Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

28.04.2025 до Софіївського районного суду надійшов цивільний позов ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" до відповідача [PERSON] , згідно вимог якого просить ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача заборгованість за договором № 7273767 про надання споживчого кредиту від 15.11.2023 та додаткової угоди до договору № 7273767 від 15.11.2023 у розмірі 34661 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн., та судовий збір у розмірі 2422, 40 грн. В обґрунтування позову вказує, що 15.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 7273767. 17.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору № 7273767. За Кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» надало [PERSON] кредит у розмірі 7 000 грн. строком на 360 днів, на умовах зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Приймаючи умови Кредитного договору відповідач підтвердив, що ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, розміщених на сайті ТОВ «Авентус Україна». 25 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 25.07/24-Ф, за яким ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до такого Договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 34661 грн., з яких 7000 грн. сума боргу за основною сумою заборгованості та 12616,6 грн. сума процентів за користування кредитом. Однак, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Станом на 28.04.2025 заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за кредитним договором становить 34661 грн, з яких: 7000 грн.\~тіло кредиту; 12616,6 грн.\~сума процентів за користування кредитом; 15044,4 грн.\~нараховані відсотки за 108 календарних днів. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 34661,00 грн., судовий збір у сумі 2422,40 грн., та 10000 грн. витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, витребувано з АТ «ПУМБ» інформацію про підтвердження факту належності платіжної картки відповідачу, підтвердження факту зарахування коштів на платіжну картку. Представник позивача у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в поданій позовній заяві просили у разі відсутності відзиву справу розглядати за відсутності їхнього представника, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема розміщенням оголошення на офіційному сайті Судова Влада про його виклик до суду, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав. Відповідно до ч.2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.\~280,281 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, суд дійшов таких висновків. Положеннями ч. 1 ст.\~13\~ЦПК\~України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15.11.2023 між ТОВ «Авентус України» та [PERSON] було укладено Договір № 7273767 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого, відповідач отримав кредит в розмірі 2 000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , строком на 360 днів, зі сплатою відсотків на кожні 30 днів у розмірі 1,99% в день, за стандартною ставкою за весь строк кредиту 29653,85 % річних (а.с. 11-15). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді, шляхом використання відповідачем [PERSON] електронного підпису одноразовим ідентифікатором «С7808» (а.с. 15 на звороті). Також відповідачем електронним підписом підписаний Паспорт споживчого кредиту, що містить Інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Факт надання грошових коштів за Кредитним договором відповідачу на реквізити картки № [NUMBER] . 17.11.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою електронного підпису було укладено Додаткову угоду до Договору про надання споживчого кредиту № 7273767 від 15.11.2023. Згідно умов Додаткової угоди сторони домовились збільшити суму кредиту, у зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до договору: п. 1.3 кредитного договору № 7273767 сума кредиту (загальний розмір ) складає 7000 грн.; орієнтована реальна річна процентна ставка за весь строк користування кредитом складає 30238,52% річних, за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки складає 14977,14% річних; орієнтована загальна вартість кредиту зазначена в договорі на дату його укладання збільшиться та складе за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом\~56949,00 грн; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки\~55158,00 грн. Згідно відповіді АТ «ПУМБ» №КНО-07.8.5/5930БТ від 07.05.2025 на ім`я [PERSON] , в банку була випущена банківська платіжна картка № [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] , на яку 15.11.2023 було зараховано кошти в сумі 2 000 грн, де платник ТОВ «Авентус Україна», надавач платіжних послуг з переказу коштів ТОВ «Пейтек Україна», та 17.11.2023 було зараховано кошти в сумі 5000 грн, де платник ТОВ «Пейтекс Україна», надавач платіжних послуг з переказу коштів ТОВ «Пейтек Україна» (а.с. 52). 25.07.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 25.07/24-Ф, за яким ТОВ «Авентус Україна» передає ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до такого Договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 34661 грн., з яких: 7000 грн.\~тіло кредиту; 12616,6 грн.\~сума процентів за користування кредитом; 15044,4 грн.\~нараховані відсотки за 108 календарних днів. Правовими нормами ст. ст. 526, 527 і 530\~ЦК\~України визначено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до положень ст.\~205\~ЦК\~України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до положень ч. 1ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У ч. 1ст. 1055 ЦК Українивизначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У ст. 3 указаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч. ч. 3, 4, 6 ст.\~11\~цього\~Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12ст.\~11\~цього\~Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Правовими нормами ст.\~12\~цього\~Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ст. ст.12 і 81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У ч. 1ст.\~77\~ЦПК\~України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 1ст.\~1077\~ЦК\~України за договором факторингу(фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1ст.\~1078\~ЦК\~України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Судом встановлено, що позивачем доведені заявлені позовні вимоги, а саме факт укладання кредитного договору, факт набуття права вимоги та факт наявності заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 34661,00 грн шляхом надання належних та допустимих доказів, які містяться в матеріалах справи, та не спростовуються відповідачем. Відповідач правом на подання відзиву не скористався, власних конррозрахунків заборгованості або доказів на її погашення не надав. З огляду на встановлені судом обставини, зважаючи на те, що відповідач не виконав умови кредитного договору, кредитні кошти та проценти за користування кредитними коштами ні первісному кредитору, ні новому кредитору не сплатив, а тому суд доходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Щодо вимоги про стягнення правової допомоги. Представником позивача у своїй позовній заяві заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу із відповідача у розмірі 10 000 грн.. Відповідно до частини 1\~статті 133ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3\~статі 133ЦПК\~належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом\~статті 137ЦПК\~несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами\~статті 141ЦПК України\~визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. підтверджуються: договором від 10.12.2024 № 10/12-2024 про надання правової допомоги адвокатом Столітнім М. М., свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я [PERSON] , заявкою № 7645 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 (а.с. 33-34), актом прийому передачі виконаних робіт № 7645 від 10.04.2025, з якого вбачається, що за виконану правову допомогу, сума гонорару складає 10000,00 грн, зазначена сума підлягає оплаті Клієнтом протягом 30 календарних днів з моменту набуття рішення суду першої інстанції у справі законної сили. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій\~статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (постанова ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950\~року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandispimeniw ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited»npoTH України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Заявлені представником позивача вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, так оскільки ціна позову становить 34661 грн, тоді як витрати на правничу допомогу становить у розмірі 10000 грн., що є досить завищеним, окрім того дана справа відноситься до категорії справ незначної складності, малозначна, участь представника позивача у вказаній справі полягала лише у складанні ним позовної заяви та подачі ним заяв про розгляд справи без його участі, тому безпосередню участь у судовому засіданні представник позивача не брав, складання ним відповіді на відзив також не потребувало, таким чином, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Outcome: partial