Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Вимоги позову обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина: [PERSON] , [INFO] . Подружні відносини між сторонами припинилися більше півроку потому до дня подання позову. З того часу вони проживають з відповідачем окремо, спільне господарство не ведуть, примирення між нами неможливе. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання сина, однак надані кошти не є фіксованими, а сплачуються в тому розмірі, в якому вважає за доцільне сам відповідач. Угода про сплату аліментів між позивачем та відповідачем не укладалась. З метою захисту прав дитини на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, звертається до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Позивач вказує, що відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводяться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків немає. На даний час позивач не працює, так як дитині постійно потрібен догляд, тому що син часто хворіє, і працевлаштуватися немає можливості. У зв`язку з викладеним позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 29 травня 2025 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до частини 5 статті 279 ЦПК України. У судове засідання позивач не з`явилася. 8 липня 2025 року подала до суду заяву, якою підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить здійснювати розгляд справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився. 8 липня 2025 року подав до суду заяву, якою заявлені позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 31 жовтня 2020 року Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 31 жовтня 2020 року, актовий запис № 64. Від шлюбу сторони мають спільного малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 9 квітня 2021року, актовий запис № 56, [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки, виданої за відомостями органу реєстрації Рокитнянської селищної ради № 257 від 14 травня 2025 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачем до матеріалів справи долучено довідку від 23 травня 2025 року видану сімейним лікарем КНП Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської, про те, що [PERSON] , [INFO] , перебуває на "Д" обліку як часто хворіюча дитина. Позивач вважає, що відповідач має можливість утримувати свого сина, а тому повинен сплачувати аліменти. У зв`язку із цим між сторонами виник спір, з метою вирішення якого позивач звернулася до суду. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Приписами ч.1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. За нормою частини 1 статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць В судовому засіданні не встановлено обставин, за яких відповідач міг би бути звільнений від обов`язку утримувати свою малолітню дочку. Визначаючи розмір аліментів, які належить стягнути із відповідача, суд дійшов таких висновків. Позивачем не надано і у судовому засіданні не встановлено жодного доказу розміру доходу відповідача, який він отримує. Водночас, обов`язок утримувати своїх неповнолітніх дітей не залежить він майнового стану батьків. Позивачем заявлено позовні вимоги про стягненян аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 50відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи найкращі інтереси дітей та їх потреби, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 183 СК України, про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 травня 2025 року і до досягнення дитиною повноліття, та допустити негайне виконання рішення у межах стягнення аліментів за один місяць. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: partial