Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» звернулося через систему «Електронний суд» до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 22039000276835 від 20.01.2020 у сумі 135 501,06 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 86 890,80 грн, заборгованості за відсотками 2,26 грн, заборгованості за комісією 48 608 грн, а також понесені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2 422,40 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 6 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.01.2020 між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22039000276835, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу грошові кошти у формі кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та комісії за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами кредитного договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 135 501 грн 06 коп, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту 86 890 грн 80 коп, заборгованості за відсотками 2 грн 26 коп., заборгованості за комісією 48 608 грн. Договір укладений у письмовій формі шляхом приєднання відповідача до Універсального договору банківського обслуговування, розміщеного на офіційному веб-сайті Банку, та підписання індивідуальної частини договору, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про споживче кредитування». Між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» 28.03.2024 укладено договір факторингу № 28/03/24. Відповідно до умов договору ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», в тому числі до відповідача за кредитним договором № 22039000276835 від 20.01.2020 у сумі 135 501 грн 06 коп. Перехід права вимоги підтверджується витягом з Реєстру боржників. Ухвалою суду від 17.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного без участі представника позивача та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим у встановленому законом порядку, до суду не з`явився, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надав, клопотань про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надходило. У зв`язку з ненаданням відзиву відповідачем, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Ухвалою суду від 17.07.2025 постановлено проводити заочний розгляд справи. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Позивачем надано копію кредитного договору № 22039000276835 від 20.01.2020, сторонами якого є АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] . За умовами цього договору, [PERSON] отримав від АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» грошові кошти у формі кредитної лінії на споживчі потреби, договір підписаний шляхом приєднання до публічної частини договору та підписання індивідуальної частини, відповідно до ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Факт отримання відповідачем грошових коштів від первісного кредитора підтверджується випискою по особовому рахунку за перiод з 20.01.2020 по 27.03.2024 про рух коштів за кредитним договором, отже суд вважає цю обставину встановленою. Між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» 28.03.2024 укладено договір факторингу № 28/03/24. Відповідно до умов договору ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», в тому числі до відповідача за кредитним договором № 22039000276835 від 20.01.2020 у сумі 135 501 грн 06 коп. Перехід права вимоги підтверджується витягом з Реєстру боржників. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. Таким чином, на підставі договору факторингу ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло прав кредитора до [PERSON] за кредитним договором № 22039000276835 від 20.01.2020. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному ст. 12 порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання кредитного договору, зокрема, приєднався до умов Універсального договору банківського обслуговування та підписав індивідуальну частину договору, підтвердивши ознайомлення з усіма істотними умовами та отримання всієї інформації, передбаченої вимогами чинного законодавства. З огляду на викладене, позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем правочину. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У строк, передбачений договором, [PERSON] кошти, отримані в борг, не повернув, безпідставно ухилившись від взятих на себе зобов`язань. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідача основної суми боргу за кредитним договором є доведеними та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача в частині стягнення заборгованості по відсотках та комісії суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання процентів від суми позики, розмір і порядок яких встановлюються договором. Після спливу строку кредитування нарахування процентів за договором припиняється (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Права кредитора в період прострочення забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, якщо такі вимоги заявлені. Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 № 444/9519/12, 04.07.2018 № 310/11534/13-ц, 04.06.2019 № 916/190/18, 08.11.2019 № 127/15672/16-ц, 23.06.2020 № 536/1841/15-ц, 26.01.2021 № 522/1528/15-ц. За умовами договору № 22039000276835, проценти та комісії нараховуються відповідно до умов Універсального договору банківського обслуговування. Позивач заявив вимогу про стягнення 2,26 грн процентів та 48 608 грн комісії, однак не надав деталізованого розрахунку, який би підтверджував правомірність нарахування таких сум після закінчення строку дії кредитної лінії. Враховуючи ч. 2 ст. 1050 ЦК України, нарахування процентів та комісій після закінчення строку кредитування є неправомірним, якщо договір не передбачає їх продовження. Позивач не заявив вимог за ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому сума процентів та комісій, заявлена позивачем, не підлягає задоволенню. Отже, стягненню підлягає лише заборгованість за тілом кредиту за договором № 22039000276835 від 20.01.2020 у сумі 86 890 грн 80 коп. Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 496 грн 83 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Витрати на правничу допомогу в сумі 6 000 грн підтверджені договором про надання правничих послуг № 43453613 від 18.09.2024, актом прийому-передачі наданих послуг та доказами оплати, що свідчить про їх понесення та пов`язаність з розглядом справи. З урахуванням часткового задоволення позову, витрати на правничу допомогу стягуються пропорційно в сумі 3 846 грн 15 коп. Ця сума є розумною для спрощеного провадження такої складності та пропорційною до предмета спору.

Outcome: partial