Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

29.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі ТОВ «СВЕА ФІНАНС») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами №Z62.20758.004783176 від 11.01.2019 і №C-001-025069-18-980 від 01.06.2018 в сумі 47 816 грн. 90 к. Позов мотивований тим, що 11.01.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z62.20758.004783176, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 30 837 грн. строком на 36 місяців з процентною ставкою 15 % річних. Відповідач належним чином взяті згідно до зазначеного договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на дату подачі позову склала 39 590 грн. 07 к., в тому числі 15\~277 грн. 23 к. заборгованість за основним боргом, 6 071 грн 58 к. заборгованість за відсотками, 18\~241 грн. 26 к. - заборгованість за іншими процентними платежами. Також 01.06.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №C-001-025069-18-980, за умовами якого відповідачу було встановлено кредитну лінію по рахунку та надано 5000 грн з відсотковою ставкою 24% річних. Відповідач належним чином взяті згідно до зазначеного договору зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на дату подачі позову склала 8\~226 грн. 83 к., в тому числі 3\~348 грн. 64 к. заборгованість за основним боргом, 4\~878 грн. 19 к. заборгованість за відсотками. А всього заборгованість за кредитними договорами №Z62.20758.004783176 від 11.01.2019 і №C-001-025069-18-980 від 01.06.2018 в сумі 47 816 грн. 90 к. 25.07.2023 між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитними договорами №Z62.20758.004783176 від 11.01.2019 і №C-001-025069-18-980 від 01.06.2018. Добровільно відповідач кредитну заборгованість в сумі 47 816 грн. 90 к. не повертає позивачу. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на його користь зазначену суму кредитної заборгованості. Ухвалою суду від 03.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони про місце, день та час розгляду справи були повідомлені завчасно і належним чином. Відповідачу було направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами та запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Судові повідомлення та документи відповідачу надсилалася та були доставлені за останньою відомою адресою зареєстрованого його місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення. До початку розгляду справи будь-яких інших заяв, клопотань, доказів сторонами не подано. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав Судом встановлено, що між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитні договори №Z62.20758.004783176 від 11.01.2019 і №C-001-025069-18-980 від 01.06.2018. Відповідач належним чином взяті згідно до зазначених договорів зобов`язання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на дату подачі позову склала 47 816 грн. 90 к., в тому числі за кредитним договором №C-001-025069-18-980 від 01.06.2018 в сумі 3\~348 грн. 64 к. заборгованість за основним боргом, 4\~878 грн. 19 к. заборгованість за відсотками та за кредитним договором №Z62.20758.004783176 від 11.01.2019 в сумі 15\~277 грн. 23 к. заборгованість за основним боргом, 6\~071 грн 58 к. заборгованість за відсотками, 18\~241 грн. 26 к. - заборгованість за іншими процентними платежами. Як роз`яснив Верховний Суд у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Верховний Суд підкреслив, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, яка передбачає, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані позивачем виписки за рахунком позичальника підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру. 25.07.2023 між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» укладено договір факторингу № 01.02-31/23, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитними договорами №Z62.20758.004783176 від 11.01.2019 і №C-001-025069-18-980 від 01.06.2018. Згідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України\~передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.\~1080,\~1084 ЦК України\~договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Отже, договір факторингу є дійсним, правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять. Судом встановлено, що за кредитними договорами №Z62.20758.004783176 від 11.01.2019 і №C-001-025069-18-980 від 01.06.2018 заборгованість складає 47 816 грн. 90 к. Відповідачка добровільно заборгованість не погашає. З будь-якими заявами відповідачка до позивача не зверталася, причин невиконання зобов`язання не пояснювала. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст. 623 ЦК України\~боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно до ч.1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно до ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики,\~стаття 1050 ЦК України\~зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог\~ст.\~1055\~ЦК\~України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідачка належним чином не виконувала взятих на себе зобов`язань згідно умов кредитного договору, чим порушила його умови, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 47 816 грн. 90 к. За таких обставин, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності, допустимості і взаємозв`язку, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Оскільки позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути всі понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved