Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~В лютому 2023 року [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м, Харкова з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, перебуанні фізичної особи на утриманні, вказавши заінтересованою особою військову частину [NUMBER] Національної гвардії України та просила встановити факт свого перебування на утриманні у онука [PERSON] , який помер [INFO] у м. Маріуполь. \~ \~ \~ \~В подальшому уточнила заяву в частині притягнення до розгляду справи заінтересованої особи Головне управління Національної Гвардії України та [PERSON] обґрунтування заяви [PERSON] посилалась, на те, що за віком з 2006 року є непрацездатною особою пенсіонером. Її дочка [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] наприкінці 90-х років виїхала до Грузії, допомоги їй як матері не надавала і померла в 2022. Онук [PERSON] після виїзду матері до Грузії, хоча і був зареєстрований за іншою адресою, однак залишився проживати з нею у Харкові. Останні 5 років онук проходив службу у Національній гвардії України, приймав участь у бойових діях і фінансово утримував заявницю, що з урахуванням розміру її пенсії та необхідності витрат на лікування та утримання квартири було основним джерелом існування. \~ \~ \~ \~ [INFO] [PERSON] перебуваючи у складі військової частини [NUMBER] загинув під час оборони м. Маріуполя. \~ \~ \~ \~Звернувшись до командування військової частини про виплату грошового забезпечення та виплати одноразової грошової допомоги після загибелі онука 28.04.2023 отримала відповідь про відмову у виплатах, оскільки вона не належить до осіб, які мають право на відповідні виплати. \~ \~ \~ \~У зв`язку з наведеним, для отримання права на грошові виплати і просила встановити факт свого перебування на утриманні у онука, який проходив службу в НГУ та загинув під час бойових дій. \~ \~ \~ \~23.02.2023 ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова заяву [PERSON] прийнято до провадження. \~ \~ \~ \~04.04.2023 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова провадження за заявою [PERSON] закрито оскільки заява не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства. \~ \~ \~ \~23.04.2024 постановою Харківського апеляційного суду ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.04.2024 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. \~ \~ \~ \~04.06.2024 ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято до розгляду заяву [PERSON] , заінтересована особа: військова частина [NUMBER] Національної гвардії України про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. \~ \~ \~ \~17.10.2024 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб: Головне управління Національної гвардії України та [PERSON] . \~ \~ \~ \~При судовому розгляду [PERSON] пояснила, що є пенсіонером за віком, на цей час отримує пенсію 10340 грн., онук [PERSON] практично все життя прожив із нею, оскільки її дочка, матір онука вийшла заміж за [PERSON] і переїхала жити до Грузії, однак онуку було складно зі шкільною програмою у Грузії і мати повернула його до Харкова, де він і проживав з нею у квартирі [ADDRESS] . В 2017 році онук пішов служити, з 2020 року проходив службу у Маріуполі. Як до початку служби так і в подальшому онук постійно надавав кошти на її утримання. Проходячи службу в НГУ іноді перераховував кошти, а здебільшого передав ій кошти особисто оскільки часто приїздив до Харкова. Хоча, як вона сама так і її чоловік отримували пенсію, утримання від онука надавало їй змогу лікуватись, піддержуючи стан свого здоров`я, купувати необхідні ліки та не допускати заборгованостей за комунальні платежі. Онук загинув [INFO] при обороні м. Маріуполі. Його матір [PERSON] перед початком війни повернулась до Харкова та померла [INFO] , після її смерті спадщину отримав також її чоловік [PERSON] . \~ \~ \~ \~Заінтересована особа [PERSON] при судовому розгляді пояснив, що не заперечує про задоволення заяви, підтвердивши, що його пасинок [PERSON] все своє життя прожив з заявнице та її чоловіком, тобто з бабою та дідом за їх місцем проживання, вони жили разом вели господарство. Він та його дружина проживали у Грузії, напередодні війни приїхали до Харкова. Коли [PERSON] проходив службу в «Азові» то його заробітна плата дозволяла повністю утримувати бабу та діда. Він є спадкоємцем після смерті дружини [PERSON] , однак за життя вона жодної компенсації не отримала, тому вважав, що ці гроші повинні бути виплачені саме заявниці. \~ \~ \~ \~В подальшому представник заявниці адвокат Таш`ян Р.І. продав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності заявниці. Також заяву про закінчення розгляду справи за його відсутності подав заінтересована особа [PERSON] . Заінтересована особа військова частина [NUMBER] Національної гвардії України про час та місце розгляду справи повідомлялись належними чином та своєчасно, представника у судове засідання не направила, відзиву на заяву не надавала. Представники Мірошніченко Н.Є. та Сидоренко Т.О. надавали суду заяви про розгляд справи за відсутністю представника. \~ \~ \~ \~Заінтересована особа Головне управління Національної гвардії України про час та місце розгляду справи повідомлялись належними чином та своєчасно, представника у судове засідання не направили, відзиву на заяву не надавали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків: У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до частини першої ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (п. 2 ч. 1 315 ЦПК України). Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами, тобто такими, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності певних прав. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 зазначав, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, боротьба сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Отже, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права, оспорюються таке право. Тобто, якщо виникнення права залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. У постанові від 18 січня 2024 року в справі № 560/17953/21 Велика Палата Верховного Суду наголосила, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам право подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки зробив Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2024 року у справі № 694/2318/23, від 08 травня 2024 року у справі № 214/4921/23 та від 05 червня 2024 року у справі № 557/1535/23. У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, провадження№ 14-567цс18, Велика Палата Верховного Суду сформувала такий висновок: «В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17 червня 2024 року у справі № 753/21178/21, провадження № 61-15630св23). Судом встановлено, [PERSON] , [INFO] є особою пенсійного віку та отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. У [PERSON] та її чоловіка [PERSON] , [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка 06 грудня 1990 року уклала шлюб з [PERSON] у зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується відповідними копіями свідоцтва про народження та свідоцтвом про укладання шлюбу. [INFO] народився [PERSON] батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. Отже [PERSON] є рідним онуком [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер в м. Маріуполь Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до витягу з наказу № 117 від 09.05.2022 командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, командира гранатомета 2-го відділення вогневої підтримки снайперської групи спеціального призначення окремого загону спеціального призначення « [INFO] » головного сержанта [PERSON] , який помер від вогнепального поранення під час виконання бойових завдань 08.05.2022, виключено з усіх видів грошового забезпечення. Відповідно до листа довідки військової частини [NUMBER] Національної гвардії України від 16.01.2023 № 0127, заявниці відмовлено у виплаті грошового забезпечення в зв`язку з тим, що не надано документів які свідчать про те, що заявниця є особою, яка перебувала на утриманні онука. З огляду на зазначену відмову, а також в зв`язку з необхідністю реалізувати свої права, як особи, яка перебувала на його утриманні, заявниця звернулася до суду із даною заявою, в якій просить встановити факт перебування на його утриманні. Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, [PERSON] за життя був зареєстрований у [ADDRESS] . Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] . З довідки № 2 від 13.01.2023 виданої об`єднанням житлових кооперативів «Круг» [PERSON] з 1992 року по 2022 фактично проживав зі своєю бабою [PERSON] у квартирі [ADDRESS] . За довідкою № 3320 від 29.12.2022 виданою начальником відділу кадрів військової частини [NUMBER] Національної гвардії України вбачається що в особовій справі головного сержанта [PERSON] у розділі «сімейний стан» зазначено, що він не одружений, членами сім`ї вказані батько [PERSON] який помер у 1996 році, мати [PERSON] померла у 2022 році, баба [PERSON] . Отже за життя [PERSON] , який був не одружений та не мав дітей, у відповідних службових документах зазначив членами своєї сім`ї матір [PERSON] та бабу [PERSON] . Батько [PERSON] , [PERSON] помер [INFO] , [INFO] померла мати [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про їх смерть. Заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] стверджували, що після реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] , [PERSON] лишився проживати з бабою та дідом однією сім`єю в по [ADDRESS] , вели спільний побут, також після досягнення повноліття [PERSON] почав утримувати бабу, а будучи військовослужбовцем, постійно допомагав [PERSON] матеріально зі свого грошового забезпечення. Крім того, із наданих в ході розгляду справи пояснень свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є сусідами [PERSON] , вбачається, що з кінця 90 років [PERSON] та її чоловік [PERSON] займались вихованням онука [PERSON] , який проживав з ними в квартирі, а коли подорослішав то сам почав допомагати бабі. Коли [PERSON] став військовослужбовцем то часто приїздив до [PERSON] , та їм достеменно відомо, що постійно надавав їй матеріальну допомогу. Згідно довідки про доходи № 8554 5755 7055 1608 [PERSON] перебуває на обліку в Індустріальному об`єднаному управління ПФУ м. Харкова в Харківській області і отримує пенсію за віком з січня 2017 по вересень 23017 у розмірі 2425,85 грн., у жовтні 2017 у розмірі 3225,58 грн., з листопада 2017 по лютий 2019 у розмірі 4872,70 грн., з березня 2019 по червень 2019 у розмірі 5668,77 грн. з липня 2019 по листопад 2019 у розмірі 5679,49 грн. з грудня 2019 по квітень 2020 у розмірі 5691,33 грн., з травня 2020 по червень 2020 у розмірі 6288,55 грн., з липня 2020 по листопад 2020 6300,39 грн., з грудня 2020 по люти1 2021 у розмірі 6309, 51 грн., з березня 2021 по червень 2021 у розмірі 6972,42 грн., з липня 2021 по листопад 2021 у розмірі 6986,02 грн., з грудня 2021 по лютий 2022 у розмірі 6998,82 грн. При цьому з наданих виписок з медичної картки стаціонарного хворого [PERSON] вбачається, що встановлено діагноз за хронічними захворюваннями: компресія корінців L5 і S1 справа з легким парезом правої стопи. Правобічна люмбоішеалгія. Змішаний варіант. Остеохондроз поперекового відділу хребта, протрузії дисків L3-S1, стеноз хребтового каналу, стійкий виражений больовий синдром. Правобічний коксартроз. Хіпп-спайн синдром. Відповідно до довідки від 10.06.2025 виданої Головним управлінням ПФУ в Харківській області [PERSON] отримував пенсію, розмір якої за 2017 склав 22372,39 грн. за 2018 склав 29271,78 грн., за 2019 склав 33162,14 грн., за 2020 склав 37454,62 грн. за 2021 склав 40986,9 грн. з січня по серпень 2022 склав 30577,52 грн. Відповідно до наданих квитанцій про сплату платежів за надані комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] здійснених [PERSON] з 2019 по лютий 2022 нею загалом сплачено 87897,00 грн., крім того надано квитанції про понесення витрат на лікування та придбання ліків в березні-квітні 2021 на суму 5534 грн. При цьому, відповідно до архівної довідки № 82-679 від 23.04.2025 виданої Центральним архівним відділом Національної гвардії України грошове забезпечення [PERSON] за період проходження військової служби у військовій частині [NUMBER] з 05.06.2020 по травень 2022 склало 908889,77 грн. За ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, [PERSON] посилалась на те, що встановлення факту перебування на утриманні необхідне їй для призначення одноразової виплати у зв`язку із загибеллю онука [PERSON] . Розглядаючи заяви в окремому провадженні, суд на підставі поданих доказів з`ясовує можливість досягнення тієї мети, яку перед собою ставить заявник, у разі подання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Питання про те, чи має юридичне значення той чи інший факт, із заявою про встановлення якого особа звернулася до суду, вирішується залежно від мети його встановлення (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року у справі № 161/9609/22, провадження № 61-12995сво22.) У пункті 2 Постанови № 168 (у редакції, чинній на час смерті онука заявниці) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених пунктах 1-1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону № 2011-XII, крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Відповідно до вимог статті 16-1 Закону № 2011-XI у випадках, зазначених у підпунктах 13 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до\~Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»\~за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). Відповідно до частини першої\~статті 31 Закону № 2262-ХІІ\~члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Отже після досягнення повноліття [INFO] [PERSON] до часу початку проходження військової служби у 2017 році постійно проживав однією сім`єю з заявницею та вів з нею спільне господарство надаючи їй утримання. Мати [PERSON] . [PERSON] тривалий час перебувала за межами України та за твердженням її чоловіка [PERSON] в утримання з боку сина не потребувала, [PERSON] утримував бабу. Щодо перебування особи на утриманні Верховний Суд підкреслив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Також Верховний Суд зазначив, що постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Частиною третьою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. У постанові Верховного Суду від 02 червня 2022 року у справі № 522/26382/15 колегія суддів наголосила, що виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права. Судом встановлено, що заявниця займалась вихованням свого рідного онука до досягнення, останнім повноліття, мали стійкі сімейні зв`язки, вони проживали однією сім`єю за однією адресою, мали взаємні права та обов`язки, та після досягнення онуком повноліття, останній, залишився проживати разом із заявницею. Крім того, наявні у справі докази свідчать про те, що заявниця є особою пенсійного віку, та її онук, в тому числі будучи військовослужбовцем, допомагав заявниці матеріально. Таким чином, заявниця при судовому розгляді беззаперечно довела, що до початку військової служби в 2017 році онук проживав разом з нею та вів сумісне господарство, надавав їй утримання, а перебуваючи на військовій службі не перервав з нею зв`язок та продовжив утримувати її маючи таку можливість виходячи з розміру грошового утримання, крім того був не одружений та не мав дітей. Суд зважає і на ту обставину, що хоча заявниця і отримувала пенсію, однак враховуючи її вік, вік її покійного чоловіка, який отримував пенсію у меншому розмірі, стан її здоров`я, необхідність лікування та утримання житла мала потребу в утриманні з боку онука і надана їй онуком допомога була для неї хоча і не єдиним, однак постійним і основним джерелом засобів до існування. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що встановлення факту перебування її на утриманні онука, який був військовослужбовцем та загинув, має для заявниці юридичне значення і потрібне для реалізації прав, як особи, яка перебувала на утриманні онука військовослужбовця, та обґрунтування заявлених вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, а відтак наявні підстави для встановлення факту перебування заявниці на утриманні онука, в зв`язку з чим заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved