Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] адвокат Микитчин П.С. звернувся до суду з позовом, в якому просить з урахуванням уточнених позовних вимог :1) визнати за позивачкою частки в квартирі [ADDRESS] , загальною площею 43,1 кв. м., житловою площею 27,2 кв. м; 2) стягнути з відповідача грошову компенсацію частки вартості транспортного засобу марки Opel Astra, 2005 року випуску, зареєстрованого за відповідачем 16.10.2018 року, придбаного по договору, жовтого кольору, 1598 куб. см., вагою 1260 кг, легковий, Хетчбек в сумі 100\~000 грн; 3) виділити частку в спірному транспортному засобі, яка належить відповідачу, у власність відповідача та припинити право позивачки на частку у праві спільної сумісної власності спірного автомобіля. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 25.11.2015 року. У період шлюбу за спільні сумісні кошти придбали квартиру в м. Бурштині, Івано-Франківської області, загальною площею 43,1 кв.м., а також автомобіль Opel\~Astra,\~2005\~року випуску.\~Титульним власником\~даного майна\~є відповідач.\~Позивачка зазначає,\~що з\~початком війни\~відповідач виїхав\~за межі\~України,\~фактично з\~того часу\~шлюбні відносини\~між ними\~припинилися,\~у зв`язку\~із чим\~рішенням Рогатинського\~районного суду\~Івано-Франківської\~області від\~16.01.2024\~року шлюб\~було розірвано.\~Крім того,\~позивачка зазначає,\~що [PERSON] \~не допускає\~її до\~квартири,\~не надає\~права нею\~користуватися,\~автомобіль також\~перебуває в\~його особистому\~користуванні. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивачки [PERSON] адвоката Микитчин П.С. про звільнення від сплати судового збору. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2024 року вказана позовна заява була залишена без руху. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 11 червня 2024 року відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання по справі. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 10 липня 2024 року на електронну пошту суду надійшла заява від представника відповідача адвоката Раврик І.Д. про відкладення підготовчого судового засідання та надання можливості подати відзив на позовну заяву. Протокольною ухвалою суду від 12 вересня 2024 року судове засідання відкладено для врегулювання спору мирним шляхом. 14 жовтня 2024 року на електронну пошту суду надійшла заява від представника відповідача адвоката Раврик І.Д. про відкладення судового засідання та надання можливості врегулювати спір мирним шляхом. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 жовтня 2024 року судове засідання відкладено за клопотанням представника відповідача адвоката Раврик І.Д. 05 листопада 2024 року судове засідання не здійснювалося у зв`язку із перебуванням судді у відпустці. 19 листопада 2024 року на електронну пошту суду надійшла заява від представника позивачки адвоката Микитчин П.С. про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікарняному. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2024 року судове засідання відкладено за клопотанням представника позивачки адвоката Микитчин П.С. 10 грудня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивачки адвоката Микитчин П.С. про витребування доказів. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2024 року судове засідання відкладено та витребувано інформацію у заступника начальника РСЦ ГСЦ МВС України у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) Шпека О.М. про транспортні засоби, право власності на які було зареєстровано в період з 25.11.2015 року по 16.02.2024 року за [PERSON] , а також про транспортні засоби, які відчужені (продані, обмінені) в період з 25.11.2015 року по 16.02.2024 року [PERSON] , з можливістю надання належним чиним завірених копій правочинів (договір купівлі продажу, міни та ін.) 24 листопада 2024 року на електронну пошту суду надійшло клопотання від представника позивачки адвоката Микитчин П.С., в якому повідомляє, що після отримання запитуваної судом інформації на підставі ухвали Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2024 року, в разі підтвердження факту володіння відповідачем спірного транспортного засобу, та в разі відмови відповідача надати позивачці транспортний засіб для проведення експертизи, з метою встановлення його вартості, позивачка подасть клопотання про призначення такої експертизи. 14 січня 2025 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивачки адвоката Микитчин П.С. про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншій справі. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 14 січня 2025 року судове засідання відкладено за клопотанням представника позивачки. 21 січня 2025 року на електронну адресу суду надійшла відповідь від заступника начальника РСЦ ГСЦ МВС України у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) Шпека О.М. витребувана судом на підставі ухвали Галицького районного суду Івано-Франківської області від 10 грудня 2024 року, згідно якої, власником транспортного засобу Opel Astra 1598, 2005 року випуску є [PERSON] з 16.10.2018 року. Крім того, згідно ЄДР транспортний засіб, в період часу з 25.11.2015 по 16.02.2024 року [PERSON] відчуження (продаж, обмін) не проводився. 13 лютого 2025 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивачки адвоката Микитчин П.С. про призначення судової експертизи оцінки транспортного засобу. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2025 року призначено по справі судову експертизу оцінки транспортного засобу, провадження зупинене на час проведення експертизи. Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 24 червня 2025 поновлено провадження по справі. 23 липня 2025 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідача - адвоката Раврика І.Д. про відкладення розгляду справи, у зв`язку із зайнятістю в іншій справі. Крім того, зазначає, що відповідач має намір особисто брати участь в судовому засіданні, проте 23.07.2025 року він не може це зробити. 23 липня 2025 року на електронну пошту суду надійшла заява від представника позивачки адвоката Микитчин П.С., просить розгляд справи проводити без участі позивачки та її представника, зазначає, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Просить при прийнятті рішення судові витрати, понесені позивачкою по справі покласти на відповідача. Також, в своїй заяві представник просить врахувати висновок про вартість транспортного засобу, середня ринкова вартість якого визначена в розмірі 192\~446,46 грн, половина від якої становить 96\~223,23 грн. Крім того, представник позивачки адвокат Микитчин П.С. просить суд відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки вважає, що такі дії відповідача та його представника є процесуальним зловживанням правами, порушує розумні строки розгляду справи, оскільки справа перебуває в провадженні суду тривалий час (з травня 2024 року), відповідач жодного разу не взяв участі у справ, що на його думку свідчить про безпідставність клопотання про відкладення. Інших заяв та клопотань по справі від учасників процесу до суду не надходило. В судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник у судове засідання не з?явилися, відповідно до ст. 128 ЦПК України належним чином були повідомленими про дату, час та місце розгляду справи /а.с. 152,157/. Надаючи оцінку клопотанню представника відповідача адвоката Раврика І.Д. суд зазначає, що підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд не вбачає. Крім того, в своїй заяві позивачка та її представник наполягали на проведенні судового засідання та ухваленні рішення у справі, заперечували проти клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, наголошуючи зокрема на необхідності дотримання принципу розумних строків судового розгляду справи. Відповідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, та беручи до увагу повторну неявку відповідача та його представника в судове засідання, неподання ними відзиву та доказів на спростування позовних вимог, відсутність доказів поважності неприбуття в судове засідання 23.07.2025 року, суд, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, ухвалює заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, з 25.11.2015 року до 16.11.2024 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 16 січня 2024 року було розірвано /а.с.35-36/. В період шлюбу, а саме 30.06.2020 року відповідно до договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого в реєстрі за № 949, було придбану квартиру за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 43,1 к.в. Титульним власником даної квартири є відповідач [PERSON] , що підтверджується відомостями про реєстрацію права власності на вказану квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно/а.с.11/. Згідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості однокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею - 43,1 к.в, житлова площа -27,20 кв.м. станом на 21.05.2024 року, ринкова вартість вищевказаної квартири складає 507\~223,16 грн /а.с.12/. За час шлюбу сторонами також було придбано автомобіль марки «Opel Astra» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно повідомлення заступника начальника регіонального сервісного центру РСЦ ГСЦ МВС України у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях (філія ГСЦ МВС) [PERSON] , власником автомобіля марки «Opel Astra» 1598, д.н.з. [NUMBER] (2005 року випуску) з 16.10.2018 року є [PERSON] /а.с.115/. Відповідно до звіту № 89-06-25 від 12 червня 2025 року про оцінку колісного транспортного засобу автомобіля «Opel Astra» д.н.з. [NUMBER] станом на 12.06.2025 року середня ринкова вартість складає 192\~446,46 грн, що підтверджується висновком експерта /а.с.140-148/. Відповідно до ч. 1\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до\~ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України) Згідно з ч. 1,2 ст.\~71\~СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Стаття 60\~СК України містить норму про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Під час розгляду справи відповідач та його представник не надали суду належних доказів на спростування презумпції правового режиму спільного сумісного майна, а саме: квартири та автомобіля, які були придбані в період шлюбу. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що придбана в період зареєстрованого шлюбу квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та автомобіль марки «Opel Astra» д.н.з. [NUMBER] , є спільною сумісною власністю сторін по справі і може бути об`єктами поділу майна подружжя. Крім того, відповідачем та його представником не надано суду доказів на спростування наданої позивачем довідки від 21.05.2024 року про оціночну вартість квартири та не спростовано належними доказами визначений висновком експерта розмір середньої ринкової вартості автомобіля. Таким чином, враховуючи, що набута сторонами в період шлюбу квартира є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, по 1/2 частині. Також, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині присудження відповідачу автомобіля зі стягненням на користь позивачки грошової компенсації частини його вартості, оскільки автомобіль є неподільною річчю, у зв`язку із чим, суд вважає за можливе покласти в основу рішення при визначенні розміру грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля, звіт № 89-06-25 про визначення середньої ринкової вартості автомобіля від 12 червня 2025 року. З огляду на наведене, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає грошова компенсація вартості 1/2 частини автомобіля марки «Opel\~Astra»\~д.н.з.\~ [NUMBER] у розмірі 96\~223,23 грн. Позивачка також просить суд припинити її право на частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль марки «Opel Astra» д.н.з. [NUMBER] . З цього приводу суд зазначає, що внаслідок виділення майна у власність відповідачеві та такого стягнення право спільної сумісної власності на автомобіль припиняється. Окрема вимога припинити право спільної сумісної власності є неефективним способом захисту. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20. За таких обставин, вимога позивачки про припинення її права на частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль задоволенню не підлягає. З урахуванням часткового задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 3\~498,35 грн та витрати пов`язані з проведенням судової експертизи транспортного засобу в розмірі 7\~800,00 грн.

Outcome: partial