Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

Позивач ТОВ «Українські фінансові операції», через систему «Електронний суд», звернувся з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №4381532 від 12.02.2024 року у розмірі 53362,50 гривень, судові витрати в розмірі 2422,40 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 гривень. В обґрунтування позову зазначив, що 12.02.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора було укладено електронний договір №4381532 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору: сума кредиту складає 2000 грн., строк кредиту 350 днів з 12.02.2024 року по 26.01.2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів\~кожні 25 днів. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало [PERSON] кредит в зазначеній сумі, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Крім того, 14.02.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 4381532 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.02.2024 року. Відповідно до зазначених вище умов Додаткового договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 3500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Загальна сума кредиту становить 5500 грн. 23.09.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 23/09/2024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача зазначену суму заборгованості. Ухвалою судді від 20.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 16.06.2025 року постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Статтями\~43,\~211 Цивільного процесуального кодексу України\~передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений, відзив на позов не надав, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не надходило, у зв`язку з чим, відповідно до положень ч. 8 ст.\~178, ч. 4 ст.\~223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України\~на підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.02.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено Договір № 4381532 про надання коштів на умовах споживчого кредиту в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладений між сторонами договір, відповідач [PERSON] підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «49421». За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору. Відповідно до п. 1.2. Договору, тип кредиту\~кредит, сума кредиту складає 2000 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 350 днів з 12.02.2024 року по 26.01.2025 року, періодичність платежів зі сплати процентів\~кожні 25 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки), яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. 14.02.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 4381532 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.02.2024 року. Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2. Додаткового договору). Сума кредиту, яка була надана згідно з Додатковим договором складає: 3500 грн. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в загальній сумі 5500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» та ТОВ «ПЕЙТЕК Україна». 23.09.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «Українські фінансові операції» (фактор) укладено договір факторингу № 23/09/2024, згідно умов якого,\~клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, серед яких вимоги до відповідача [PERSON] . Таким чином, ТОВ «Українські фінансові операції» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 4381532 від 12.02.2024 року. Відповідно до витягу з реєстру боржників від 23.09.2024 року до договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 року, ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 38925,00 грн., з яких: 5500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 30675,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 2750,00 грн.\~заборгованість за штрафами. Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором № 4381532 про надання споживчого кредиту від 12.02.2024 року за 125 календарних днів (24.09.2024 року - 26.01.2025 року), сума нарахованих процентів за користування грошовими коштами становить: 17187,50 грн. Про відступланння права вимоги за кредитним договором № 4381532 від 12.02.2024 року, ТОВ «Українські фінансові операції» повідомило [PERSON] , шляхом направлення текстового повідомлення (SMS-повідомлення) на зазначений в анкеті боржника телефонний номер. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частина 1\~статті 1049 ЦК України\~передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також слід зазначити, що відповідно до ч. 12\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11\~Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із\~ст. 64 ЦПК України. Згідно ч. 3\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що кредитний договір №4381532 від 12.02.2024 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Ухвалюючи рішення у справі, суд також враховує наступне. Відповідно до\~п.\~6\~ч.\~1\~ст.\~3\~ЦК України\~загальними засадами\~цивільного законодавства,\~зокрема є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до\~ч. 2 ст. 616 ЦК Українисуд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції Закону \~№ 3498-IX від 22.11.2023), яка набрала чинності 24.12.2023 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Отже, з урахуванням ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» та \~ч. 2 ст. 616 ЦК України, суд визнає, що застосування первісним кредитором при нарахуванні відсотків розміру денної процентної ставки, розмір якої значно перевищує законодавчо встановлений максимальний розмір, є простроченням кредитора, яке безпосередньо сприяло збільшенню розміру збитків останнього. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд визнає, що заявлені позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню. Враховуючи наведені вище обставини,

Outcome: partial