Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

25.03.2025 [PERSON] через представника адвоката Гуменюка О. В. звернулася до суду з позовом, у якому просить встановити їй додатковий строк - один місяць, для подання до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука Анатолія Миколайовича заяви про прийняття спадщини після матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача На обґрунтування позову [PERSON] вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно - 1/2 частка квартири за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку із цим вона звернулася з відповідною заявою до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука А.М. про прийняття спадщини. Проте, постановою від 05.03.2025 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно у зв`язку із пропуском строку для прийняття спадщини. Вказує, що дізнавшись про смерть матері та перебуваючи за кордоном, вона звернулася до свого знайомого, [PERSON] , щодо її представництва для оформлення спадкових прав оформивши відповідну довіреність 16.08.2024 року. Після чого представник звернувся до приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука А.М. щодо оформлення спадкових прав, де отримав вказівку щодо збору необхідного переліку документів. При цьому нотаріусом також здійснювалися певні нотаріальні дії щодо отримання інформації про зареєстрованих осіб разом із померлою та встановлення родинних [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, заява про прийняття спадщини була зареєстрованою лише 05.03.2025 року, що вказувало на пропуск строку подання заяви на прийняття спадщини. Шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини закінчився 11.01.2025 року, а заява про прийняття спадщини була поданою 05.03.2025. Вказує, що незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог. Посилається у позові на постанову ВС у справі № 681/203/17 від 17.10.2018. Відзив на позовну заяву не надходив. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 03 квітня 2025 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 07.05.2025 суд закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачки адвокат Гуменюк О.В. підтримав позовні вимоги із підстав, наведених у позові. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв до початку судового розгляду не направляв. За згоди представника позивачки, суд постановив ухвалу про заочний розгляд. Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження Суд встановив, що [INFO] м. Одеса Одеської області померла мати позивачки [PERSON] , що доводиться свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , свідоцтвом про народження (а.с. 7, 9, 10-11,12). [PERSON] є громадянкою Ізраїлю та 16 серпня 2024 року вона видала довіреність, посвідчену нотаріусом на ім`я [PERSON] на представництво її інтересів по оформленню спадкових прав на майно після матері [PERSON] (а.с. 13-14). На час смерті [PERSON] одна була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що доводиться довідкою № 5502 (а.с. 20). Постановою приватного нотаріуса Бердичівського районного нотаріального округу Богатирчука А.М. від 05.03.2025 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що вона не звернулася у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини (а.с. 21). Відповідно до довідки нотаріуса від 12.03.2025 спадкоємцями за законом до майна [PERSON] є дочка [PERSON] , [INFO] , якою термін прийняття спадщини було пропущено (а.с. 22). До позовної заяви [PERSON] також долучила копію технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] , виготовленого на її ім`я, а також свідоцтво про право владності на цю квартиру, частка якого належить позивачці (а.с. 15, 17-18). Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що у серпні 2024 року [PERSON] видала довіреність на його ім`я для оформлення спадщини після матері [PERSON] . У вересні 2024 року він звернувся до нотаріуса Богатирчука та отримував довідки, які потребувалися для оформлення спадкових прав. Проте коли він звернувся у березні 2025 року до нотаріуса, то виявилось, що було пропущено строк для прийняття спадщини. Нотаріус роз`яснював про необхідність подання заяви про прийняття спадщини, проте він не зрозумів його. Застосовані норми права За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 зроблено висновок, що: «право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) вказано, що: «Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (див. пункти 53 - 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24))» Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог, підстав позову є диспозитивним правом позивача. За положеннями ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Пунктом 3.6. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 визначено, що не допускається приймати заяви про прийняття спадщини, про відмову від неї або заяви про їх відкликання, складені від імені спадкоємців їх представниками, що діють на підставі довіреностей. Аналіз доводів сторін, висновки суду Встановивши фактичні обставини справи та оцінивши надані докази, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову, з таких підстав. Позивачка вказала у позові, що вона звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса 05.03.2025. Проте доказів, що позивачка зверталася із такою заявою до нотаріуса матеріали справи не містять, а із постанови нотаріуса вбачається, що представник позивачки 05.03.2025 подав нотаріусу заяву, у якій просив видати свідоцтво про право на спадщину після [PERSON] , а не заяву про прийняття спадщини. Фактично позовні вимоги [PERSON] обґрунтовуються лише тим, що від спливу шестимісячного строку до дати подання заяви про прийняття спадщини минуло менше двох місяців. Проте така підстава для визначення судом додаткового строку для прийняття спадщини не ґрунтується на положеннях ст. 1272 ЦК України, відповідно до якої суд може визначити спадкоємцю додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини виключно у разі пропуску такого строку з поважної причини. Суд зазначає, що позивачка у позовній заяві не вказала із якої причини вона у шестимісячний строк із дня відкриття спадщини не подала заяву про прийняття спадщини. Тому, оскільки позов не містить обґрунтування причин неподання позивачкою заяви про прийняття спадщини своєчасно, а суд не має права самостійно визначати підстави позову та виходити за межі заявлених позовних вимог, у задоволенні позову суд відмовляє. Правовий висновок, висловлений Верховним Судом у від 17.10.2018 у справі № 681/203/17, на який позивачка покликається у позові, не релевантний до спірних правовідносин, оскільки [PERSON] не вказала з яких причин вона не подала заяву про прийняття спадщини після матері у шестимісячний строк, вона не спадкувала за заповітом, строк для прийняття спадщини перевищував 10 днів та відповідач позову не визнав. Розподіл судових витрат Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачки не компенсовуються, а відповідач про судові витрати не заявляв.

Outcome: dismissed