Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 25.06.2025 [PERSON] (далі позивачка) через представника [PERSON] звернулась до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовною заявою і просила: - розірвати шлюб між нею та [PERSON] (далі відповідач), зареєстрований 12.09.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1487; - стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 з усіх видів його доходів, але не менше ніж 50 % від мінімального прожиткового мінімуму дитини відповідного віку до досягнення повноліття дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що 12.09.2009 зареєструвала шлюб з відповідачем. Мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є фактичне припинення подружніх відносин. Протягом останніх років між ними погіршилися стосунки, вони втратили взаєморозуміння, не мають спільних життєвих цілей та інтересів. У них різні погляди на подальше життя та виховання дітей. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Шлюб фактично припинив існування, наполягала на його розірванні. Зазначає, що після припинення сімейних відносин відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними досягнуто не було. Зазначає, що дітям має бути забезпечено належний рівень життя, який включає в себе задоволення фізичних, духовних, інтелектуальних, моральних та соціальних потреб і не повинен бути меншим за встановлений законом прожитковий мінімум. Згідно поданої заяви представник позивачки [PERSON] адвокат Мовчан Р.А. позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити без їх участі. Відповідач [PERSON] згідно поданої заяви позовні вимоги визнав, просив розгляд справи проводити без його участі. Інші процесуальні\~дії у\~справі. Ухвалою суду від 01.07.2025 по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін на 24.07.2025. Фактичні обставини, встановлені судом. Сторони [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 12.09.2009 перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 1487. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинились, спільне господарство не ведеться. Неповнолітні діти сторін проживають з позивачкою і перебувають на її утриманні, що не спростовується відповідачем. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України). У відповідності до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, разом не проживають, їх сім`я фактично розпалася. За наведених підстав слід дійти висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Положеннями статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою статті 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно вимог частин першої, другої статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України). При визначенні\~розміру аліментів\~суд,\~на підставі\~частини 1\~статті 182\~Сімейного кодексу\~України враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому,\~відповідно до\~частини 2\~статті 182\~Сімейного кодексу\~України розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом\~(частина\~1 статті 183 Сімейного кодексу України). Оскільки неповнолітні діти сторін [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з матір`ю, а [PERSON] є їх батьком та на нього покладено однаковий з [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд вважає наявні підстави стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дітей, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення найстаршою з них повноліття, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову 25.06.2025. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (частина 1 статті 142 Цивільного процесуального кодексу України). При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за вимогу про розірвання шлюбу. У зв`язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 605,60 грн., а також позивачці підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачі -\~у справах\~про стягнення\~аліментів відповідно\~до пункту\~3\~частини 1\~статті 5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» звільнені від сплати судового збору. На підставі частини 1 статті 141 Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved