Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

представник позивача [PERSON] адвокат Герасимчук О.О. звернувся до суду із позовом до [PERSON] , у якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 22.05.2025 року і до досягнення дитиною трьох років. Свої позовні вимоги мотивує тим, що у сторін у шлюбі народилося троє дітей донька [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 2012 року народження та син [PERSON] , 2024 року народження. Сторони перебувають у процесі розлучення, діти проживають з позивачкою, яка самостійно виховує та утримає дітей. Просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.06.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. Судом вжито заходів забезпечення дотримання прав сторін щодо належного повідомлення про розгляд справи судом, зокрема, відповідачу, за зареєстрованим місцем його проживання, двічі скеровано копію позовної заяви разом із ухвалою про відкриття провадження у справі, проте конверти було повернуто суду у зв`язку із відсутністю адресата. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Відзив на позовну заяву суду відповідач не подав та не вказав поважних причин такого. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням /викликом/ сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247\~ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення /виклику/ сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з наступного. Згідно із ч.1ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.\~5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законом або договором. Судом встановлено, що 23.01.2010 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка : [PERSON] , дружини: [PERSON] / а.с.7 зворот/. Від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей: доньки [PERSON] , 2010 р.н., [PERSON] , 2012 р.н. та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] /а.с.8/, серії [NUMBER] /а.с. 8 зворот/ та серії [NUMBER] /а.с.9/ відповідно. Згідно матеріалів справи, діти сторін зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , як зазначено у позовній заяві позивач проживає за адресою: [ADDRESS] , а відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.10, 11, 12, 19/. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відтак, судом встановлено, що малолітній син сторін, який не досяг трирічного віку, проживає разом із позивачкою, що не спростував відповідач. Відповідач не надав суду жодних відомостей про свій матеріальний стан та не надав доказів, що він не має можливості надавати таку матеріальну допомогу. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень СК України та враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; наявність у платника доходу. Крім цього, суд при прийнятті рішення враховує прожитковий мінімум та кошти, що необхідні на життєві потреби особи та в кожному конкретному випадку має виходити із матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї. Як встановлено судом, позивачка здійснює догляд за малолітньою дитиною, їй матеріально важко утримувати себе. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими. Згідно ст.79\~Сімейного кодексу\~України аліменти на утримання одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.\~141\~ЦПК України із відповідача слід стягнути судові витрати в дохід держави. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого: Статтею 133\~ЦПК України\~визначено,\~що до\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи . У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Так, у позовній заяві представником позивача вказано, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу становить 4000 гривень До позовної заяви додано платіжну інструкцію про оплату [PERSON] [PERSON] 6100 гривень 08.04.2025 року./а.с.13/. При цьому, у прохальній частині позову вказано вимогу про стягнення із відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються із витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 5000,00 гривень. Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Однак, до матеріалів позову стороною позивача не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Вказане позбавляє суд можливості перевірити обсяг наданих послуг та виконаних робіт адвокатом, враховуючи при цьому три різні суми витрат на правничу допомогу, а тому розмір понесених витрат на правничу допомогу є недоведеним. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що у задоволенні вимоги про стягнення із відповідача на користь позивача понесених судових витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Outcome: partial