Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

13.06.2025 року заявники [PERSON] та [PERSON] звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області з заявою про усиновлення дітей. Заяву мотивувалм тим, що сторони перебувають у шлюбі з вересня 2016 року, власних дітей не мають. З квітня 2024 року подружжя стало на облік кандидатів в усиновлення та пройшли курс підготовки з питань виховання дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування. Дітям [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надано 21.11.2022 року статус дітей позбавлених батьківського піклування. На час подання заяви діти влаштовані до заявників на тимчасове проживання в сім`ю. На підставі зазначеного заявники просили суд: 1) прийняти рішення про усиновлення ними, громадянами України [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ); 2) зобов`язати відділ реєстрації актів Цивільного стану записати у Книзі реєстрації народжень відділу реєстрації актів Цивільного стану наступне: батько [PERSON] ( [INFO] ) РНОКПП [NUMBER] , матір [PERSON] ( [INFO] ) РНОКПП [NUMBER] ; 3) Змінити прізвище та по батькові [PERSON] на [PERSON] ; 4) Змінити прізвище та по батькові [PERSON] на [PERSON] ; 5) Дату та місце народження [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ). залишити без змін. У судовому засіданні заявники [PERSON] та [PERSON] та представник заявника 2 [PERSON] вимоги заяви підтримали та просили задовольнити заяву про усиновлення дитини. У судовому засіданні представник заінтересованої особи Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області Деньщикова Л.В. не заперечувала щодо задоволення вимог та усиновлення заявниками дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що заява про усиновлення підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно Металургійним районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12 липня 2018, актовий запис за № 369 від 06 вересня 2016 року. У шлюбі подружжя власних дітей не має. Подружжя звернулося до служби у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області із заявою від 10 квітня 2024 року звернулися громадяни України [PERSON] та [PERSON] про взяття їх на облік, як кандидатів в усиновлювачі. Актами від 17.01.2025 року підтверджено передачу дітей на тимчасове влаштування до сім`ї заявників. З метою створення повноцінної сім`ї, заявники бажають усиновити дітей. Медичних протипоказань щодо усиновлення дітей [PERSON] та [PERSON] не мають, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебувають, що підтверджується висновками про стан здоров`я, виданими ТОВ Медична клініка «Столиця» від 28 березня 2024 року, ФОП [PERSON] ліцензія МОЗ від 11 січня 2016 року № 5, від 11 січня 2024 року. Як вбачається з Витягів з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України гр. [PERSON] (ВР-002042189), гр. [PERSON] (ВР-002042205) до кримінальної відповідальності не притягувалися, незнятої чи непогашеної судимості не мають та в розшуку останні не перебувають. За місцем проживання заявників 01 квітня 2024 року працівниками служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області проведено обстеження умов проживання, в ході якого встановлено, що житло розміщене на 9-10 поверсі 10 поверхового будинку за адресою: [ADDRESS] . Квартира складається з 2 кімнат та кухні-студії. Санітарно-гігієнічний стан житлового приміщення відповідає нормам, в наявності електроопалення, водопостачання, водовідведення, облаштований всіма необхідними меблями, сучасною побутовою технікою. Виділений окремий простір для проживання, розвитку та виховання всиновленої дитини. В квартирі проживають: [PERSON] , [INFO] чоловік; [PERSON] , [INFO] дружина. Фінансове та матеріальне становище сім`ї упорядковане та стабільне громадянка [PERSON] фізична особа-підприємець. Громадяни [PERSON] та [PERSON] пройшли курс підготовки з питань виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у Київському обласному центрі соціальних служб. За результатами проведеного навчання отримали рекомендації щодо можливості стати кандидатами в усиновлювачі (довідка № 249 від 03.10.2024). Рішення щодо усиновлення дитини (дітей) подружжям прийнято спільно, і воно є виваженим. Відчувають свою готовність стати батьками для дитини, позбавленої батьківського піклування та подарувати їй втрачену любов, турботу та сімейний затишок. Мріють мати велику, міцну, щасливу родину. З правовими наслідками усиновлення, правами та обов`язками громадяни [PERSON] та [PERSON] ознайомлені, усвідомлюють відповідальність, пов`язану з вихованням дитини. Служба у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області надала висновок від 15.04.2024 року № 137, відповідно до якого служба у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області вважає, що громадяни [PERSON] та [PERSON] можуть бути кандидатами в усиновлювачі та взяті на облік служби за № 72-1038 від 10.04.2024 року. У судовому засіданні 28.07.2025 року діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надали свою згоду на їх усиновлення, виявила на це бажання та зазначили, що з заявниками в них склалися теплі родинні відносини. Відповідно до статті 21 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР 27 лютого 1991 року, при усиновленні найкращі інтереси дитини мають враховуватися в першочерговому порядку. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із статтею 20 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, дитина, яка тимчасово або постійно позбавлена сімейного оточення, має право на особливий захист і допомогу, що надаються державою. Держави-учасниці відповідно до своїх національних законів забезпечують зміну догляду за дитиною. Такий догляд може включати, зокрема усиновлення. Частиною першою статті 21 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Усиновлення є прийняттям усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя (стаття 207 СК України). Правові наслідки усиновлення визначені статтею 232 СК України. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Отже, в контексті положень про усиновлення та батьківство, усиновитель робить свідомий та виважений вибір набути прав батька стосовно дитини, яка не є його кровною, та приймає на себе кореспондуючий цьому обов`язок стати рідною людиною цій дитині, вживати всіх можливих заходів та дій в інтересах дитини, займатися питаннями її виховання та розвитку таким чином і обсягом, яке в мінімальному значенні закріплено у законодавстві та диктується загальними уявленнями про батьківство. При цьому зовнішньо також має прослідковуватися те, що дитина відчуває, що вона перебуває в такому оточенні, яке забезпечить їй у необхідному випадку допомогу, зокрема і на її прохання, у звичайних побутових обставинах. Вищевказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 01 жовтня 2020 року винесеній за результатами розгляду цивільної справи № 2-1297/2004. Стаття 207 Сімейного кодексу України визначає що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ч. 1 ст. 208 СК України, усиновленою може бути дитина. Згідно ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Різниця у віці між усиновлювачем та дитиною не може бути більшою ніж сорок п`ять років (ч.ч. 1, 2 ст. 211 СК України). Відповідно до ст. 212 СК України, не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини. Відповідно до ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити. При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини. Згідно ст. 225 СК України усиновлення вважається здійсненим у день набрання чинності рішенням суду про усиновлення. Частиною 1 ст. 229 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народжень матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Згідно ч. 2, 3, 4 ст. 231 Сімейного кодексу України якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Якщо усиновлюється повнолітня особа, її прізвище, ім`я та по батькові можуть бути змінені у зв`язку з усиновленням за заявою усиновлювача та усиновленої особи. Про зміни, передбачені у цій статті, суд зазначає у рішенні про усиновлення. Відповідно до ст. 233 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове Свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Свідоцтво про народження, що було видане раніше, анулюється. Згідно абз. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за наявності клопотання заявників суд вирішує питання про зміну прізвища, імені та по батькові, дати й місця народження дитини відповідно до статей 229 - 231 СК України. При цьому слід мати на увазі, що зміни вносяться не до свідоцтва, а до актового запису про народження дитини. Стаття 314 ЦПК України передбачає за результатами розгляду заяви про усиновлення суд ухвалює рішення. У разі задоволення заяви суд зазначає у резолютивній частині рішення про усиновлення дитини або повнолітньої особи заявником (заявниками). За клопотанням заявника (заявників) суд вирішує питання про зміну імені, прізвища та по батькові, дати і місця народження усиновленої дитини, про зміну імені, прізвища, по батькові усиновленої повнолітньої особи, про запис усиновлювачів батьками. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що перешкод для усиновлення, встановлених ст. 212 Сімейного кодексу України та внесення змін до актового запису про народження дітей суд не вбачає.

Outcome: approved