Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] (далі Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі Відповідач) про відшкодування збитків, завданих вилученням майна у зв`язку з його витребуванням за рішенням суду. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.12.2019 між сторонами укладений договір купівлі-продажу квартири (далі - договір), посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., згідно з яким Відповідач передав у власність Позивача квартиру [ADDRESS] , за ціною 604 140 грн. У подальшому на підставі судових рішень Деснянського районного суду м. Чернігова, Чернігівського обласного апеляційного суду та Верховного суду, ухвалених за позовом [PERSON] , квартиру витребувано у Позивача, як таку, що вибула із володіння власника поза його волею. Оскільки Позивач понесла витрати при укладенні договору купівлі-продажу указаної квартири, сплативши її вартість Позивачу, просить стягнути завдані їй збитки у розмірі вартості квартири - 604 140 грн та судові витрати. Ухвалою суду від 31.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.05.2025. У зв`язку з неявкою Відповідача, а також за клопотанням представника Відповідача, підготовче засідання двічі відкладалося. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, будь-яких клопотань та заяв від нього не надходило. Ухвалою суду від 30.06.2025 підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті на 31.07.2025. В судове засідання Відповідач, будучим належним чином повідомленим про розгляд справи рекомендованим листом, не з`явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі 496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Позивач у судовому засіданні позов підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 24 грудня 2019 року між мною Позивачем та Відповідачем, від імені якого діяв [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., за реєстровим № 3792, згідно з яким Відповідач передав Позивачу у власність квартиру [ADDRESS] , за ціною 604 140 грн (а.с. 7-10, 11). Відповідно до п. 1.2. договору нерухоме майно, яке відчужується, належить продавцю (Відповідачу) на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О., за реєстровим № 553, який був укладений між Відповідачем (покупець за договором) та [PERSON] (продавець за договором). Як вбачається\~із судових\~рішень,\~розміщених у\~Єдиному державному\~реєстрі судових\~рішень,\~у квітні\~2020\~року [PERSON] \~звернулася до\~Деснянського районного\~суду міста\~Чернігова з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Бригіди В.О.\~та приватного\~нотаріуса Чернігівського\~міського нотаріального\~округу Белової\~О.С.,\~в якому,\~з урахуванням\~збільшених позовних\~вимог,\~просила про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та витребування майна із чужого незаконного володіння. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21 серпня 2008 року. У березні 2020 року вона дізналась, що на підставі договору купівлі-продажу від 29 листопада 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. за реєстровим № 553, вказана квартира була відчужена [PERSON] , який, в свою чергу, через свого представника [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 24 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. за реєстровим № 3792, відчужив її [PERSON] . [PERSON] указувала, що договорів щодо відчуження вказаного нерухомого майна вона не укладала, договір купівлі-продажу квартири від 29 листопада 2019 року не підписувала та нікого на це не уповноважувала, нікому не передавала вказане майно у володіння і не мала таких намірів. Також вважала, що особа, зазначена продавцем у договорі купівлі-продажу квартири від 24 грудня 2019 року, набула право власності на цю квартиру незаконно, а тому не мала права вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири, тож всі оспорювані правочини про відчуження цієї квартири є недійсними, оскільки спірна квартира вибула з її власності поза її волею. Рішенням Деснянського\~районного суду\~м.\~Чернігова від\~01\~жовтня 2021\~року у\~справі №\~750/3031/20\~позов [PERSON] \~задоволено.\~Визнано недійсним\~договір купівлі-продажу\~квартири [ADDRESS] від\~29\~листопада 2019\~року,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Бригідою\~В.О.\~за реєстровим\~№ 553.\~Скасовано рішення\~приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Бригіди В.\~О.\~від 29\~листопада 2019\~року про\~державну реєстрацію\~права власності\~на вказану\~квартиру (реєстраційний\~номер об`єкта\~нерухомого майна\~1974287474101)\~за [PERSON] .\~Визнано недійсним\~договір купівлі-продажу\~цієї квартири\~від 24\~грудня 2019\~року,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Чернігівського\~міського нотаріального\~округу Беловою\~О.С.\~за реєстровим\~№ 3792.\~Скасовано рішення\~приватного нотаріуса\~Чернігівського міського\~нотаріального округу\~Белової О.С.\~від 24\~грудня 2019\~року,\~індексний номер\~50445835,\~про державну\~реєстрацію права\~власності на\~цю квартиру\~(реєстраційний\~номер об`єкта\~нерухомого майна\~1974287474101)\~за [PERSON] .\~Визнано недійсним\~договір дарування\~по 1/20\~частці цієї\~ж квартири\~від 17\~квітня 2020\~року,\~посвідчений приватним\~нотаріусом Чернігівського\~міського нотаріального\~округу Костюк\~Ю.В.\~за реєстровим\~№ 1145.\~Скасовано рішення\~приватного нотаріуса\~Чернігівського міського\~нотаріального округу\~Костюк Ю.В.\~від 17\~квітня 2020\~року,\~індексний номер\~52006035,\~про державну\~реєстрацію права\~власності на\~1/20\~частку цієї\~ж квартири\~(реєстраційний\~номер об`єкта\~нерухомого майна\~1974287474101) за [PERSON] , [PERSON] . Витребувано з незаконного володіння [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від імені яких діють батьки [PERSON] та [PERSON] , на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Постановою Чернігівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року апеляційну скаргу представника [PERSON] - адвоката Кулініч К.В. задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2021 року змінено й виключено з рішення приписи, а саме: про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 24 грудня 2019 року, що укладений [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] , та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О. С. за реєстровим № 3792; про скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. від 29 листопада 2019 року про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1974287474101, за [PERSON] , рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової О. С., індексний номер № 50445835 від 24 грудня 2019 року, про державну реєстрацію права власності на цю квартиру за [PERSON] ; про скасування рішення приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Костюк Ю.В., індексний номер 52006035 від 17 квітня 2020 року, про державну реєстрацію права власності на 1/20 частку квартири квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1974287474101, за [PERSON] та [PERSON] . Доповнено рішення таким приписом: «У задоволенні позовних вимог до приватних нотаріусів: Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С., [PERSON] відмовити». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Постановою Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 750/3031/20 (а.с. 12-21) рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року в частині вирішення вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової О.С., [PERSON] та [PERSON] в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 29 листопада 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за реєстровим № 553, скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні цих вимог. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року в частині вирішення вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння залишено без змін. У мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 750/3031/20 встановлено, що Позивач є добросовісним набувачем квартири [ADDRESS] , набутою нею за договором від 24.12.2019, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., за реєстровим № 3792. Цією ж постановою констатовано право Позивача на відшкодування Відповідачем завданих їй збитків, у зв`язку з витребуванням, за рішенням суду, з чужого незаконного володіння на користь [PERSON] квартири [ADDRESS] . Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтями 6, 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав (частина перша статті 661 ЦК України). Тлумачення вказаних норм закону свідчить про те, що положення статті 661 ЦК України є частиною системи правил про наслідки евікції товару (тобто відсудження у покупця придбаного ним майна, товару на підставі того, що продаж був незаконним). Продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (стаття 659 ЦК України). Продавець повинен також мати право продажу товару (стаття 658 ЦК України) і, відтак, гарантувати покупцю чистоту правового титулу, що його покупець набуває за відповідним договором купівлі-продажу. Якщо продавець цього обов`язку не виконує або виконує його неналежно, то для покупця створюється загроза евікції - вилучення речі у титульного володільця третьою особою, що має на цю річ те чи інше право, яке не погашається встановленням нового правового титулу на річ. Таке право може бути як речовим, так і зобов`язальним, але у будь-якому разі повинно передбачати можливість позбавити покупця володіння річчю на користь носія такого права. Віндикація є одним з характерних і найпоширеніших варіантів евікції речі. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 08 липня 1986 року в справі «Літгоу та інші проти Сполученого Королівства») одним із елементів дотримання принципу «пропорційності» при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації. Тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України. У разі якщо позов власника про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено, покупець цього майна має право відповідно до статті 661 ЦК України звернутися до суду з вимогою до продавця про відшкодування збитків, завданих вилученням у нього товару за рішенням суду з підстав, що виникли до його продажу. Обов`язок доведення обставини, які мають значення для справи і на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень відповідними доказами, згідно зі ст. ст. 12, 81, 83 ЦПК України, покладено на сторони. Указані докази повинні відповідати критеріям, визначеним ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судовими рішеннями у справі № 750/3031/20 встановлено факт виникнення договірних правовідносин між Позивачем та Відповідачем щодо купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 24 грудня 2019 року. Також детально досліджено обставини, що передували укладенню договору, зокрема щодо виникнення права власності, про яке стверджував Відповідач, на вищевказану квартиру. Судами також встановлено, що квартира вибула із володіння власника поза його волею, а тому ухвалено рішення про її витребування у Позивача та повернення первісному титульному власнику. У мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.02.2025 у справі № 750/3031/20 встановлено, що Позивач є добросовісним набувачем квартири, а тому має право на відшкодування Відповідачем завданих їй збитків, у зв`язку з витребуванням квартири за рішенням суду на користь [PERSON] . У статті 661 ЦК України законодавець закріпив право покупця вимагати від продавця відшкодування збитків, завданих продавцю евікцією товару. При цьому спеціальних правил щодо визначення складу та розміру таких збитків стаття 661 ЦК України не містить, фактично відсилаючи до загальних положень статей 22 і 623 ЦК України. Положення частини третьої статті 623 ЦК України конкретизують загальний принцип повного відшкодування (частина третя статті 22 ЦК України), а тому є справедливими й для будь-яких інших правовідносин, крім зобов`язальних. Визначаючи розмір такого відшкодування, завданих витребуванням майна, суд першої інстанції повинен виходити із реальних витрат, що понесла Позивач. Такими реальними витратами, у розумінні п. 2 ч. 1 ст. 22 ЦК України, є сума коштів, які Позивач сплатила на користь Відповідача та яка встановлена пунктом 2.1. Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 24.12.2019, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., за реєстровим № 3792, у розмірі 604\~140,00 грн. Отже зазначені у позовній заяві фактичні обставини спричинення шкоди Позивачу підтверджуються судовими рішеннями, які набрали законної сили. Також Позивачем доведено розмір відшкодування, який підлягає стягненню з Відповідача. Обраний Позивачем спосіб захисту свого порушеного права є ефективним та таким, що відповідає обставинам справи та змісту спірних правовідносин. З урахуванням вищевикладеного, заслухавши пояснення Позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із\~частинами першою,\~другою статті\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду\~на повне\~задоволення позовних\~вимог,\~сплачений Позивачем\~за подачу\~позову майнового\~характеру судовий\~збір у\~розмірі 6\~041,40\~грн,\~підлягає стягненню\~на його\~користь з\~Відповідача.

Outcome: approved