Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Наказом від 12.08.2021 №298-с «Про зарахування студентів 1-го курсу освітнього ступеня бакалавр денної форми навчання за рахунок коштів фізичних або юридичних осіб» [PERSON] зараховано студентом 1-го курсу денної форми навчання Донецького національного університету економіки і торгівлі імені Михайла Туган- Барановського. 26.08.2021 між університетом та [PERSON] , законний представник [PERSON] , укладено договір про навчання №274 та №274/1 про надання освітніх послуг, відповідно до умов яких Університет бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника надати Одержувачу освітні послуги, а Замовник зобов`язаний своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та порядку, встановлених Договором (п.3 Договору). Загальна вартість освітньої послуги за весь термін навчання становить 110760,00 грн, в тому числі за перший рік навчання - 27690,00 грн; за другий рік навчання - 27690,00 грн; за третій рік навчання - 27690,00 грн; за четвертий рік навчання - 27690,00 грн (п. 5.2 Договору). Пунктом 5.3 Договору встановлено, що Замовник вносить плату щосеместрово за таким графіком: за 1 семестр - 13845,00 грн до 01.09.2021 року; за 2 семестр - 13845,00 грн до 20.01.2022; за 3 семестр - 13845,00 грн до 01.09.2022; за 4 семестр - 13845,00 до 20.01.2023; за 5 семестр - 13845,00 грн. до 01.09.2023; за 6 семестр - 13845,00 грн до 20.01.2024; за 7 семестр - 13845,00 грн. до 01.09.2024; за 8 семестр - 13845,00 грн до 20.01.2025. Відповідно до пункту 6.2. Договору за несвоєчасну оплату освітніх послуг Замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,1 % несплаченого суми за кожен день прострочення. 01.12.2021 [PERSON] було відраховано з Університету за невиконання умов договору про надання освітніх послуг. Позивачем на адресу відповідача було направлено письмове повідомлення від 28.12.2023 №01.01-17/565 щодо наявності боргу за навчання у розмірі 2707,00 грн. з рекомендацією термінового погашення боргу, лист було доставлено на адресу [PERSON] . Акту звіряння взаємних розрахунків за період 01.08.2021-29.04.2024 між сторонами встановлено, що з 13\~845 грн оплати за 1 семестр, відповідачем було сплачено лише 11\~138 грн, таким чином заборгованість на користь Університету складає 2707,00 грн заборгованість за навчання, інфляційні втрати в розмірі 946,10 грн, 3% річних в сумі 214,12 грн. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1\~статті 11 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 частини 2\~статті 11 ЦК України\~передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В силу положень\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1\~статті 627 ЦК України\~визначено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з положеннями\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 46 Закону України «Про вищу світу» визначено, що підставами для відрахування здобувача вищої освіти є, зокрема, порушення умов договору (контракту), укладеного між закладом вищої освіти та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання. Таким чином, враховуючи, що [PERSON] не було сплачено в повному обсязі оплату за 1 семестр навчального року з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість в сумі 3867,22 грн, з яких: 2707,00 грн заборгованість за навчання, інфляційні втрати в розмірі 946,10 грн, 3% річних в сумі 214,12 грн. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Згідно зч.2ст.12 ЦПК\~України\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. У відповідності до ч. 1\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Положеннями ч. ч. 1 та 3\~ст. 83 ЦПК України\~унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен проце письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.4ст.83ЦПК\~України). Разом з цим відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку. При цьому, в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що відповідач був позбавлені можливості у порядку ч. 4\~ст. 83 ЦПК України\~письмово та завчасно повідомити суд про неможливість подання у встановлений законом строк доказів та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження у справі строк. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судому випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.7ст.81ЦПК\~України). При цьому, за приписами ч. 4\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і не надано належних доказів на підтвердження відсутності боргу перед позивачем. З огляду на вищевикладене, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з урахуванням наведеного. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Outcome: approved