Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 07.07.2025 року позовні вимоги ОСББ «Мій дім-Суми» задоволено : стягнуто з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мій Дім - Суми» заборгованість по сплаті внесків і платежів за період з грудня 2021 року по листопад 2024 року у сумі 21333 грн. 50 коп., нараховану неустойку (штраф) за прострочення платежів у розмірі 40422 грн. 83 коп., 3028 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 16.07.2025 року виправлено описку в резолютивній частині рішення та зазначено про стягнення 3028 грн 0 0коп судового збору. Представником позивача 22.07.2025 року подано заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн. Також заявлено клопотання про поновлення строку на подання цієї заяви. Враховуючи положення ч. 3 ст. 270 ЦПК України питання щодо ухвалення додаткового рішення про судові витрати вирішується без повідомлення учасників справи. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. При поданні позову представником позивача було заявлено про наявність витрат на правничу допомогу та про намір надати докази понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Рішення суду ухвалено 07.07.2025 (понеділок), п`ятиденний строк для подання заяви про ухвалення судового рішення настав 12.07.2025 (субота). Враховуючи положення ст. 124 ЦПК України, останнім днем подання заяви про ухвалення додаткового рішення є 14.07.2025 (понеділок). 14.07.2025 за допомогою підсистеми Електронний суд представник позивача звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення, яка була зареєстрована в суді 15.07.2025. Ухвалою суду від 16.07.2025 заяву залишено без розгляду як таку, що подана з пропущенням встановленого п`ятиденного строку. 22.07.2025 позивач звернувся з повторною заявою, надавши клопотання про понолення строку. Враховуючи, що в ухвалі від 16.07.2025 суд дійшов помилкового висновку про пропущення заявником строку для звернення із такою заявою, при первинному зверненні п`ятиденний строк після ухвалення судом рішення не був пропущений, суд вважає. Необхідним задовольнити клопотання та поновити строк для звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення, яка подана 22.07.2025. Враховуючи наведені обставини, наявні підстави для ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, оскільки представником позивача дотримано процедуру подання доказів понесених судових витрат. Статтею 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат представником позивача надано копію договору про надання професійної правничої допомоги, яким визначено , що вартість правової допомоги (гонорар) становить 5 000 грн. (п. 4)Також надано акт приймання - передачі, яким визначено перелік виконаних робіт та наданих послуг, суму гонорару - 5000 грн. та копію платіжної інструкції про перерахування коштів за договором. Надані докази підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу, відтак, вони підлягають розподілу. Відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Суд зазначає, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 275/150/22. Враховуючи відсутність клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, задоволення позову, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

Outcome: approved