Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів Відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 04.07.2024 року - цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів передана для подальшого розгляду за належною підсудністю. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г. від 02.09.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд справи. Відповідно до розпорядження від 09.12.2024 року, у зв`язку з прийняттям 03 грудня 2024 року Вищою радою правосуддя рішення №3505/0/15-24 про звільнення судді Деснянського районного суду міста Києва [PERSON] , відповідно до пункту 2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року №30 (зі змінами), п.2.3.40 Засад використання автоматизованої системи документообігу Деснянського районного суду міста Києва (зі змінами) призначено повторний автоматизований розподіл по справі №754/12535/24 (провадження №2/754/5618/24) за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Голосіївський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення неустойки (пені) за прострочку сплати аліментів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 10.12.2024 року вище зазначена цивільна справа передана судді Зотько Т.А.. Ухвалою судді від 12.12.2024 року, вказану справу прийнято до провадження та призначено підготовчий розгляд справи. Ухвалою судді, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 12.02.2025 року було закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Ухвалою суду від 27.03.2025 року було визнано явку представника головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктора Степановича обов`язковою та витребувано від Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження [NUMBER]. Ухвалою суду від 16.06.2025 було стягнуто з Голосіївського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в дохід державного бюджету України штраф в розмірі 0,3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (908,40 грн.). Повторно визнано явку головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц Віктора Степановича обов`язковою та повторно від Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження [NUMBER]. 23.06.2025 на адресу суду надійшла витребувана належним чином засвідчена копія матеріалів виконавчого провадження [NUMBER]. 27.05.2025 від позивачки надійшла заява про зменшення розміру заявлених позовних вимог, стягнення з [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів за період з червня 2023 року по січень 2024 року в сумі 84 850,34 гривень та витрат на правову допомогу в сумі 90000 грн.. Позивачка в судовому засіданні остаточні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Вовченко С.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, зазначила суду, що з відповідача дійсно були стягнуті аліменти на користь позивачки, та було здійснено розрахунок заборгованості. Не погоджуючись з нарахуваннями, відповідачем було подано скаргу, за наслідками розгляду якої, ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 25.07.2024 року у справі № 754/8519/23 визнано неправомірними дії Державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо визначення розміру доходу боржника за період червень 2023 року - березень 2024 року та здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні [NUMBER] та зобов`язано державного виконавця здійснити новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні [NUMBER], обчислюючи розмір доходу з підприємницької діяльності за період червень 2023-березень 2024 року, виходячи із середнього заробітку по місту Києву, з урахуванням вимог частини другої статті 195 СК України. На виконання вказаної Ухвали суду у виконавчому провадженні № 73537768 05.08.2024 року Державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було здійснено Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. Відповідно до вказаного Розрахунку боржником [PERSON] розмір заборгованість зі сплати аліментів становить мінус 380 799,36 грн. Вказане свідчить про перевищення суми аліментів яка підлягала до сплати, а не наявність заборгованості, як зазначено позивачем та вказує на відсутність порушеного права позивача, безпідставність заявленого позову та зловживання своїми процесуальними правами. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . «29.06.2023 р. Деснянським районним судом м. Києва видано судовий наказ №? 754/8519/23 про стягнення із [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи стягнення з 23.06.2023 і до досягнення старшим сином повноліття. 8 грудня 2023 року Головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Проц В. С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу виданого 29.06.2023р. Деснянським районним судом м. Києва по справі №754/8519/23 про стягнення із [PERSON] , [INFO] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи стягнення з 23.06.2023 і до досягнення старшим сином повноліття. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 25.07.2024 року у справі № 754/8519/23 визнано неправомірними дії Державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо визначення розміру доходу боржника за період червень 2023 року - березень 2024 року та здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні [NUMBER] та зобов`язано державного виконавця здійснити новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні [NUMBER], обчислюючи розмір доходу з підприємницької діяльності за період червень 2023 - березень 2024 року, виходячи із середнього заробітку по місту Києву, з урахуванням вимог частини другої статті 195 СК України Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 13.03.2025 виданої Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на вимогу суду, вбачається, що за період з червня 2023 року по грудень 2023 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , складала 85 988,73грн. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Таким чином, фактично вказаною нормою права закріплено відповідальність платника аліментів за прострочення сплати аліментів. При цьому, передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність у вигляді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення суду у порядку встановленому Сімейним кодексом. Враховуючи, що стягнення пені спрямоване на підвищення захисту майнових прав дітей, позовні вимоги [PERSON] про стягнення на її користь пені за прострочення сплати аліментів є правомірними. Доказів тому, що відповідач не був обізнаним про ухвалення судового наказу про стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання малолітніх дітей до здійснення нарахування заборгованості державним виконавцем, суду не надано. Суд зауважує і на те, що згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання полягає у сприянні належному виконанню зобов`язання та стимулювання боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує лише до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991, визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно розрахунку, наданого позивачкою розмір пені складає 84 850,34 грн. Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, суд не погоджується із розрахунком позивачки, оскільки за розрахунком здійсненим судом розмір пені за вказаний період становить 82 146,65 грн.. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки щодо стягнення з відповідача на користь позивачки суму пені за несплату аліментів у розмірі 82 146,65 грн. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивачки здійснював адвокат Мельник А.І. на підставі Договору №12 про надання правової допомоги від 24.05.2024; Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії № 1070219. На підтвердження витрат позивачкою долучено до позовної заяви витяг про переказ коштів за правничу допомогу на суму 5 025,12 грн. В заяві про зменшення розміру позовних вимог, позивачка просила суд стягнути на її користь витрати на правову допомогу у розмірі 90 000,00 грн., зазначивши, що вони підтверджуються самим договором від 24.05.2024 та актом виконаних робіт від 28.05.2025 та квитанцією про оплату наданих послуг. Однак при дослідженні судом письмових матеріалів справи, з`ясовано, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано виключно витяг про переказ коштів за правничу допомогу на суму 5 025,12 грн.. Зазначені в заяві про зменшення розміру позовних вимог докази, а саме акт виконаних робіт від 28.05.2025 та квитанція про оплату наданих послуг, суду надані не були. Разом з тим, визначаючи розмір суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 5 025,12 грн. відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, та не суперечить принципу розподілу таких витрат. Розмір витрат на правову допомогу у сумі 90 000,00 грн., суд вважає явно завищеним Відповідно до вимог ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи викладене, відповідно до вимог статей 133, 141 ЦПК України, беручі до уваги часткове задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає до стягнення на користь позивачки 5 000 грн. понесених судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги при розгляді справи в суді та судовий збір на користь держави в розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: partial