Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

12 червня 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з відповідним позовом до відповідачки, у якому зазначив, що з 28 квітня 2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який розірвано рішенням Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 квітня 2021 року. У шлюбі у них народилися донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Які після розірвання шлюбу залишилися проживати з відповідачкою. За судовим наказом, виданим 05 квітня 2021 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області, з нього стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 усіх видів його доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19 березня 2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. 18 серпня 2022 року він одружився з [PERSON] . [INFO] у них народився спільний син [PERSON] . Наразі дружина не працює, оскільки знаходиться в декретній відпустці по догляду на новонародженою дитиною, тому він зобов`язаний їх утримувати. Посилаючись на те, що зміна сімейного стану платника аліментів, може бути самостійною підставою для зменшення аліментів, позивач просив суд зменшити розмір аліментів що стягуються на користь відповідачки на утримання спільних доньки і сина з 1/3 частини на 1/4 частини заробітку (доходу), але не більше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з`явився, до суду направив заяву у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти заочного прядку розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов від неї не надходило, тому суд визнає її неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З матеріалів справи убачається, що позивач та відповідачка є батьками малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с.15-16). Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією заочного рішення Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 21 квітня 2021 року, після розірвання шлюбу відповідачці відновлене дошлюбне прізвище « [PERSON] » ( а.с.11-12). На підставі судового наказу, виданого 05 квітня 2021 року Березнегуватським районним судом Миколаївської області, з позивача стягуються аліменти на користь відповідача на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі однієї третини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.03.2021 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с.19). У позовній заяві позивач зазначив, що спільні малолітні діти [PERSON] і [PERSON] проживають разом з матір`ю відповідачкою по справі. Позивач належним чином виконує обов`язок зі сплати аліментів на користь відповідачки на утримання малолітніх дітей, заборгованості зі сплати аліментів станом на 28 липня 2025 року немає, про що свідчить довідка видана в.о. начальника Першого відділу Державної виконавчої служби у Баштанському районі Миколаївської області за №48501 (а.с.35). Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з статтями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тож, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Водночас такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22 (провадження № 61-10748 св 23), від 19 червня 2024 року у справі № 686/22677/23 (провадження № 61-5022св24). Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З копії свідоцтва про шлюб виданого 18 серпня 2022 року Балтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області убачається, що позивач 18 серпня 2022 уклав шлюб з [PERSON] , в якому на даний час перебуває. [INFO] у них народився спільний син [PERSON] . У позові позивач зазначив, що наразі його дружина не працює, оскільки перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років ( а.с.7,17-18). Беручи до уваги, що зміна сімейного стану та народження дитини є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів на користь відповідачки, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно \~до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved