Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Заявник звернувся до Покровського міського суду з заявою про усиновлення дітей. В обґрунтування заявлених вимог, вказав на те, що він з квітня 2017 року перебував в фактичних сімейних відносинах з [PERSON] , а з 04 серпня 2020 року вони зареєстрували шлюб в Амур-Нижньодніпровському районному у місті Дніпрі відділі ДРАЦС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 347. Від даного шлюбу народився син [PERSON] [INFO] . У дружини заявника є двоє діток син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, та мешкають разом зі своєю мамою [PERSON] , по [ADDRESS] . З 2017 року і до реєстрації шлюбу заявник перебував з матір`ю дітей в фактичних шлюбних відносинах. Вони почали проживати однією сім`єю, коли дітям було відповідно 8 років та 1 рік. Таким чином протягом вже 8-ми років, починаючи з квітня 2017 року заявник проживає однією сім`єю разом з дітьми та їх матір`ю. За минулий час у них склалися добрі сімейні стосунки. Протягом всього минулого часу заявник з дружиною разом займалися вихованням, утриманням дітей та їх розвитком. Син [PERSON] та донька [PERSON] вважають заявника своїм батьком, відносяться до нього як до рідного батька і називають його татом. Заявник відноситься до них відповідно як до рідних дітей. На підставі чого просить оголосити його батьком вказаних дітей. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Покровської міської ради Дніпропетровської області в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги [PERSON] . Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги [PERSON] . Представник Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що з квітня 2017 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних сімейних відносинах. 04 серпня 2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Амур-Нижньодніпровському районному у місті Дніпрі відділ ДРАЦС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 347. Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . У [PERSON] є двоє діток: син [PERSON] . [INFO] , та донька [PERSON] . [INFO] . які зареєстровані із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Діти з народження зареєстровані на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] , в квартирі, яка належить їх мамі на праві приватної власності, але фактично сім`я мешкає в м. Дніпро. [PERSON] надала нотаріально-завірену згоду на усиновлення [PERSON] її неповнолітніх сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . Як вказує заявник, з 2017 року і до реєстрації шлюбу він перебував з матір`ю дітей в фактичних шлюбних відносинах. Вони почали проживати однією сім`єю, коли дітям було відповідно 8 років та 1 рік. Таким чином протягом вже 8-ми років, починаючи з квітня 2017 року він проживає однією сім`єю разом з дітьми та їх матір`ю. За минулий час у них склалися добрі сімейні стосунки. Протягом всього минулого часу він з дружиною разом займається вихованням, утриманням дітей та їх розвитком. Син [PERSON] та донька [PERSON] вважають його своїм батьком, відносяться до нього як до рідного батька і називають його татом. Він відноситься до них відповідно як до рідних дітей. [PERSON] є працездатною особою та має постійне місце роботи в ТОВ «НПО Автоматика», стабільний дохід, житло та належні житлові умови для проживання сім`ї та дітей. До кримінальної відповідальності [PERSON] не притягався, станом на 10 червня 2025 року не знятої чи не погашеної судимості не має, що підтверджується витягом ФОВА-004023426. Стан здоров`я [PERSON] дозволяє бути усиновителем дітей його дружини. Вказана обставина підтверджується Висновком про стан здоров`я виданий КПП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №1, Дніпровської міської ради». Як вбачається із Висновку Органу опіки та піклування Покровської міської ради Дніпропетровської області, виконавчий комітет Покровської міської ради Дніпропетровської області вважає доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини усиновлення [PERSON] неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.207 Сімейного кодексу України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу, усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ст.211 Сімейного кодексу України, усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Вказаним вимогам закону заявник відповідає. Відповідно до ст.218 Сімейного кодексу України, для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Дитина згодна на її усиновлення заявниками. Відповідно до ст.223 Сімейного кодексу України, особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Відповідно до ст.224 СК України, при дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Суд не може відмовити особі в усиновленні на тій підставі, що вона вже має або може народити дитину. Відповідно до ст.229 Сімейного кодексу України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Якщо усиновлюється дитина, яка досягла семи років, то для запису усиновлювача матір`ю, батьком потрібна згода дитини, крім випадку, передбаченого частиною четвертою статті 218 цього Кодексу. Суд задовольняє таку заяву усиновлювача у рішенні про усиновлення, якщо це відповідає інтересам дитини. [PERSON] має бажання бути записаним у Книзі реєстрації народжень батьком дітей. Відповідно до ст.231 Сімейного кодексу України, якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст.233 СК України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Відповідно до ч.2 п.4 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про усиновлення. Відповідно до ст.310 ЦПК України, заява про усиновлення дитини або повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування, подається до суду за місцем їх проживання. Відповідно до ст.314 ЦПК України, у разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги ч.1-3 ст.218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам. Таким чином, враховуючи вік, стан здоров`я та матеріальне становище усиновлювача [PERSON] , судом встановлено, що будь-якої корисливої або іншої зацікавленості в усиновленні з боку заявника немає, його намір відповідає вимогам законодавства та моральним засадам суспільства, заявник є здоровою людиною, має стійке бажання виховувати та утримувати дітей, усиновлення дітей провадиться у їх найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов життя. Відповідно до ст.232 ч.1 Сімейного кодексу України з моменту здійснення усиновлення припиняються особисті та майнові права і обов`язки між батьками та особою, яка усиновлена, а також між нею та іншими її родичами за походженням. Відповідно ст.255 ЦПК України усиновлення вважається здійсненим з дня набрання законної сили рішення суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що заяву [PERSON] про усиновлення дітей слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved