Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Звенигородського районного округу Черкаської області Тетерської К.В. про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати відповідь. На обгрунтування позовних вимог зазначив, що 18.10.2024 року він подав електронне звернення на адресу електронної пошти відповідача, вказану в Єдиному реєстрі нотаріусів, проте не отримав відповіді. 19.11.2024 року позивач звернувся до Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції зі скаргою на бездіяльність відповідача, проте отримав відповідь, що приватний нотаріус Тетерська К.В. не отримувала його звернення, та запропоновано звернутись на поштову адресу нотаріуса Тетерської К.В. чи до іншого нотаріуса. Посилаючись на те, що внаслідок систематичної бездіяльності відповідача протягом тривалого часу він позбавлений можливості вільно розпоряджатися своїм майном шляхом його продажу, звернувся до суду з позовом та просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на звернення від 18.10.2024 року та зобов`язати відповідача надати відповідь на звернення від 18.10.224 року, оскільки на дату звернення до суду відповіді на його звернення нотаріусом Тетерською К.В. не надано. В судове засідання позивач не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю і просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає, просить в задоволенні позову відмовити. Також заначила, що на її електронну пошту звернення від [PERSON] не надходили. Суд, оголосивши заяви сторін, вивчивши матеріали справи в межах наданих доказів, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 18.10.2024 року [PERSON] подав до приватного нотаріуса Тетерської К.В. електронне звернення на адресу електронної пошти [INFO] , вказану в Єдиному реєстрі нотаріусів ( а.с.3, 11). В даному зверненні просив призначити час і місце для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки, надати йому перелік документів, які потрібно пред`явити для нотаріального посвідчення та надати письмову відповідь у встановлений законом строк. Також разом із зверненням надіслав додатки: копію витягу з державного реєстру речових прав, копію договору купівлі-продажу земельної ділянки ( а.с.4-6). 19.11.2024 року [PERSON] звернувся до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) зі скаргою на бездіяльність нотаріуса Тетерської К.В. ( а.с.23) 17.12.2024 року [PERSON] надіслана відповідь на вищевказану скаргу, в якій повідомлено, що згідно з поясненнями приватного нотаріуса Тетерської К.В. на адресу її електронної пошти листів від позивача не надходило та зазначено, що в разі його письмового звернення, нотаріусом буде підготовлено та направлено відповідь в терміни, визначені Законом України «Про звернення громадян». Крім того зазначено графік прийому громадян нотаріусом та її телефонний номер (а.с.24-25). Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Згідно з положеннями статті 3 вказаного Закону під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. При цьому пропозицією (зауваженням) є звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - це звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - це письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Згідно зі статтею 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань (частина перша статті 5 Закону України «Про звернення громадян». У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги (частина сьома статті 5 Закону України «Про звернення громадян». Відповідно до частин першої та третьої статті 15 Закону органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. Відповідно до частини першої статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Встановивши дійсні обставини справи на підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку про те, що звернення [PERSON] від 18.10.2024 року не відповідає вимогам статті 3 Закону України «Про звернення громадян», оскільки за своєю суттю є зверненням особи до нотаріуса шляхом надсилання електронного листа на електронну адресу з метою подальшого вчинення нотаріальної дії - посвідчення договору купівлі продажу, а не пропозицією, скаргою чи клопотанням, а тому на нього не розповсюджуються вимоги статті 20 Закону України «Про звернення громадян» щодо строків надання відповіді на звернення. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» визначені обов`язки нотаріуса, зокрема нотаріус, серед іншого, зобов`язаний: сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій. Обов`язок нотаріуса зберігати нотаріальну таємницю закріплено також у статті 8 Закону України «Про нотаріат», частиною першою якої визначено, що нотаріальна таємниця - це сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, у тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо. Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась (частина друга статті 8 Закону України «Про нотаріат»). Виключення із правила щодо розголошення відомостей, що становлять нотаріальну таємницю, стосується подання нотаріусом в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», інформації центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення (частини п`ята та шоста статті 8 Закону України «Про нотаріат»); надання нотаріусом в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», інформації органу державної виконавчої служби або приватному виконавцю (частина чотирнадцята статті 8 Закону України «Про нотаріат») та внесення нотаріусом у випадках, передбачених законодавством, інформації до Єдиного реєстру довіреностей, Спадкового реєстру та інших єдиних та державних реєстрів, що функціонують у системі Міністерства юстиції України, до Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (частина п`ятнадцята статті 8 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до частин другої, третьої статті 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Право особи на доступ до інформації, яка зберігається у нотаріуса та стосується її особисто, закріплено у частині сьомій статті 8 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої довідки про вчинені нотаріальні дії та копії документів, що зберігаються у нотаріуса, видаються нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. Враховуючи особливий режим, нотаріус має змогу лише на особистому прийомі встановити особу громадянина, оглянути оригінали документів необхідних для вчинення нотаріальної дії. Судом береться до уваги, що в наданій позивачем роздруківці електронного листа від 18.10.2024 року є відмітка про відправлення повідомлення, проте відомостей про доставку даного повідомлення та копій документів (сповіщення про доставку, про прочитання чи про статус доставки електронного листа тощо) нотаріусу Тетерській К.В. позивачем [PERSON] не надано. При цьому судом береться до уваги, що позивачу 17.12.2024 року надавалась письмова відповідь Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м.Київ), в якій повідомлено, що згідно з поясненнями приватного нотаріуса Тетерської К.В. на адресу її електронної пошти листів від позивача не надходило та зазначено, що в разі його письмового звернення, нотаріусом буде підготовлено та направлено відповідь. Крім того зазначено графік прийому громадян нотаріусом та її телефонний номер. Згідно ч.1,6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень… Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин у справі, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed