Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , яка в свою чергу успадкувала 1/2 частину вказаного домоволодіння після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Свої вимоги обґрунтовувала тим, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищевказане домоволодіння, в нотаріальному порядку їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що позбавляє її можливості оформити спадщину на спадкове майно. Окрім цього, позивачка просила суд витребувати у Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області та приватних нотаріусів Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. та [PERSON] копії спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 01.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та роз`яснено право пред`явити зустрічний позов. Також вказаною ухвалою зобов`язано Тлумацьку державну нотаріальну контору Івано-Франківської області та приватних нотаріусів Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Водославську Н.В. та [PERSON] надати суду належним чином посвідчені копії спадкових справ, у разі їх відкриття, та витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі спадкових справ, зокрема щодо майна: [PERSON] , померлої [INFO] , та [PERSON] , померлого [INFO] , останнє місце проживання яких було с. Гарасимів Івано-Франківського району Івано-Франківської області. 04.07.2025 року та 17.07.2025 року приватні нотаріуси Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. та [PERSON] направили до суду відповіді про відсутність заведених спадкових справ після смерті [PERSON] та [PERSON] 15.07.2025 року Тлумацька державна нотаріальна контора Івано-Франківської області направила до суду копію спадкової справи № 134/2009, заведеної після смерті [PERSON] та повідомила про відсутність заведеної спадкової справ після смерті [PERSON] . Позивачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, однак у позовній заяві просила розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача - Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову, позов визнає та просив розгляд справи провести без його участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 4 Гарасимівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , який був головою двору, та [PERSON] значилось господарство, розташоване\~по [ADDRESS] (а.с. 11). Згідно з копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 01.05.2025 року за адресою: [ADDRESS] розташовані житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які побудовані у період з 1982 року 1990 рік, та не є самовільним будівництвом (а.с. 4-8). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~від 22\~грудня 1995\~року №\~20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Пунктом 3 вищевказаної Постанови визначено, що вирішуючи спори про право приватної власності на майно, суди повинні виходити з того, що відповідно до ст. 13\~Закону України «Про власність»\~об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, дачі, садові будинки, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, земельні ділянки, насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція, транспортні засоби, грошові кошти, акції, цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення, набуті з передбачених законом підстав. Отже, [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (по 1/2 частині кожному) належало майно господарського двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, про що 01.06.1955 року складено актовий запис № 6 (а.с. 14). Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачки [PERSON] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до словника власних імен людей, імена « [PERSON] » та « [PERSON] » пов`язані між собою та є аналогом одного і того ж імені (а.с. 19). 25.02.1995 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу їй було присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 16). [INFO] [PERSON] (батько) помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). [INFO] [PERSON] (мати) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент смерті спадкодавців [PERSON] та [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (мати) прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] (батько), успадкувавши належну йому 1/2 частину домоволодіння, оскільки вона вступила в управління спадковим майном, до дня смерті проживали разом з спадкодавцем, вела з ним спільне господарство та проводила його похорон, що підтверджується довідкою Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 89 від 10.06.2025 року (а.с. 10). Відповідно до відповідей приватних нотаріусів Івано-Франківського нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 265/01-16 від 17.07.2025 року та [PERSON] № 402/01-16 від 03.07.2025 року та Тлумацької державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 413/01-16 від 12.07.2025 року (а.с. 33, 35, 43) спадкова справа після смерті [PERSON] (батько) не заводилась. [PERSON] (позивачка) прийняла спадщину в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] (мати), успадкувавши належну їй 1/2 частину домоволодіння та 1/2 частину цього ж домоволодіння, яку [PERSON] (мати) успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] (батько), оскільки вона вступила в управління спадковим майном, до дня смерті проживала разом з матір`ю, вела з нею спільне господарство та проводила її похорон, що підтверджується довідкою Обертинської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 89 від 10.06.2025 року (а.с. 10). Дані обставини також підтверджуються копією спадкової справи № 134/2009 від 27.02.2009 року, заведеної Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області після смерті [PERSON] (мати) (а.с. 36-42), з якої вбачається, що [PERSON] (позивачка) є єдиним спадкоємцем за законом після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців в порядку спадкування за законом чи за заповітом, які б бажали прийняти спадщину, немає та з заявами про прийняття спадщини інші особи не звертались. Отже, на момент звернення до суду позивачка правомірно претендує в цілому на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала 1/2 частину вказаного домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , а також була власником 1/2 частини цього ж домоволодіння. Позивачці в нотаріальному порядку відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки спірного домоволодіння належних покійним батькам [PERSON] та [PERSON] , оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою Тлумацькою державною нотаріальною конторою Івано-Франківської області № 182/02-31 від 26.03.2025 року (а.с. 13). Зазначені обставини перешкоджають позивачці належним чином оформити право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в цілому. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що сторонами по справі не заявлялось вимог про відшкодування судових витрат, клопотань про відшкодування витрат до закінчення судових дебатів до суду не надходило,\~ суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому питання розподілу судових витрат судом не вирішується. На підставі ст.ст. 535, 548, 549, 553, 560, 561 ЦК України (в редакції 1963 року),

Outcome: approved