON] та його загальна частка у житловому будинку склала 3/4 частини. В подальшому, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 29 серпня 2023 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису про смерть №518 від 29.08.2023 року, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.15). Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, в тому числі на 3/4 частин у вищевказаному житловому будинку. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , що підтверджується: - свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 06 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису за №214 від 06 грудня 2011 року (а.с.19), з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб та після його реєстрації дружині залишено дошлюбне прізвище « [PERSON] »; - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 13 лютого 2012 року виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Болградського району Одеської області на підставі актового запису №04, відповідно до якого [PERSON] вказаний батьком [PERSON] (а.с.20). Спадкоємці дружина (доказів розірвання шлюбу суду не надано) та дочка прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, що відповідає вимогам ст.1269 ЦК України, та підтверджується наступними доказами: \~ \~ \~ \~- довідкою про склад сім`ї №1165/02-17 від 25.07.2024 року виданою старостою с.Каракурт Василівської сільської ради Жечевою О., відповідно до якої на момент смерті [PERSON] з ним в будинку ніхто не проживав (а.с.25); - заявами [PERSON] від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] про прийняття спадщини поданими приватному нотаріусу 08 листопада 2023 року за №776, №777 (а.с.111,112); - матеріалами спадкової №264/2023, заведеної 08.11.2023 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. щодо майна померлого [PERSON] (а.с.110-217), відповідно до якої між спадкоємцями 22 травня 2024 року зі згоди органу опіки та піклування (виконавчого комітету Василівської сільської ради Болградського району Одеської області) між спадкоємцями був укладений договір про поділ спадкового майна, при цьому від імені неповнолітньої особи діяла представник [PERSON] . Спадкову масу у договорі склали земельні ділянки, щодо житлового будинку договір не містить жодних розпоряджень. Відповідно до укладеного договору спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельні ділянки (а.с.141 на звороті, а.с.150 на звороті, а.с.163, а.с.172, а.с.209, а.с.210 на звороті, а.с.212, а.с.213 на звороті) на деяке майно отримав свідоцтва про право на спадщину за законом ( а.с.77 на звороті, а.с.79, а.с.104 на звороті, а.с.106). Інших спадкоємців судом не встановлено, тобто спадщина не визначена в договорі про поділ спадкового майна розподілилася між спадкоємцями порівну, а саме по 3/8 частини у житловому будинку, що є предметом спору у даній справі. Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. вих. №337/02.31 від 01.05.2024 р., позивачам [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки житлового будинку після смерті [PERSON] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність цієї частки в житловому будинку спадкодавцю та відсутністю реєстрації права власності (а.с.36). Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтями 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1258 цього Кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як вбачається з вимог ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У ст. 1278 ЦК України визначено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Досліджені матеріали справи, відповідають встановленим нормам законодавства, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved