Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~15.05.2025 до суду надійшов позов ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 4253746 від 28.12.2023 на суму 49947,58 грн, судових витрат та витрат на правничу допомогу. \~ \~ \~ \~У обґрунтування позову зазначено, що 28.12.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладений договір № 4253746 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в формі електронного документу, підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, направленим йому 28.12.2023 на номер телефону, вказаний ним у заяві на отримання кредиту та введеного ним у відповідне поле на сайті кредитодавця. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 49947,58 грн. \~ \~ \~ \~23.09.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників. До позивача ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» перейшли права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором 4253746 від 28.12.2023, що стверджується договором факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024. 06.06.2025 по справі відкрите провадження, призначений розгляд по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 07.07.2025, 05.08.2025 у судові засідання сторони не з`явились. Представник позивача просив розглянути справу за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідач неодноразово не з`являвся, про дату, місце, час розгляду повідомлений належним чином на підставі п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якого днем вручення судових повісток відповідачу є день проставлення у поштових повідомленнях відміток про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Про причини неявки відповідач суду не повідомляв, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановляючи заочне рішення (ч.4 ст.223 ЦПК України). Суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування умов, передбачених ч.1\~ст. 280 ЦПК України. З урахуванням зазначеного, на підставі ст. ст. 280, 281, ч. 5 ст. 259 ЦПК України суд ухвалив провести на підставі наявних доказів заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими\~гл. 11\~ЦПК України. З`ясувавши обставини на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, з`ясувавши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, судом встановлене наступне. 28.12.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладений договір № 4253746 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується надати грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони погодили наступні умови договору: п. 1.2. тип кредиту кредит, сума кредиту - 2400 грн, п. 1.3 строк кредиту - 360 днів з 28.12.2023 по 21.12.2024, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , зазначеними відповідачем особисто під час укладення договору. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем виконало, надавши кредит в сумі 2400 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що стверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» та підтверджено випискою банківської установи на запит суду. 29.12.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем укладений додатковий договір до договору № 4253746 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 28.12.2023. Сума кредиту, надана за додатковим договором, складає 3000 грн. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язання перед [PERSON] виконало, надавши кредит в сумі 3000 грн шляхом зарахування коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» та підтверджено випискою банківської установи на запит суду. Кредитний та додатковий договір укладені в формі електронного документу та підписані відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно реквізитів договору № 4253746 від 28.12.2023 відповідач підписав його за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «55984». Згідно реквізитів додаткового договору № 4253746 від 29.12.2023 відповідач підписав його за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «13115». Договір, підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання. 23.09.2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі договору факторингу № 23/09/2024 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до відповідача. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на момент подання позову утворилася заборгованість на суму 37932,58 грн, що складається із заборгованості по кредиту 5399,99 грн; відсотки за користування кредитом 32532,59 грн. Відповідач жодним чином не заперечував факт отримання у борг коштів та факт укладення договору, протилежних доказів суду не надав. П. 1.1. договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 передбачено, що за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. П. 1.3 кредитного договору № 4253746 визначений строк кредиту - 360 днів з 28.12.2023 року по 21.12.2024. Станом на дату укладення договору факторингу від 23.09.2024 №23/09/2024 строк дії договору № 4253746 від 28.12.2023 не закінчився, тому в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» з 24.09.2024 по 21.12.2024 (89 календарних днів) здійснене нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на суму 12015 грн (5399,99 грн х 2,5 % = 135 грн х 89 календарних дні = 12015 грн), що нараховані у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.3. договору № 4253746 від 28.12.2023. Заборгованість із нарахованих процентів за користування грошовими згідно позову, що просить стягнути позивач з відповідача становить 44547,59 грн (32532,59 грн нарахованих процентів первісним кредитором + 12015 грн проценти, нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ»). Нараховані відсотки не носять штрафний характер, є процентами за користування кредитом, нарахованими в межах строку кредиту за користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Разом з тим, суд звертає увагу, що договір про надання кредиту укладений із відповідачем 28.12.2024, тобто після внесення змін до Закону України "Про споживче кредитування" Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" від 22.11.2023 № 3498-IX (далі - Закон № 3498-IX), що набрав чинності 24.12.2023. Законом № 3498-IX статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" доповнено ч. 5 такого змісту: "Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %". П. 17 розділу ІІ "Прикінцевих та Перехідних положень" Закону № 3498-IX передбачено, що тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-IX установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Наведені норми регулюють питання споживчого кредитування та передбачають, що починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23.04.2024 - не більше 1,5 %, а з 21.08.2024 - не більше 1 %. Згідно ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, в договорах та розрахунку заборгованості ні первісним кредитодавцем, ні позивачем не враховане поетапне зменшення розміру денної процентної ставки, внаслідок чого, наведений розрахунок заборгованості є неправильним. Інформації про зворотне матеріали справи не містять, позивачем не доведено протилежного. З урахуванням наведеного, на підставі наявних матеріалів справи, судом установлено, що: 1) з 28.12.2023 по 26.01.2024 включно - проценти за користування кредитом сплачені відповідачем; 2) з 27.01.2024 по 22.04.2024 включно - проценти за користування кредитом нараховані на суму 11744,13 грн, тобто у розмірі 2,5 % денної процентної ставки, що відповідає п. 17 розділу ІІ "Прикінцевих та Перехідних положень" Закону № 3498-IX, 3) за інший період проценти нараховані всупереч п. 17 розділу ІІ "Прикінцевих та Перехідних положень" Закону № 3498-IX та підлягають перерахунку виходячи із встановленої ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» з урахуванням п. 17 розділу ІІ "Прикінцевих та Перехідних положень" Закону № 3498-IX, а саме: 3.1) з 23.04.2024 по 20.08.224 включно застосовується максимальна денна процентна ставка 1,5 %, тому сума нарахованих процентів становить 9720 грн (5399,99 грн тіло кредиту х 1,5 % = 81 грн за 1 день х 120 днів), 3.2) з 21.08.2024 по 23.09.2024 включно застосовується максимальна денна процентна ставка 1 %, тому сума нарахованих процентів становить 1836 грн (5399,99 грн тіло кредиту х 1 % = 54 грн за 1 день х 34 дні). У зв`язку із чим, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом на загальну суму 23300,13 грн (11744,13 + 9720 + 1836). Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 28700,12 грн, що складається із 5399,99 грн боргу за тілом кредиту та 23300,13 грн процентами за користування ним. Судом установлено наявність заборгованості на підставі поданих позивачем доказів за кредитним договором. Відповідачем не надані докази на спростування перерахування кредитних коштів, їх отримання, користування ними та їх погашення. Відповідач не надав доказів на спростування зазначеного. Згідно ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Підставою звернення представника позивача з даним позовом до суду є невиконання кредитних зобов`язань відповідачем щодо укладеного між сторонами договору. Згідно ч.1\~ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦПК України (ч.2\~ст.1050 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ст. 207 ЦК України).\~ Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,\~628 ЦК України). Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1\~ст.638 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (ч.2\~ст. 639 ЦК України). Будь-який вид договору, укладений на підставі ЦК\~України\~може мати електронну форму та є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.\~205,\~207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 по справі № 732/670/19, від 23.03.2020 по справі № 404/502/18, від 07.10.2020 по справі № 127/33824/19. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію»\~(далі - Закон), п. 6 ч.1\~ст.3 якого визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 ст.11 Закону (ч. 3\~ст. 11 Закону). У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору (ч. 8\~ст. 11 Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до актів цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг",\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги"\~за умови\~використання засобу\~електронного підпису\~усіма сторонами\~електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Між сторонами досягнута згода щодо істотних умов кредитного договору, оформленого сторонами в електронній формі. Судом установлені порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Досліджені по справі докази дають достатні підстави для висновку, що після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки щодо надання кредитних коштів і їх повернення зі сплатою відповідних відсотків за користування. Свої договірні зобов`язання кредитодавець виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит. Відповідач зобов`язання у визначений договором строк не виконав, контррозрахунку суми заборгованості та процентів за користування кредитними коштами не надано. Існування заборгованості перед позивачем стверджується доданими до позову документами. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного Банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1\~ст.1048 ЦК України). \~Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1049 ЦК України). З урахуванням зазначеного, судом установлено порушення відповідачем умов договору шляхом неналежного виконання взятих на себе зобов`язань. Підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взявши на себе відповідні зобов`язання. Протягом строку дії кредитного договору відповідач не звернувся до суду із заявою про розірвання кредитного договору чи визнання його (або його окремих положень) недійсним(ми). Відповідачу відомо про обов`язок щодо сплати процентів за кредитним договором, оскільки такий обов`язок чітко визначений у кредитному договорі. Докази протилежного матеріали справи не містять та суду не надані. Під час розгляду справи, судом забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: ( 1) у разі задоволення позову - на відповідача; ( 2) у разі відмови в позові - на позивача; ( 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 02.10.2019 по справі № 815/1479/18, від 15.07.2020 по справі № 640/10548/19, від 21.01.2021 по справі № 280/2635/20. З урахуванням відсутності клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що стверджується доданими копіями договору про надання правничої допомоги № 01/08/2024-А від 01.08.2024; акту приймання-передачі наданих послуг № 4253746 від 24.03.2025. Оскільки позов задоволений частково на суму 28700,12 грн (57,46 % від 49947,58 грн), з відповідача на користь позивача слід стягнути пропорційно розміру задоволених позовних вимог: судовий збір на суму 1391,91 грн (57,46 % від 2422,40 грн), витрати на правничу допомогу на суму 5746 грн (57,46 % від 10000 грн). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Outcome: approved