Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Стислийвикладпозиційпозивача, та запереченьвідповідача. 26.03.2025 року ТОВ «Бізнес Позика» в системі Електронний суд звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 22.08.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №498220-КС-002, шляху обміном електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов договору Позичальнику надано у кредит грошові кошти у розмірі 15000 грн. На засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 25000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника. Позичальник зобов`язаний був повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Проте, відповідач всупереч умовам Кредитного договору, свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконує, і станом на 20.03.2025 року заборгованість відповідача перед позивачем за Договором №498220-КС-002 про надання кредиту від 22.08.2024 року складає 42450 грн., з яких: сума прострочених платежів по тілу кредиту 15000 грн.; сума прострочених платежів по процентах 16950 грн., сума заборгованості по штрафам 7500 грн., сума прострочених платежів за комісією 3000 грн. Таким чином, ТОВ «Бізнес Позика» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором №498220-КС-002 про надання кредиту від 22.08.2024 року, що становить 42450 грн., а також понесені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. сплаченого судового збору. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотанняучасниківсправи. Представник позивача в судове засідання призначене для розгляду справи не з`явилася, однак в позовній заяві просила проводити розгляд справи без участі представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з?явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала. Судом також розміщувалось оголошення на сайті про виклик відповідача в судове засідання (а.с.123, 132, 145). Процесуальнідії у справі. Ухвалою від 31.03.2025 року позовну заяву ТОВ «Бізнес Позика» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено до судового розгляду на 08.05.2025 року. Ухвалою від 08.05.2025 року витребувано докази у АТ КБ «Приват Банк», у зв?язку із витребуванням доказів, судове засідання відкладено на 17.06.2025 року. 17.06.2025 року у зв?язку із перебуванням судді на лікарняному, судове засідання відкладено на 31.07.2025 року. Про судове засідання відповідач повідомлялася належним чином, що підтверджується трекінгом перевірки статусу поштового відправлення, в якому 03.07.2025 року Укрпоштою проставлена відмітка «Повернення відправнику (за відмовою адресата)», а також поштовим відправленням, яке повернулось на адресу суду. Проте, у відповідності до вимог ч.9 ст.130 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку, така особа вважається повідомленою. Одночасно із цим, судом було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/585/25 відповідача [PERSON] (а.с. 123, 132, 145). Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомляла, жодних заяв від неї не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подала, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами. З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного висновку. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставіякихвстановленівідповідніобставини. Згідно копії розрахунку заборгованості за кредитним договором №498220-КС-002 від 22.08.2024 року, та копії Довідки про стан заборгованіості, виданих ТОВ «Бізнес Позика», заборгованість\~відповідача [PERSON] \~станом на\~19.03.2025\~року становить\~42450 грн,\~в т.ч.:\~заборгованість за\~кредитом \~15000\~грн.,\~заборгованість по\~відсотках \~16950\~грн.,\~заборгованість по\~комісії \~3000\~грн.,\~заборгованість по\~штрафам \~7500\~грн.(а.с.20-22, 23). З копії Паспорта споживчого кредиту видно, що він містить інформацію, яка обов`язкова для ознайомлення позичальником та надається споживачу щодо умов кредитування до укладення договору про споживчий кредит (а.с.24-27). Судом встановлено, що 22.08.2024 року в електронній формі позичальником [PERSON] було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2376 Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір з ТОВ «Бізнес Позика» та Договір №498220-КС-002 про надання кредиту, згідно умов\~якого [PERSON] \~було надано\~кредит у\~розмірі15000 грн., зі строком кредитування 16 тижнів, до 12.12.2024 року. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 30340,78 грн. (а.с.48, 49-68). Копією Візуальної форми послідовності дій клієнта від 22.08.2024 року підтверджується алгоритм дій клієнта ( [PERSON] ) та товариства (ТОВ «Бізнес Позика») щодо укладення електронного Договору про надання кредиту №498220-КС-002 (а.с.69-71). З копії Анкети-заяви клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи) від 20.03.2020 року (а.с.72) встановлено анкетні дані та місце проживання позичальника [PERSON] . Відповідно до Підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів наданих ТОВ «Бізнес Позика», підтверджено, що в рамках Договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 року та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача: платіжну картку ПриватБанк № [NUMBER] (а.с.73). Згідно копії Правил надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика» (нова редакці) чинних з 19.08.2024 року, встановлено загальні положення та правила надання кредиту в ТОВ «Бізнес Позика» (а.с.74-99). Відповідно до копії інформації наданої АТ КБ «Приват Банк» на вимогу суду в порядку витребування доказів за №20.1.0.0.0/7-250508/77654-БТ від 09.05.2025 року та копії Виписки за договором №б/н за період 22.08.2024-12.12.2024 підтверджено, що на ім?я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано платіжну картку № [NUMBER] та надано інформації про рух коштів по картці за період з 22.08.2024 ро 26.10.2024 (а.с.137-138). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини\~між сторонами\~виникли у\~зв`язку з\~неналежним виконанням\~позичальником (відповідачем\~ [PERSON] )\~взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем (ТОВ «Бізнес Позика») за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). У відповідності до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачено ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку , а також, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно норм статей 628, 638 ЦК України, зміст договору\~становлять умови\~(пункти),\~визначені на\~розсуд сторін\~і погоджені\~ними,\~та умови,\~які є\~обов`язковими\~відповідно до\~актів цивільного\~законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними\~умовами договору\~є умови\~про предмет\~договору,\~умови,\~що визначені\~законом як\~істотні або\~є необхідними\~для договорів\~даного виду,\~а також\~усі ті\~умови,\~щодо яких\~за заявою\~хоча б\~однієї із\~сторін має\~бути досягнуто\~згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Що ж до форми договору, то положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності до положень ч.1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053 ЦКУ), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч.3 ст.1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору, що передбачено ч.2 ст.1056-1 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). Окрім того, спірні правовідносини регулюються нормами Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну комерцію». Так, відповідно до ст.5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно ст.8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила\~електронного документа\~не може\~бути заперечена\~виключно через\~те,\~що він\~має електронну\~форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Положеннями ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідь особи,\~якій адресована\~пропозиція укласти\~електронний договір,\~про її\~прийняття (акцепт)\~може бути\~надана шляхом: 1)\~надсилання електронного\~повідомлення особі,\~яка зробила\~пропозицію укласти\~електронний договір,\~підписаного в\~порядку,\~передбаченому статтею\~12\~цього Закону;\~2) заповнення\~формуляра заяви\~(форми)\~про прийняття\~такої пропозиції\~в електронній\~формі,\~що підписується\~в порядку,\~передбаченому статтею\~12\~цього Закону;\~3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно положень ст.ст.3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: -електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено\~на підставі\~безпосередньо досліджених\~та оцінених\~наявних у\~справі доказів,\~що 22.08.2024року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] укладено Договір №498220-КС-002 про надання кредиту, відповідно до умов якого товариство надало позичальнику грошові кошти у розмірі 15000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов?язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов?язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Всупереч умов Договору №498220-КС-002 про надання кредиту від 22.08.2024 року відповідач [PERSON] \~не виконала\~свої зобов`язання,\~внаслідок чого\~у відповідача\~за вказаним\~договором станом\~на 20.03.2025\~року утворилася\~заборгованість у\~розмірі 42450 грн, в т.ч.: заборгованість за кредитом 15000 грн., заборгованість по відсотках 16950 грн., заборгованість по комісії 3000 грн., заборгованість по штрафам 7500 грн. При цьому, як зазначено у п.2.5 Договору №498220-КС-002 про надання кредиту від 22.08.2024 року, сторони погодили комісію за видачу кредиту у розмірі 3000 грн. (а.с.50), яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту. З приводу стягнення з позичальника на користь кредитора суми комісії Верховний Суду своїй постанові від 08.05.2024 року у справі №461/2735/23провадження №61-16948св23, резюмував наступне: «У справі, яка переглядається, сторони у пункті 1.5 кредитного договору встановили комісію, як «плата за обслуговування кредитної заборгованості». Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно із частиною другою статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України\~«Про споживче\~кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту, що й було домовлено сторонами у кредитному договорі від 18 березня 2021 року, тому доводи касаційної скарги, є безпідставними, а суди дійшли правильних висновків про те, що без оплати всієї суми боргу, у тому числі основного боргу, відсотків та комісій, кредитний договір не може бути припинений». Водночас, суд зазначає, що положенням п.18 Прикінцевих\~та перехідних\~положень Цивільного\~кодексу України\~передбачено,\~що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, від загальної суми заборгованості, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача слід відняти суму штрафів, яка становить 7500 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості за вказаним договором становитиме 34950 грн. (424507500 = 34950), а саме: заборгованість за кредитом 15000 грн., заборгованість по відсотках 16950 грн., заборгованість по комісії 3000 грн. Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі нею не наведені. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором №498220-КС-002 про надання кредиту від 22.08.2024 року у розмірі 34950 грн. Розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1994,36 грн. (34950 х 100% : 42450 = 82,33; 2422,40 : 100% х 82,33 = 1994,36 грн.). На підставі\~статей 11,\~207,\~526,\~549,\~598,\~599,\~611,\~626,\~628,\~638,\~1049,\~1054,\~1055,\~1056-1\~Цивільного кодексу\~України та\~

Outcome: partial