Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що 16 вересня 2016 року між нею і відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають трьох дітей, синів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва розірвано шлюб між нею та відповідачем. З 24.12.2023 року та по даний час вона із трьома дітьми проживають у місті Тячів Закарпатської області де діти відвідують дошкільний дитячий заклад та навчаються у школі. До моменту розірвання шлюбу, відповідач добровільно перераховував їй на банківську карту кошти на утримання дітей у розмірі 60 тисяч гривень. Розмір суми був визначений відповідачем самостійно. Факт цих оплат на її думку підтверджує спроможність відповідача сплачувати аліменти у розмірі заявленим нею у позові. Сума коштів, які відповідач добровільно сплачує, не забезпечує покриття всіх базових потреб малолітніх дітей. Позивачка вказує, що на сплату рахунків вона витрачається 50 000 грн., на доглядові засоби для дітей - 5000 грн., на порційні продукти - 3500-4000 грн., витрати на стандартний споживчий середньомісячний кошик продуктів харчування складає - 10 000 грн., середньомісячні витрати на лікування та консультації - 6000-8000 грн., середньомісячні витрати на дитяче дозвілля - 5000-10000 грн. ЇЇ звернення до відповідача про додаткове покриття фінансових витрат супроводжуються приниженнями та погрозами у її адресу. Крім того існує ймовірність, що навіть ці - незначні для відповідача, виплати, взагалі припиняться, так як на момент звернення до суду з позовною заявою про стягнення аліментів, шлюб уже розірвано, а між ними відсутня домовленість щодо розміру та порядку виконання відповідачем свого обов`язку з утримання їх спільних малолітніх дітей. Вказує, що відповідач є працездатним, працює в органах Служби Безпеки України, що свідчить про його задовільний стан здоров`я та наявність стабільного доходу у вигляді заробітної плати та інших відомчих виплат, тому просить суд стягнути аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 3/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття (включно). Щодо вимоги про сплату аліментів на утримання дружини, позивачка зазначає, що на момент подання позовної заяви доньці виповнилось 1 рік та 9 місяців, вона проживає разом з нею та іншими дітьми, та досі знаходиться на грудному вигодовуванні. Вона, активно займається розвитком дітей, водить їх на секції та контролює якість освіти. У зв`язку з цим, не має можливості повноцінно працювати так як доглядає за трьома малолітніми дітьми та має травми хребта та інші вади здоров`я і потребує якісної реабілітації. Позивачка вказує, що попри усвідомлення, що витребуваний розмір аліментів значно перевищує середній розмір по стягненнях такого роду, проте наполягає саме на ньому, оскільки діти мають потребу у таких витратах, а відповідач в свою чергу має спроможність сплачувати такий розмір, без погіршення якості його життя, так як сума, яка буде залишатись відповідачу, після усіх відрахувань все одно буде перевищувати розмір середньомісячної заробітної плати по Києву. У зв`язку з цим просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь на її утримання аліменти у розмірі 20 000 тис. гривень щомісячно, але не менше ніж прожитковий мінімум, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку, а саме до [INFO] . 16.06.2025 року представник відповідача, адвокат Багдасарова Г.М. подала до суду відзив на позовну заяву. У вказаному відзиві зазначила, що відповідач свої батьківськи обов?язки щодо утримання дітей та забезпечення належного рівня проживання добровільно, своєчасно виконував та виконує. Щомісячно здійснює перерахування коштів на утримання дітей в розмірі 60 000,00 гривень, за взаємною домовленістю сторін, що також підтверджується позивачем в позовній заяві. Крім того, за необхідністю купляє дітям речі. Відповідач, завжди підтримує зв?язок з дітьми, проявляє піклування, щодня, за можливістю, спілкується в телефонному режимі й по відео зв?язку, з турботою та любов`ю ставиться до своїх дітей. Він ніколи не відмовлявся від утримання дітей, ніколи не висловлював приниження та погрози на адресу позивача, факти розірвання шлюбу не є підставою для відмови від виконання батьківських обов?язків щодо утримання своїх дітей. Між сторонами була досягнута усна домовленість з приводу перерахування суми в розмірі 60 000,00 грн., непорозуміння виникло через вимоги позивачки сплачувати ще більшу суму, на що відповідач запросив звіт про витрати, щоб зрозуміти обґрунтуванням більшої суми, однак, у відповідь позивачка звернулась до суду з даним позовом. Представник відповідача зауважує, що посилання позивачки на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 не підтверджує факт отримання відповідачем вказаних виплат та такі останній не отримував. Викладені позивачкою аргументи щодо якості життя відповідача не заслуговують на увагу, не відповідають дійсності та не обґрунтовують заявлений до стягнення аліментів в збільшеному розмірі. Відповідач не проти, та не заперечує проти усіх сукупних додаткових заходів спрямованих на забезпечення належного рівня розвитку дітей, навпаки, підтримує в цьому та надає відповідну матеріальну допомогу. Але, зазначені вище факти не є доказом на підтвердження обґрунтованості стягнення аліментів в збільшеному розміру. У зв`язку з наведеними обставинами частково визнає позов та просить позовні вимоги [PERSON] задовільнити частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 10 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Позивачка в судовому засіданні просила позов задовільнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрих кодовим ідентифікатором за №061025776, в судове засідання не з`явився та про причини неявки, суду не повідомив. Представник відповідача, адвокат Багдасарова Г.М. в судовому засіданні просила позов задовольнити частково, а саме в межах визнаних відповідачем позовних вимог. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 02.06.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 30.07.2025 року подану позивачкою [PERSON] відповідь на відзив та клопотання про витребування доказів залишено без розгляду. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що надані позивачкою до позовної заяви, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку. За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2016 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданим Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом №577 (а.с.19). Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про їх народження серії [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] , виданих Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Шевченківським районним у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) та Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 09.12.2017, 29.05.2020 та 25.08.2023. Батьками в свідоцтві про народження дітей значаться сторони (а.с15-17). Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] виданого Управлінням соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації [PERSON] та [PERSON] мають право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а.с.18). Рішенням Солом`янського суду міста Києва від 11 квітня 2025 року справа №760/28757/24 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.20-22). Згідно довідки №73 від 14 травня 2025 року виданої директором приватного ліцею «Щасливе місто» С.Шевчук - [PERSON] , [INFO] навчається в 1 класі Приватного ліцею «Щасливе місто» з щомісячною оплатою 6355,00 грн. (а.с.23). Згідно довідки №74 від 14 травня 2025 року виданої директором приватного ліцею «Щасливе місто» С.Шевчук - [PERSON] , [INFO] є вихованцем ЗДО старшої групи Приватного ліцею «Щасливе місто» з щомісячною оплатою 3120,00 грн. (а.с.24). З виписки з медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] , 2017 року народження, вбачається про перебування дитини на консультації у лікаря-офтальмолога (а.с.47-51). З руху коштів по картці від 26.05.2025 року [PERSON] у період з 01.01.2025 по 26.05.2025 вбачається про зарахування на картку грошових коштів від [PERSON] у сумах по 20000 грн., 25000 грн., по 60000 грн., 1500 грн. та інших, всього на загальну суму - 351 000 грн. за вказаний період (а.с.52-53). З доданих позивачкою до справи світлин з мережі Інтернет вбачається середня вартість продуктів харчування та ліків, вартість проведення дитячого дозвілля (а.с.54-69). З платіжної інструкції №7889-НРАЗ-6С4Н-Е7НТ від 26.05.2025 року вбачається факт проведення оплати позивачкою медичних послуг ТОВ «Педіатрія з любов`ю» у розмірі 600 грн. (а.с.70). З консультативних заключень вертибролога, магнітно-резонансної томографії, ультразвукового дослідження органів черевної порожнини та нирок, органів малого тазу, УЗД щитоподібної залози, консультативних висновків спеціалістів клініки "Credo clinik", консультативного висновку невролога, огляду хірурга вбачається про незадовільний стан здоров`я позивачки, яка систематично відвідує лікарські установи (а.с. 25-46). Таким чином позивачці належить право вимоги за пред`явленим до відповідача позовом, про стягнення аліментів на утримання дітей. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Таким чином під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з дітьми, однак, виходячи з того, що він у свідоцтві про народження дітей зазначений батьком, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей на користь позивачки, з якою вони проживають. Разом з цим судом встановлено, що відповідач не ухимляється від виконання батьківського обов`язку щодо матеріального забезпеченнгя дітей та спір між сторонами виник лише в частині розміру аліментів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини можуть бути присуджені у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Як зазначено у ч.ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів на утримання спільних дітей, суд враховує майновий стан позивачки, яка веде догляд за дітьми, вік дітей, догляд позивачкою за дитиною до досягнення трирічного віку, майновий стан відповідача, який є особою молодого та працездатного віку, має постійне місце роботи та стабільне джерело доходу, відсутність у нього на утриманні інших утриманців, а також вимоги щодо розміру аліментів, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Доказів про розмір отримуваного відповідачем доходу, чи наявність у власності відповідача нерухомості чи іншого цінного майна, що могло бути взято судом до уваги при вирішенні розглядуваного спору, позивачем суду не надано. Разом з цим, представником відповідача визнано отримання відповідачем чистого доходу у січні 2025 року в розмірі - 130 000, в лютому 2025 року - 259 000 грн., у квітні 2025 року - 110 000 грн., що може свідчити про отримуваний відповідачем середній щомісячний заробіток у розмірі 166 333 грн. (499000 грн. / 3 місяці = 166 333 грн.) При цьому, суд виходить з непорушності конституційного права неповнолітніх дітей на утримання батьками до досягнення ними повноліття; обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням когось з подружжя як батьків дитини спільного проживання з дитиною. За таких обставин суд вважає можливим позов задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що встановлений відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», а саме - прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років, становить 2563 гривень, дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи спір в частині позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, суд виходив з наступних мотивів та норм права. Згідно ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 81 СК України, перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, затверджується Кабінетом Міністрів України (Постанова КМУ від 26 лютого 1993 року № 146). Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої доньки [PERSON] , яка проживає разом з матір`ю [PERSON] . Будь-які дані про незадовільний стан здоров`я самого відповідача в матеріалах справи відсутні, як відсутні і дані про наявність у платника аліментів інших утриманців, наявності стягнення по будь-яким іншим виконавчим документам. Разом з цим, як втановлено в судовому засідданні та підтверджується матеріалами доданих до позовної заяви, позивачка має незадовільний стан здоров`я, потребує лікування та відсутністю можливості повноцінно працювати, так як доглядає за дитиною до 3-х річного віку, також відомості вказані представником відповідача про отримання відповідачем доходу у січні 2025 року в розмірі - 130 000, в лютому 2025 року - 259 000 грн., у квітні 2025 року - 110 000 грн., суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання позивачки [PERSON] , з якою проживає малолітня дитина. При визначенні розміру аліментів на утримання позивачки, в межах заявлених позовних вимог, суд враховує майновий стан сторін, працездатний вік відповідача, наявність у відповідача постійного місця праці, добрий стан здоров`я відповідача, оскільки ці обставини визнані в судовому засіданні його представником, а також його можливість надавати матеріальну допомогу дружині. А тому, виходячи із середньомісячної заробітної плати, суд вважає, що вимоги позивачки [PERSON] в частині стягнення аліментів на її утримання слід задовольнити частково і стягувати з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень щомісячно, і до досягнення малолітньою дочкою - [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Згідно до статті 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць слід допустити до негайного. Відповідно до ч. 1, та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка за даною категорією справ звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 гривень. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: partial