Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Позивач, 04 червня 2025 року подав до суду позовну заяву, в якій просить визначити розмір аліментів на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу). Стягнути з нього на користь відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Вимоги обґрунтував тим, що заочним рішенням Знам?янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 липня 2023 року у справі №389/2154/23 ухвалено стягнути з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку на кожного до досягнення повноліття найстаршою дитиною, розпочавши стягнення з 05 липня 2023 року. Найстарша дитина [PERSON] досяг повноліття [INFO] . Розмір аліментів на меншу дитину [PERSON] залишається невизначеним. Наразі аліменти на меншу дитину [PERSON] повинні стягуватися на підставі вказаного вище рішення суду від 01 липня 2023 року з урахуванням вимог ч.3 ст.183 СК України, в якій вказано, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Саме тому, він змушений звернутися до суду з даною позовною заявою та просити суд визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, а саме стягнути аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надіслала заперечення, в якому вказала, що підстави для зменшення розміру аліментів відсутні, оскільки позивач не бере участі у вихованні дітей, має заборгованість по аліментах та діти продовжують навчання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мають двох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, діти проживають разом з матір`ю. Заочним рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 липня 2023 року ухваленому у справі №389/2154/23 (провадження №2/389/368/23) з [PERSON] , [INFO] , стягнуті аліменти на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше встановленого законом мінімуму для дитини відповідного віку на кожного до досягнення повноліття найстаршою дитиною, розпочавши стягнення з 05 липня 2023 року. Також у цьому рішенні вказано, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. На день подання даного позову до суду (04 червня 2025 року) старша дитина сторін син [PERSON] , [INFO] досяг повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину, відповідно до ч.3 ст.181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Частинами 1, 2 ст.183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В свою чергу, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття (ч.3 ст.183 СК України). Тобто, якщо стягувач не звертається до суду, аліменти на утримання меншої дитини автоматично зменшуються на частку, яка припадала на дитину, яка стала повнолітньою. Наприклад, якщо раніше батько сплачував 1/2 заробітку на двох дітей, а одна з них досягла 18 років, то розмір аліментів зменшиться до 1/4 (1/2 поділена на 2, бо залишилась одна дитина). Виконавець зобов`язаний стягувати аліменти на дитину, яка ще не досягла повноліття, саме у розмірі 1/4 частки від заробітку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19). Предметом цього позову є визначення розміру аліментів, оскільки, на думку позивача, після досягнення старшою дитиною повноліття з нього примусово стягуються аліменти на утримання молодшої дитини в тому самому розмірі - 1/2 частини, тобто без вирахування тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів незмінності розміру стягуваних з позивача аліментів після досягнення старшою дитиною повноліття, позивачем суду не надано, тож це є лише його припущенням. Відповідно до чинного законодавства України, а саме вимог ч.3 ст.183 СК України, аліменти мають стягуватися за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Проте докази того, в якому саме розмірі на час подання позову стягуються аліменти з позивача на молодшу дитину після досягнення старшою повноліття, суду не надано. Як і не надано доказів того, що державний виконавець відмовився перераховувати таку частку згідно з вимогами СК України. Отже, позивачем не доведено, в чому саме полягає порушення, невизнання або оспорення його прав чи законних інтересів, за захистом яких він звернувся до суду. Крім того необхідно зазначити, що норми ч.3 ст.183 СК України фактично є роз`ясненнями, як треба діяти батькам та виконавцю судового рішення у випадку досягнення повноліття одним з дітей, на яких аліменти стягнуті єдиною часткою від заробітку (доходу) матері чи батька. Тобто, і стягувач аліментів, і платник аліментів можуть після досягнення одним з дітей повноліття звернутися з позовом до суду про визначення розміру аліментів на інших дітей, а отже, це може бути позов як про збільшення розміру аліментів, так і про зменшення. У випадку, якщо з таким позовом ніхто не звернувся, то аліменти стягуються виконавцем за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. В свою чергу, позовних вимог про збільшення/зменшення розміру аліментів позивачем в цій справі не заявлено. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем не доведено незмінність розміру частки аліментів, яка має стягуватися на утримання молодшої дитини дочки [PERSON] після досягнення повноліття старшою дитиною сином [PERSON] , суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі положень ст.141 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір», суд вважає за необхідне стягнути з позивача в дохід держави судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп., оскільки судовий збір при зверненні до суду з даним позовом позивачем не сплачувався, пільги щодо його сплати відсутні, у позові відмовлено.

Outcome: dismissed