Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

У травні 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за Договором № 1232085 від 19.04.2024 року в розмірі 20\~537,33 грн., яка складається з наступного: 4 100 грн. - заборгованість за кредитом; 11\~229,33 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 308 грн. - заборгованість за комісією; 4 900 грн. - сума заборгованості за пенею (штрафами). Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 9 422, 40 грн., які складаються з: судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 422,40 грн. та судових витрат на професійну правничу допомогу, яка попередньо становить 7 000 грн. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач вказав\~на те,\~що 19.04.2024\~року між\~ТОВ «ФК\~«Незалежні Фінанси»\~та [PERSON] \~було укладено\~договір про\~споживчий кредит\~№ 1232085\~від 19.04.2024\~року. Згідно умов\~договору,\~Відповідач отримав\~кредит у\~розмірі 4\~100\~грн.\~строком на\~345\~днів,\~за умови\~виконання Позичальником\~Графіку платежів,\~з 19.04.2024\~р.\~(дата\~надання кредиту).\~Орієнтовна реальна\~річна процентна\~ставка дорівнює\~38\~524.64\~відсотків річних.\~Згідно п.\~1.5.2.\~Договору проценти\~за користування\~кредитом протягом\~першого розрахункового\~періоду,\~визначеного Графіком\~платежів,\~нараховуються за\~ставкою 1.88%\~відсотків річних\~на фактичну\~заборгованість за\~кредитом.\~Кредитні кошти\~надаються Позичальнику\~безготівково на\~рахунок з\~використанням карти\~ [NUMBER] \~. 04.09.2024 року між ТОВ «ФК «ЕЛ. ЕН. ГРУП» та ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» було укладено Договір факторингу № 04092024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 1232085 від 19.04.2024 р. перейшло до ТОВ Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». До цього часу, відповідач не виконав свого зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, а тому позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 08 травня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 08 травня 2025 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідач своїм\~правом на\~подачу відзиву\~на позовну\~заяву,\~не скористалась,\~а тому\~суд розглядає\~справу за\~наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено, що 19.04.2024 року [PERSON] на сайті ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» pango.com.ua заповнила анкету-заяву на кредит №1232085 у якій просила надати їй кредитні кошти у розмірі 4\~100 грн на строк 15 днів з 2024-04-19 до 2024-05-04, погодила наступні умови кредитування: комісія 322,00 грн., що нараховується одноразово та ставку процентів None% за кожен день користування (а.с.на звороті 11-12). Того ж дня, 19.04.2024 року [PERSON] ознайомилась із умовами та підписала паспорт споживчого кредиту, що відображено у анкеті заяві на кредит №1232085 від 19.04.2024 року, а саме в розділі послідовності дій клієнта. 19.04.2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 1232085 від 19.04.2024 року (а.с.на звороті 12-17). Згідно п. 1.2. Договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 4 100 гривень. У п. 1.3. Договору вказано, що кредит надається строком на 345 днів, за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 19.04.2024 року (дата надання кредиту). Згідно з п. 1.5. Загальні витрати Позичальника за кредитом складають 75099.60 грн. Денна процентна ставка складає: (75099.60 грн. / 12000.00 грн.) / 345 днів * 100% = 1.81%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 38524.64 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 87099.60 грн. У п. 1.5.1. Договору зазначено, що комісія за надання кредиту становить 00.00 грн., яка нараховується за ставкою 00.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів, нараховуються за ставкою 1.88% відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. Згідно 1.5.3. Договору проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 876.00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного Графіком платежів. Нараховані згідно п.1.5.2 та 1.5.3 Договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування, складатимуть: 75099.60 грн. Відповідно до\~п.\~2.1.\~Договору кредитні\~кошти надаються\~Позичальнику безготівково\~на рахунок\~з використанням\~карти [NUMBER] \~. Відповідно до п. 2.2.2. Договору комісія за надання кредиту нараховується Кредитодавцем одноразово в момент видачі кредиту. Строк сплати загальної суми комісії Позичальником настає в момент її нарахування і для кожної окремої частини комісії завершується у відповідну дату платежу дату завершення розрахункового періоду, сума платежу за який включає цю частину комісії, відповідно до Графіку платежів. Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату остаточного погашення заборгованості (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. База для нарахування процентів: Фактична кількість днів в місяці, 365 днів в році. Строк сплати процентів настає в день їх нарахування і триває до дати платежу (включно), з настанням якої завершується розрахунковий період, в якому такі проценти були нараховані, згідно Графіку платежів. Строк сплати кожної окремої частини кредиту (тіла кредиту) настає та завершується у відповідну дату платежу, що передбачає сплату цієї частини (тіла) кредиту, згідно Графіку платежів. Згідно з п. 4.1. Договору у разі прострочення Позичальником зобов`язань з повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або комісії та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору та Графіку платежів, Позичальник зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 700 гривень за кожний випадок порушення (невиконання або неналежного виконання) зобов`язання зі сплати платежів у визначені Графіком платежів дати платежів, якщо порушення відповідної дати платежу триває більш ніж 6 днів. У п. 5.1. Договору зазначено, що позичальник підтверджує, що: до укладення цього Договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, з інформацією передбаченою ч.2,3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладення Договору отримав проект цього кредитного Договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та Правилами; умови Договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; отримав від Товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та в Законі України «Про споживче кредитування»; інформація надана йому Товариством з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння Позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. У якості додатку №1 до договору про споживчий кредит № 1232085 від 19.04.2024 року відповідач ознайомилась та підписала графік платежів (а.с.18). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] була ознайомлена окрім іншого із додатком №2 до договору про споживчий кредит № 1232085 від 19.04.2024 року заявою на отримання кредиту №1232085 від 19.04.2024 року у якій сторони погодили наступні умови кредитування: сума кредиту 4\~100 грн.; загальний строк кредитування 345 днів; процентна ставка протягом першого розрахункового періоду 357,70% річних; процентна ставка протягом решти строку кредитування 876,00 % річних; комісія за надання кредиту 8,05% від суми кредиту; платіжна картка [NUMBER] ; банк що випустив картку [NUMBER] (а.с.19). Цей Кредитний договір було укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. (п. 6.1. Договору). Згідно довідки, виданої 18.03.2025 року ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» за вих.№8373, Товариство повідомляє ТОВ «ФК «Незалежні Фінанси» про успішність наступної операції згідно договору №120523/1 від 12.05.2023 року: ID платежу 1396418748; сума 4\~100 грн; дата прийняття 19.04.2025 року о 15:52 год.; номер договору 1232085; ПІБ клієнта [PERSON] ; номер картки [NUMBER] ; статус успіх (а.с.53). Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення [PERSON] за договором № 1232085 у період з 19.04.2024 року по 04.09.2024 року здійснювалися нарахування процентів, комісії та штрафів (а.с. на звороті 9- 10). Згідно з наведеним у позовній заяві розрахунком заборгованості станом на 04.09.2025 року у [PERSON] виникла заборгованість в сумі 20\~537,33\~грн.,\~яка складається\~з наступного:\~4\~100\~грн.\~-\~заборгованість за\~кредитом;\~11\~229,33\~грн.\~-\~заборгованість за\~нарахованими процентами;\~308\~грн.\~-\~заборгованість за\~комісією;\~4\~900\~грн.\~-\~сума заборгованості\~за пенею\~(штрафами). 04 вересня 2024 року між ТОВ «ФК «Незалежні фінанси» та ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» був укладений договір факторингу № 04092024, відповідно до якого за цим договором Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі Права вимоги та сплатити Клієнту Ціну придбання за відповідний Реєстр за плату, у передбачений цим Договором спосіб (а.с.на звороті 30-35). Відповідно до витягу з акту приймання-передачі прав №1 від 04.09.2024 року до договору факторингу № 04092024 від 04 вересня 2024 року, ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] (в реєстрі зазначений під № 556) в сумі 20\~537,33 грн, з яких: 4 100 грн - заборгованість за тілом кредиту, 11\~229,33 грн - заборгованість за процентами, 308 грн - заборгованість за комісією, сума нарахованої неустойка (штраф, пеня) 4\~900 грн. (а.с.20). 13 березня 2025 року представник позивача направив [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту за договором про споживчий кредит № 1232085 від 19.04.2024 року в сумі 20\~537,33 грн. (а.с. на звороті 8-9). Відповідно до п. 5 ч. 1ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.ч. 4, 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно ч. 8 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. За правилом ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 ст.15\~Цивільного кодексу\~України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.\~626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно зі ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Згідно з п. 1 ч. 1\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч. 3\~ст. 512 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Згідно зі\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.ст.\~1077,\~1079\~цього\~Кодексу\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор), яким може бути лише банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції, передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частина 1\~ст. 1078 ЦК України\~визначає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога) а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Суд наголошує, що процесуальним законом закріплено принципи змагальності сторін і диспозитивності цивільного судочинства, сторони мають обов`язок доказування і подання доказів (ст. ст. 10, 11, 60 Цивільно-процесуального кодексу України). Доказування не може ґрунтуватися на догадках і припущеннях суду чи учасників процесу. Сторони відповідно до\~ст. 6 ЦК України\~є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). Надані позивачем докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Враховуючи те, що фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку позичальником не повернуті, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» про стягнення заборгованості у розмірі 4 100,00 грн.\~за тілом кредиту та 11\~229,33 грн.\~заборгованості за відсотками. Що стосується позовної вимоги про стягнення 4 9000 грн. - суми заборгованості за штрафом, то відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год. 24 лютого 2022 року, який триває донині. Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18\~Прикінцеві та перехідні положення ЦК України\~(постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 вересня 2023 року в справі № 910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18\~Прикінцеві та перехідні положення ЦК України\~(постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 706/68/23). Тлумачення пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень\~ЦК України та здійснено розрахунок штрафу в розмірі 4 900 грн. станом на 04.09.2024 (під час дії в Україні воєнного стану), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. З огляду на вказані норми, позичальник (відповідач) звільняється від обов`язку сплати неустойки (пені) та інших платежів у період дії в Україні воєнного стану, тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу в сумі 4 900 грн до задоволення не підлягають. Окрім того, суд не може погодитися із позовними вимогами в частині стягнення прострочених комісій за обслуговування кредиту у розмірі 308 грн. За положеннями абзацу 3 частини четвертої ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі №6-2071цс16 та постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі №276/4216/16-ц. Тому, враховуючи наведені положення ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", вимоги в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту задоволенню не підлягають. Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі №6-1746цс16, яка відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Отже, суд приходить до висновку, що умова про сплату щомісячної комісії, яка є платою за обслуговування кредиту, не відповідає вимогам справедливості та суперечить ч.1 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», тому в частині стягнення 308 грн. заборгованості за комісією, суд вважає необхідним відмовити. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. З урахуванням вищевикладених правових норм та встановлених обставин по справі, приймаючи до уваги, що невиконанням кредитних зобов`язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором, щодо своєчасного повернення суми кредиту, були порушені права позивача у справі, тому, суд приходить до висновку, що заявлені ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість, яка виникла станом на 04.09.2024 року, за кредитним договором №1232085 від 19.04.2024 року в сумі залишку простроченого кредиту 4 100 грн. та відсотків за користування кредитними коштами 11\~229,33 грн. Щодо стягнення процесуальних витрат по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч. 1, п.п. 1, 4 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які понесла сторона позивача слід зазначити наступне. Згідно ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем було подано: договір про надання правової допомоги № 012-25 від 03.03.2025 року (а.с. на звороті 24-26); детальний опис робіт (наданих послуг) виконання адвокатом Середницьким Є.В. на виконання умов договору про надання правової допомоги № 012-25 від 03.03.2025 року (а.с. на звороті 26-28); акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги № 012-25 від 03.03.2025 року (а.с.22-24); додаток №1 до договору про надання правової допомоги №012-25 від 03.03.2025 року (а.с.29-30); ордер серії АА №1569976 (а.с.7). Відповідно до Договору 1, за даною угодою адвокат приймає доручення клієнта щодо надання правової допомоги з питань захисту прав і представлення інтересів клієнта у цивільних справах щодо стягнення коштів з боржників згідно реєстру боржників, який додається до даного договору, а клієнт зобов`язується виплатити адвокату за надані юридичні послуги гонорар, а також відшкодувати фактичні витрати адвоката, пов`язані з виконанням доручення клієнта. Пунктом 3.1. Договору 1 передбачено, що за послуги щодо надання правової допомоги клієнт виплачує адвокату гонорар за складання позовної заяви про стягнення заборгованості з боржника замовника у розмірі 7 000,00 грн. Клієнт оплачує адвокату послуги шляхом перерахування коштів на банківський рахунок адвоката протягом 10 днів з дня прийняття рішення суду першої інстанції. Згідно пункту 25 постанови Верховного Суду від\~21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20 зауважено про те, що КАС України\~(та відповідно, ЦПК України) у редакції, чинній з 15.12.2017, імплементував нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Середницьким Є.В. на виконання умов договору про надання правової допомоги № 012-25 від 03.03.2025 року адвокат Середницький Є.В. підготував позовну заяву про стягнення заборгованості з [PERSON] . Вартість наданих послуг становить 7 000,00 грн. Надання адвокатом Середницьким Є.В. вищезазначених послуг також підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги № 012-25 від 03.03.2025 року. Відповідно до ч. 5\~ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6\~ст. 137 ЦПК України). Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вищевказаний висновок Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду зазначений у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19. Будь-яких заяв чи клопотань від відповідача щодо зменшення розміру судових витрат до суду не надходило. Також під час перегляду справи № 686/28627/18 Верховний Суд у постанові від 27 липня 2022 року виснував, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору. Згідно частини 3\~статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до пункту 3 частини 2\~статті 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у\~\~разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то з відповідача у відповідності до\~статті 141 ЦПК України\~підлягають стягненню витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 5\~224,89 грн. Відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач поніс судові витрати, що складаються з суми сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. Оскільки позов задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1\~808,11 грн.

Outcome: partial