Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

08 травня 2025 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якої діє [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка зазначає, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з 12.10.2012 року, від якого сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя між сторонами не склалося та фактично сім`я припинила своє існування. 19.06.2018 року рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано. Позивачка самостійно займається вихованням та утриманням малолітнього сина, який має захворювання. У зв`язку з цим, дитина потребує постійного медичного спостереження, що включає в себе систематичне лікування, заняття з логопедом та проведення обстежень. Відповідач, в свою чергу, у добровільному порядку надавати їй матеріальну допомогу на утримання дитини не бажає, однак має можливість це робити. Посилаючись на положення ст. 180 СК України, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/2 частини від всіх видів його доходів. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив та заяву на розгляд справи без його участі не подав. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), в судове засідання не з`явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 12 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області був зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Від сумісного проживання мають дитину - [PERSON] , [INFO] . 19 червня 2018 року рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 XII78912 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 2, 3 ст. 181 СК України). Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов`язку утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Відповідно до роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього кодексу), або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Згідно вимог ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги обставини, що мають значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також з урахуванням вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, необхідно зазначити, що розмір аліментів повинен бути не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Разом з тим, за загальним правилом, визначеним положеннями ст. ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів встановлюється таким чином: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, але не менші, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просить стягнути аліменти в судовому порядку в розмірі 1/2 частини від всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з часу подання заяви до суду та до досягнення повноліття [PERSON] , обґрунтовуючи тим, що [PERSON] є інвалідом відповідно до європейської картки інвалідності, оскільки має захворювання: двухстороння пірамідна недостатність, когнітивна дезінтеграція з загальним недорозвитком мови ІІ-ІІІ рівня, як наслідок гіпоксично-ішемічного ураження ЦНС. У зв`язку з цим дитина потребує постійного медичного спостереження, що включає в себе систематичне лікування, заняття з логопедом та проведення обстежень. Судом встановлено, що, згідно зі свідоцтва про народження малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , її батьком є відповідач [PERSON] , який, в порушення ст. 180 СК України, неналежним чином виконує свої обов`язки з утримання дитини до повноліття. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання цього зобов`язання належним чином, даний спір сторонами не вирішений в позасудовому порядку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а кошти на утримання дитини повинні бути стягнуті в судовому порядку в розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 травня 2025 року і до досягнення повноліття [PERSON] , виходячи з наступного. Позивачем зазначено, що дитина потребує постійного медичного\~спостереження,\~що включає\~в себе\~систематичне лікування,\~заняття з\~логопедом та\~проведення обстежень,\~що є\~у розумінні\~ст.\~185\~Сімейного кодексу\~України додатковими витратами на утримання малолітньої дитини [PERSON] . У зв`язку з чим позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовною заявою про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Суд враховує сімейний стан, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (працездатний, мешкає окремо від позивачки та дитини, іншим стягненням не піддається, може надавати матеріальну допомогу), матері (самостійно утримує малолітню дитину [PERSON] , [INFO] ). Виходячи з вищевикладеного, суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до положення ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір» на момент пред`явлення позову у сумі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial