Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

24.04.2025 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 141 738,00 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що між позивачкою та відповідачем було укладено шлюб, від якого народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 13.09.2023 (справа № 185/7578/23) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.11.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист № 185/7578/23 від 24.10.2023 передано до Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відкрито виконавче провадження № 73211050. Згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця № 28.29/76335 від 10.04.2025, станом на березень 2025 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 358 675,62 грн. Позивачка зазначає, що відповідач нерегулярно та неповно сплачував аліменти, що є підставою для стягнення пені відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України. Загальна сума пені за прострочення становить 350 476,51 грн, але з урахуванням обмеження ч. 1 ст. 196 СК України позивачка просить стягнути 141 738,00 грн, розрахованих за формулою, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 (справа № 572/1762/15-ц). Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 05.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник відповідача, адвокат Сердечнюк М.В. 18.06.2025 через систему «Електронний суд» подав відзив, у якому заперечує проти позову, посилаючись на добровільну сплату 417 625,68 грн. на картковий рахунок позивачки з 13.11.2022 по 13.03.2024, що перекриває заборгованість і становить переплату 58 950,01 грн., наявність усної домовленості відповідача із позивачкою про переказ аліментів на її картку, судову практику Верховного Суду (постанови від 01.08.2019 № 642/6906/16-ц, 18.11.2020 № 648/1102/19, 26.05.2021 № 569/11466/20, 25.01.2023 № 707/999/21, 14.12.2020 № 661/905/19, 14.04.2021 № 759/1727/16-ц, 10.01.2024 № 359/240/21, 19.02.2024 № 761/893/23), яка допускає зарахування добровільних платежів, а також вчинення позивачкою шахрайських дій відносно відповідача шляхом привласнення коштів. Також було висунуто пропозицію мирової угоди (передача 1/2 частки квартири), від якої позивачка відмовилася. Представник позивачки, адвокат Припіченко В.Ф., подав відповідь на відзив, заперечуючи доводи відповідача. Позивачка стверджує, що не отримувала кошти як аліменти, а платежі на 417 625,68 грн не мали призначення «аліменти». Постанова Дніпровського апеляційного суду від 26.03.2025 підтверджує незарахування цих сум як аліментів. Твердження про шахрайство та усну домовленість не доведено. У судовому засіданні представник позивачки підтримав позов, зазначивши, що відповідач свідомо ухилявся від сплати аліментів. Позивачка наполягає на стягненні пені в повному обсязі, оскільки відповідач передавав грошові кошти на сплату комунальних послуг, придбання продуктів харчування, ліків,тощо. Ці грошові кошти витрачалися на життя самого відповідача,а не на утримання дитини. Представник відповідача наполягав на відсутності вини відповідача через добровільні платежі та фактичну сплату ним аліментів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав. Судом установлено, що рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 13.09.2023 (справа № 185/7578/23) стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, [PERSON] , у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.11.2022. Виконавчий лист № 185/7578/23 від 24.10.2023 передано до Павлоградського ВДВС, відкрито виконавче провадження № 73211050. Згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця № 28.29/76335 від 10.04.2025, станом на березень 2025 року заборгованість відповідача становить 358 675,62 грн. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26.03.2025 (справа № 185/7578/23) встановлено, що станом на 31.07.2024 заборгованість становила 347 883,19 грн, а платежі відповідача на суму 417 625,68 грн з 13.11.2022 по 13.03.2024 не зараховані як аліменти через відсутність у платіжних документах призначення «аліменти» та заяву позивачки про їх неотримання як аліментів. Вказані обставини мають преюдиційне значення відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, одержувач має право на стягнення пені в розмірі 1% суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100% заборгованості. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 (справа № 572/1762/15-ц) встановила, що пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня порушення до дня ухвалення рішення або повного погашення, за формулою: \~ \~ \~ \~?p = (A1 ? 1% ? Q1) + (A2 ? 1% ? Q2) + ... + (An ? 1% ? Qn). Позивачка надала розрахунок пені, який суд перевірив і визнав правильним: За листопад 2023 року: заборгованість 22 349,72 грн ? 1% = 223,50 грн/день ? 487 днів (01.12.202331.03.2025) = 108 844,50 грн. За квітень 2024 року: заборгованість 409,15 грн ? 1% = 4,09 грн/день ? 335 днів (01.05.202431.03.2025) = 1 370,15 грн. За серпень 2024 року: заборгованість 2 634,93 грн ? 1% = 26,35 грн/день ? 212 днів (01.09.202431.03.2025) = 5 586,20 грн. За вересень 2024 року: заборгованість 4 091,50 грн ? 1% = 40,91 грн/день ? 182 днів (01.10.202431.03.2025) = 7 445,62 грн. За жовтень 2024 року: заборгованість 4 091,50 грн ? 1% = 40,91 грн/день ? 151 день (01.11.202431.03.2025) = 6 177,41 грн. За листопад 2024 року: заборгованість 4 091,50 грн ? 1% = 40,91 грн/день ? 121 день (01.12.202431.03.2025) = 4 950,11 грн. За грудень 2024 року: заборгованість 4 091,50 грн ? 1% = 40,91 грн/день ? 90 днів (01.01.202531.03.2025) = 3 681,90 грн. За січень 2025 року: заборгованість 4 091,50 грн ? 1% = 40,91 грн/день ? 59 днів (01.02.202531.03.2025) = 2 413,69 грн. За лютий 2025 року: заборгованість 4 091,50 грн ? 1% = 40,91 грн/день ? 31 день (01.03.202531.03.2025) = 1 268,21 грн. Загальна сума пені: 108 844,50 + 1 370,15 + 5 586,20 + 7 445,62 + 6 177,41 + 4 950,11 + 3 681,90 + 2 413,69 + 1 268,21 = 141 738,00 грн. Відповідач стверджує, що сплатив 417 625,68 грн, які нібито перекривають заборгованість. Однак постанова Дніпровського апеляційного суду від 26.03.2025 встановила, що ці кошти не зараховані як аліменти, оскільки не мали відповідного призначення, а позивачка заперечує їх отримання як аліментів. Твердження про усну домовленість не підтверджено доказами, що суперечить ст. 81 ЦПК України. Посилання відповідача на судову практику (зокрема, постанова ВС від 01.08.2019 № 642/6906/16-ц) за встановлених судом обставин справи не є релевантними, зокрема враховуючи преюдиційний характер постанови Дніпровського апеляційного суду від 26.03.2025. Постанова ВС від 14.04.2021 (справа № 759/1727/16-ц) вимагає доведення відсутності вини платника, але відповідач не надав доказів об`єктивних перешкод для сплати аліментів. Звинувачення позивачки в шахрайстві не підкріплені доказами, а відмова від мирової угоди є правом позивачки (ст. 207 ЦПК України). Здійснюючи розрахунок пені, суд враховує положення ч. 1\~ст. 196 СК України\~в тій частині, що розмір пені обмежений розміром заборгованості, на який нараховується пеня, яка підлягає застосуванню в силу\~ст. 5 ЦК України, оскільки вказана норма пом`якшує цивільну відповідальність боржника за несвоєчасну сплату аліментів. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч. 7\~ст. 7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. У відповідності до ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, посувати її до самостійного життя та праці (ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства"). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~Так, відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого\~частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Як передбачено частинами 1 та 2 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,- і за її межами.\~Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Outcome: approved