Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

07.12.2023 р. зареєстровано позов [PERSON] , який поданий до Херсонського міського суду Херсонської області через систему «Електронний суд» 06.12.2023р. його представником адвокатом Кравчук Т.М. про усунення перешкод в користуванні майном багатоквартирного будинку шляхом зобов`язання відповідача [PERSON] привести приміщення загального користування шостого поверху першого під`їзду будинку [ADDRESS] , у первинний (попередній) стан шляхом знесення самочинно зведеної стіни на сходовій клітині за власний рахунок. Обґрунтовані позовні вимоги тим, що позивач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] на 6 поверсі 1 під`їзду вказаного будинку, власницею якої є його матір [PERSON] . Третя особа [PERSON] проживає без реєстрації в квартирі [ADDRESS] яка є приватною власністю [PERSON] . [PERSON] самовільно на сходовій клітині шостого поверху добудував тамбур за рахунок території загального користування шляхом зведення стіни, яка відділяє квартиру [ADDRESS] та [ADDRESS] , розташована впритул до сміттєпроводу та обмежує вільний доступ сміттєпроводу та частини сходової клітини, що перешкоджає позивачу користуватись ними. Відповідач порушує правила користування жилими приміщеннями, експлуатації будинку, права спільної сумісної власності мешканців квартир на приміщення загального користування, зокрема сміттєпроводом на 6 поверсі. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 09.01.2024 р. позовна заява залишена без руху. Провадження по справі відкрите після усунення недоліків позовної заяви ухвалою судді від 01.02.2024 р., вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позивного провадження, призначене підготовче засідання. Відзив на позов, пояснення третіх осіб до суду не надходили. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.05.2024 р. по справі призначена судова будівельно-технічна експертиза, провадження по справі зупинене. 09.12.2024 р. до суду надійшов висновок експерта. Ухвалою від 12.12.2024р. провадження по справі поновлено, призначене підготовче засідання. Підготовче провадження по справі закрито та справа призначена до судового розгляду ухвалою суду від 25.02.2025 р. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та з посиланням на висновок експерта, просила позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення позивач не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавав. Ухвалою суд від 25.06.2025 р. поновлено судовий розгляд для додаткового з`ясування обставин. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення. Треті особи в судове засідання не прибули про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В матеріалах справи є заяви Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю Херсонської міської ради. Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] відповідно до довідки № 454 від 13.12.2018 р. ОСББ «Глобус» з 15.06.1990 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (том 1 арк. справи 11). Вказана квартира належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 08.05.2012 р. (том 1 арк. справи 11 зв.бік-12). З матеріалів висновку за заявою [PERSON] ВП Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області, встановлено, що 14.08.2023 р. [PERSON] , будучи попередженим за ст. 383 КК України звернувся до поліції щодо вжиття заходів до сусіда [PERSON] , який побудував на 6 поверсі прибудову, привласнивши собі територію загального користування, на яку дозволу інші жильці не надавали, відмовляється демонтувати стіну, заблокував доступ до сміттєпроводу, ключі не надає. Відповідне клопотання про звільнення проходу було надіслано громадянину [PERSON] мешканцями ОСББ «Глобус». З пояснень [PERSON] вбачається, що він проживає в квартирі [ADDRESS] разом з дружиною близько 10 років та прибудову побудував також близько 10 років потому на прохання свого тестя [PERSON] , який є власником квартири. Увесь час жодних заперечень стосовно прибудови не було, але під час окупації [PERSON] виливав помиї в сміттєпровід та на зауваження не реагував, внаслідок чого він змінив замок до приміщення сміттєпроводу (том 1 арк. справи 67-77). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджено інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (арк. справи 4 том 2). Пунктом 2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). У рішенні Конституційного Суду України від 02.03.2004 у справі № 4-рп/2004 за конституційним зверненням про офіційне тлумачення положень п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень ст.ст.1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), зазначено, що, аналізуючи порушені у конституційному зверненні і конституційному поданні питання щодо права власників приватизованих і неприватизованих квартир багатоквартирних будинків та органів місцевого самоврядування і місцевих державних адміністрацій розпоряджатися допоміжними приміщеннями, а також конструктивними елементами таких будинків (фундамент, несучі стіни, міжповерхові перекриття, сходові марші і т. ін.), Конституційний Суд України виходить з правової характеристики спільного майна власників квартир, конкретизованої у Законі України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». У Рішенні Конституційного Суду України від 09.11.2011 у справі № 14-рп/2011 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень п.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» Конституційний Суд України вказав, що за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям «мешканці» треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. Пункт 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій передбачає, що перепланування житлових будинків, житлових і нежитлових приміщень в житлових будинках допускається тільки після отримання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства. Статтею 316 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 2 статті 383 ЦК України передбачено право власника квартири на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Статтею 152 ЖК Української РСР визначено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Поняття переобладнання та перепланування визначені у Правилах утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76. Переобладнання - улаштування в окремих квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. Перепланування - до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Відповідно до пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127 до самочинного будівництва не належать, зокрема: 1) улаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх не капітальних стінах, збільшення або зменшення житлової або допоміжної площі за рахунок демонтування або влаштування перегородок (без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок), комор, утеплення і оздоблення стін; 2) засклення балконів, лоджій, веранд, терас, крім будинків, що занесені до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, заміна матеріалу стін будинків, господарських будівель без збільшення розміру фундаменту та поверховості; 3) перепланування, пов`язані зі збільшенням житлової або підсобної площі за рахунок демонтажу перегородок без порушення капітальних несучих стін, несучих конструкцій, опор, балок за рахунок площ коридорів та допоміжних приміщень; 4) влаштування чи закриття дверних (віконних) прорізів у внутрішніх некапітальних стінах; 5) демонтування або влаштування шаф, антресолей, комор; 6) перепланування, пов`язані зі зміною загальної, основної та допоміжної площі за рахунок демонтування та влаштування перегородок (без порушення несучих конструкцій). Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно з додатком «Б» до ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», затверджених наказом Держбуду України від 18 травня 2005 року № 80, підсобні приміщення багатоквартирного житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, комори, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти тощо). Пунктом 2.10 ДБН встановлено, що ширина коридору в житлових будинках між сходами чи торцем коридору і сходами повинна бути не менше: при довжині коридору до 40 м.-1,6 м. Відповідно до пункту 1.3 рішення Конституційного суду України від 02 березня 2004 року № 4-рп/2004 у справі № 1-2/2004 питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності. За нормами частини першої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною другою статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку. Отже, допоміжні (підсобні) приміщення, якими, зокрема, є сходові клітки, що призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку, не підлягають приватизації, не можуть бути поділені та виділені власнику квартири у багатоквартирному житловому будинку. Згідно з пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, зі змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власники квартир зобов`язані використовувати приміщення житлових будинків за призначенням, забезпечувати збереження жилих і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання будинків. З матеріалів висновку ГУНП в Херсонській області вбачається, що третя особа по справі - [PERSON] , який проживає без реєстрації в квартирі [ADDRESS] яка є приватною власністю [PERSON] , самовільно на сходовій клітині шостого поверху за проханням власника квартири [PERSON] добудував тамбур за рахунок території загального користування шляхом зведення стіни, яка відділяє квартиру [ADDRESS] та [ADDRESS] , розташована впритул до сміттєпроводу та обмежує вільний доступ сміттєпроводу та частини сходової клітини, що перешкоджає позивачу [PERSON] користуватись ними. За висновком судової будівельної експертизи від 02.12.2024 р. наявна улаштована цегляна перегородка з дверима, що зачиняються на ключ, які фізично розділяють зону допоміжного приміщення міжповерхової площадки загального користування на рівні 6 поверху під`їзду № 1 і створює окремі приміщення, і являються перешкодою для вільного доступу мешканцям кв. [ADDRESS] та [ADDRESS] до інженерної комунікації під`їзду [ADDRESS] у вигляді діючого сміттєпроводу, а також обмежує доступ до технічного обслуговування, та порушує пожежні та санітарні умови (том 1 арк. справи 143-149). Відповідачем [PERSON] не надано належних доказів на підтвердження правомірності встановлення цегляної перегородки з дверима, що закриваються на ключ в зоні допоміжного приміщення міжповерхової площадки загального користування на рівні 6 поверху під`їзду [ADDRESS] , проектно-дозвільної документації на влаштування такої прибудови. Таким чином відповідачем порушуються правила користування жилими приміщеннями, експлуатації будинку, права спільної сумісної власності мешканців квартир на приміщення загального користування, зокрема сміттєпроводом на 6 поверсі, а також особові права позивача, який, починаючи з 2022 року направляв неодноразові звернення до третіх осіб, але демонтажу побудованої стіни тамбуру так і не відбулось. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України. Право вибору способу захисту, передбаченого законом, та визначення відповідача у справі належить особі, яка звернулася за захистом свого права. За правилами ст. ст. 133,141 ЦПК України судові витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 1073,60 грн. при зверненні до суду з позовом підлягають стягненню з відповідача. З заявою про повернення надлишково сплаченої суми судового забору позивач не звертався. Про наявність інших судових витрат суд не повідомлений. Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Рішення в повному обсязі складено 21.07.2025р. На підставі викладеного,

Outcome: approved