Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

У листопаді 2024 року через систему «Електронний суд» [PERSON] , через адвоката Клекоцюк Р.Р. (ордер, а.с.11), звернувся до суду з позовом до [PERSON] , якому просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] за судовим наказом Голосіївського районного суду міста Києва на користь відповідачки [PERSON] на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] з 1/3 (33%) щомісячно на (25%) всіх видів заробітку (доходів) позивача. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Голосіївським районним судом міста Києва видано судовий наказ від 02 вересня 2024 року у справі № 752/17539/24 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей - доньки [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі однієї третьої (1/3) з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 серпня 2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. На підставі судового наказу Голосіївським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження ВП № 75977412, згідно з яким 06 вересня 2024 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (копія постанови додається). Зазначена постанова була направлена за місцем роботи позивача, де із заробітної плати [PERSON] , щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2024 року, проводиться утримання аліментів у розмірі 33,33% з отриманого доходу. Позивач вказує, що сторони офіційно не розлучені. Окрім цього позивачем вже здійснюється відрахування аліментів на неповнолітню доньку [PERSON] від першого шлюбу у розмірі 1/4 (25%) за рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 квітня 2015 року у справі № 752/4782/15-ц. Позивач добросовісно та систематично виконує власні батьківські зобов`язання. Вказує, що відповідачка [PERSON] знала про ці обставини, оскільки протягом усього подружнього життя та спільного проживання з позивачем, ним щомісячно здійснювались відрахування 1/4 (25%) частки від усіх видів заробітку (доходів). Отже, відповідачка [PERSON] свідомо та навмисно у заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів не повідомила суд про цей факт. Окрім того, позивач вказує, що має на утримання матір пенсійного віку - [PERSON] , яка також потребує матеріальної підтримки, оскільки її чоловік та батько позивача - [PERSON] помер [INFO] . Посилаючись на норми Сімейного Кодексу України, [PERSON] просить позов задовольнити. 30 грудня 2024 року відповідач [PERSON] , через адвоката Сліпкова В.С. (ордер а.с.145), звернулась із зустрічним позовом до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дітей, в якому просить змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі наказу Голосіївського районного суду м. Києва з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей, шляхом зміни способу стягнення аліментів з 1/3 частини заробітку (доходів) на тверду суму у розмірі 10 000,00 грн на кожну дитину. В обґрунтування зустрічних позовних вимог вказує, що судовим наказом Голосіївського районного суду міста Києва від 02 вересня 2024 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 серпня 2024 року і до досягненню старшою дитиною повноліття. Відповідач сплачує аліменти на утримання дітей, що підтверджується відрахуванням із його заробітної плати: за період з 19 серпня по 01 листопада 2024 року нараховано 26 421,89 грн, за листопад 2024 року - 18 040,64 грн аліментів. Однак відповідний розмір аліментів є недостатнім на утримання дітей, оскільки не покриваються витрати на харчування, оренду житла, оплату комунальних послуг, навчання, додаткові гуртки, лікування, одяг, взуття, тощо. Вказується, що [PERSON] не має власного житла та вимушена орендувати житло, оренда плата за яке становить 16 000,00 грн на місяць. Донька [PERSON] відвідує репетитора з англійської мови, відвідує гурток «Чарівниця», хор «Жайвір». Син [PERSON] відвідує заняття у логопеда, гурток мовлення «Магік». На вказані заняття та тренування матері доводиться відвозити та забирати дітей на таксі. Із урахуванням вказаних витрат, а також витрат на одяг та взуття, лікування, придбання побутового приладдя, продуктів харчування тощо, на утримання дітей [PERSON] витрачається загалом більше 40 000,00 грн на місяць. У свою чергу, відповідач працевлаштований, отримує стабільний дохід, має на праві власності квартиру, яку здає в оренду. Посилаючись на норми Сімейного Кодексу України [PERSON] просить задовольнити зустрічний позов (а.с.90-93). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 листопада 2024 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] залишено без руху (а.с. 45,46). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 58,59). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 11 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача - [PERSON] про зупинення виконання судового наказу Голосіївського районного суду міста Києва від 02 вересня 2024 року у справі № 752/17539/24 (а.с.61-63). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 20 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідачки - [PERSON] про розгляд справи у загальному позовну провадженні (а.с.76-78). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 січня 2025 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів; об`єднано позови в одне позовне провадження та здійснено перехід до загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а.с. 149-151). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 березня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом про витребування інформації з Головного управління ПФУ України у м.Києві та Головного управління ДПС у м.Києві (а.с. 209-212). Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 травня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті (а.с. 236, 237). 30 грудня 2024 року представником [PERSON] - адвокатом Сліпковим В.С. подано відзив на позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дітей. У відзиві вказує, що як на підставу зменшення аліментів, позивач [PERSON] повідомляє про перебування на його утриманні матері пенсійного віку, однак позивач не надає доказів на підтвердження цієї обставини. Посилається на те, що позивач [PERSON] вказує, що з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання його доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від усіх видів заробітку. Однак, у разі задоволення позову [PERSON] на утримання доньки [PERSON] будуть стягуватись аліменти у тому ж розмірі, у той час на утримання двох його дітей - доньку [PERSON] та сина [PERSON] , будуть відраховуватися аліменти у розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку, що не є непропорційним. Також повідомляє, що розмір відрахувань із заробітної плати позивача не перевищує 70 %, - що є законодавчим обмеженням розміру відрахувань у випадку стягнення аліментів, а тому відсутні підстави для зменшення розміру аліментів (а.с.81-89). 21 лютого 2025 року представником [PERSON] - адвокатом Клекоцюк Р.Р. подано відзив на зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] щодо зміни розміру та способу стягнення аліментів (а.с. 191-202). Вказується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2013 року, але з липня 2024 року проживають окремо, мають спільних дітей доньку [PERSON] , 2016 року народження, і сина [PERSON] , 2018 року народження. Голосіївським районним судом міста Києва видано судовий наказ від 02 вересня 2024 року у справі № 752/17539/24, яким стягується з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходів). Від першого шлюбу [PERSON] має доньку [PERSON] , 2008 року народження, та вже сплачує на її утримання аліменти за рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 22 квітня 2015 року у справі № 752/4782/15. [PERSON] за місцем роботи [PERSON] відраховуються частка від усіх видів заробітку (доходів), що підтверджується довідками, що свідчить про добросовісне та систематичне виконання батьком своїх батьківських обов`язків. [PERSON] у заяві про видачу судового наказу щодо стягнення на її користь аліментів на утримання дітей свідомо та навмисно не повідомила про факт сплати [PERSON] аліментів на утримання доньки від першого шлюбу, тому суд при видачі судового наказу був позбавлений можливості визначити розмір аліментів на кожну дитину. При народженні дітей від різних матерів, діти мають рівні права на отримання аліментів. У відзиві представник [PERSON] не погоджується з доводами позивачки за зустрічним позовом щодо зміни способу стягнення аліментів, які визначено у твердій грошовій сумі 10 000,00 грн на кожну дитину. Вказує, що з наданих [PERSON] виписок з карткових рахунків, переказів з картки для виплат, товарних накладних, чеків вбачається, що значна частина коштів була витрачена на особисті потреби отримувача аліментів, та такі витрати не є безпосередньо пов`язаними із утриманням дітей. Крім того, позивач за зустрічним позовом не надав належних доказі, які підтверджують факт відвідування дітьми гуртів, занять з репетиторами та логопедом. Звертає увагу, що відсутні докази зміни матеріального стану [PERSON] або зростання реальних витрат на дітей, та сама [PERSON] не надає відомостей щодо роботи та її доходу. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом/відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] первісні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у первісній позовній заяві та надані докази. Щодо задоволення зустрічної позовної заяви заперечувала з підстав, зазначених у відзиві, просила відмовити у задоволенні зустрічного позову. Представник відповідачки за первісним позовом/позивачки за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні вимоги зустрічного позову підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави та обставини, викладені у зустрічній позовній заяві та надані докази. У задоволенні первісного позову просив відмовити, посилаючись на доводи зазначені у відзиві. Суд, заслухавши учасників процесу, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, приходить до наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 12 липня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після шлюбу - [PERSON] ) зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 485 від 12 липня 2013 року, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.28). Сторони зазначали, що шлюб між ними не розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1365 від 12 жовтня 2016 року (а.с.23). Також сторони від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3090 від 07 липня 2018 року (а.с.25). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , в графі мати записано - [PERSON] , свідоцтво зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1618 від 21 червня 2008 року (а.с.24). Відповідно до виконавчого листа від 22 квітня 2015 року, виданого Голосіївським районним судом міста Києва у справі № 752/4782/15, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20 березня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 37, 38). 02 вересня 2024 року Голосіївським районним судом міста Києва видано судовий наказ у справі № 752/17539/24, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 серпня 2024 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 97, 98). Відповідно до копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи у ВП № 7597741 від 06 вересня 2024 року, головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на підставі судового наказу № 752/17539/24, виданого 04 вересня 2024 року Голосіївським районним судом міста Києва, звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , що отримує дохід у Міністерстві освіти і науки України, у розмірі 33,33% доходів щомісяця до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яку слід нараховувати з отриманого доходу з 19 серпня 2024 року. Стягувачем вказано [PERSON] (а.с.17 зв., 18). Відповідно до копії постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи у ВП № 4804419 від 07 липня 2015 року, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві на підставі виконавчого листа № 752/4782/15-ц, виданого 24 квітня 2015 року Голосіївським районним судом міста Києва, звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , який працевлаштований у Міністерстві освіти і науки України, у розмірі 25% поточних аліментів та 25 % в рахунок погашення боргу. Стягувачем вказано [PERSON] (а.с. 19 зв., 20). З довідки Міністерства освіти і науки України від 12 листопада 2024 року № 16.31-103 вбачається, що відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві від 07 липня 2015 року ВП № 4804419, щомісячно із заробітної плати [PERSON] , починаючи з 01 липня 2015 року, проводиться утримання аліментів у розмірі 25% з отриманого доходу. Також, відповідно до постанови Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУМЮ (м. Київ) від 06 вересня 2024 року ВП 75977412, щомісячно із заробітної плати [PERSON] , починаючи з 01 жовтня 2024 року, проводиться утримання аліментів у розмірі 33,33% та проводиться утримання боргу у розмірі 11,67% до повного погашення боргу (а.с.13). Отже, станом на листопад 2024 року фактично із заробітної плати платника аліментів роботодавцем утримувалось щомісячно, з урахуванням боргу, 70 % отриманого доходу. Відповідно до копії довідки Міністерства освіти і науки України № 16.31-36 від 11 лютого 2025 року про доходи [PERSON] , станом на 01 лютого 2025 року заборгованість по аліментам відсутня (а.с.200). Зокрема, виконавчою службою на рахунок [PERSON] 01 листопада 2024 року було перераховано аліментних платежів на суму 26 421,89 грн, 03 грудня 2024 року - 18 040,64 грн (а.с. 112, 113). Розмір аліментів з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття поточних основоположних життєвих потреб. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. При цьому, з аналізу ст. 192 СК України та наданих Пленумом Верховного Суду України роз`яснень вбачається, що зміна розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду, тобто суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю або частково) або відмовити в задоволенні позову. Як на підставу щодо зменшення розміру аліментів, які стягуються за судовим наказом з позивача за первісним позовом на користь відповідачки [PERSON] , [PERSON] посилається на наявність судового рішення, яким стягуються з нього аліменти з 2015 року у розмірі частини заробітку (доходів) на утримання дитини під першого шлюбу, а також на те, що на його утримання перебуває непрацююча мати - [PERSON] . Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Верховний Суд у постанові від 06 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначив про те, що аналіз ч. 1ст. 192 СК України дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів, при цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Разом з тим, Верховний Суд прийшов до висновку, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини, на утримання якої він сплачує аліменти та суперечитиме її інтересам. Аналогічної позиції дотримувався Верховний Суд у постанові від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц. Також у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 56/2017/19 Верховний Суд вказав, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що визначені вищенаведеними судовим рішення та судовим наказом розміри аліментів відповідають вимогам чинного законодавства. Зокрема, судом встановлено, що на час звернення позивача до суду загальний розмір відрахувань із заробітної плати [PERSON] складає 58,33 %. Разом з тим, ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» унормовує, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Зменшення розміру аліментів до частини усіх видів заробітку (доходів) у зв`язку з наявністю у позивача за первісним позовом аліментних зобов`язань на утримання доньки [PERSON] від іншого шлюбу - [PERSON] , на утримання якої стягується частини усіх видів заробітку (доходів) позивача за первісним позовом, призведе до значної різниці забезпечення дітей та буде спрямоване на неналежне забезпечення двох малолітніх дітей від шлюбу з відповідачкою за первісним позовом, а саме доньки [PERSON] та сина [PERSON] , що суперечитиме їх інтересам. Крім того, позивач за первісним позовом не надав належні і достатні докази погіршення його майнового стану та того, що з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання дітей [PERSON] , 2016 року народження, та [PERSON] 2018 року народження, його майновий стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному судом розмірі, а лише утримання дитини від іншого шлюбу не є безумовною і самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. Посилання позивача за первісним позовом про утримання його матері, як підставу для зменшення розміру аліментів на утримання дітей, суд відхиляє, з огляду на отримання доказів в ході судового розгляду від учасників справи та у порядку їх витребування. За матеріалами справи, [PERSON] , [INFO] , отримує пенсію за віком, відповідно до пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 28 листопада 2012 року за віком (а.с. 16). Відповідно до довідки про доходи № 5952 1399 2999 2689 Головного управління ПФУ в м. Києві (Голосіївський район) в м. Києві від 04 квітня 2025 року, розмір пенсії [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , станом на грудень 2024 року становить 14 789,13 грн на місяціь (а.с.16, 227). Окрім того, у власності [PERSON] з 09 липня 2011 року перебуває транспортний засіб Nissan Micra, 2006 року випуску, № кузова [NUMBER] (а.с. 180); з 08 грудня 2016 року - земельна ділянка № [NUMBER] з кадастровим № 3222480803:03:001:5072 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 183-1840; з 21 березня 2019 року - житлового буднику № 109 за адресою: [ADDRESS] (а.с. 181-182); з 14 листопада 2023 року - квартири [ADDRESS] (а.с. 185-186); з 05 серпня 2024 року - квартира [ADDRESS] (а.с. 187-188). Отже, твердження позивача за первісним позовом [PERSON] про те, що його матір потребує матеріальної підтримки та у зв`язку із цим перебуває на утриманні [PERSON] не знайшло свого підтвердження. З огляду на викладене, суд вважає, що з урахуванням всіх обставин справи, матеріальних потреб спільних дітей сторін, обов`язку другого з батьків також утримувати дітей, позовні вимоги про зменшення розміру аліментів не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дітей. Як зазначалось судом, у ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний Кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст.ст.182 - 184, 192 СК України. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. [PERSON] , звертаючись до суду із зустрічним позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дітей зазначає, що з моменту винесення Голосіївським районним судом міста Києва судового наказу про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] - [INFO] , такий розмір аліментів не покриває витрат на харчування, оренду житла, навчання, додаткових гуртків дітей, лікування, одяг, тощо. Позивачкою за зустрічним позовом надано скриншоти карткових переказів (а.с. 109-113, 121 - 124), виписку з карткового рахунку (а.с.114-120), товарні чеки ( а.с.125-143), з яких вбачається здійснення витрат на харчування, комунальні послуги, стоматологічного лікування, дитячий одяг та взуття, оплату служб таксі, а також інших побутових витрат. [PERSON] також надає договір найму житлового приміщення (квартири) № 1 від 01 серпня 2024 року за адресою: [ADDRESS] , вказуючи, що не має власного житла, тому вимушена винаймати житло (а.с.105-108). За матеріалами справи [PERSON] , а також діти сторін [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.57). Однак, доказів щодо неможливості проживати за адресою реєстрації місця свого проживання не надано. У справі відсутні дані і докази про те, що аліменти в зазначеному у судовому наказі розмірі не узгоджуються з вимогами закону, не відповідають інтересам дітей, порушують законні інтереси платника аліментів, їх отримувача чи інтереси дітей. Не надано доказів і про те, що такий розмір аліментів не забезпечує реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та порушує правила щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей. Посилання позивачки за зустрічним позовом, що є не достатнім розмір аліментів на утримання дітей, що не покриваються витрати на харчування, одяг, навчання, додаткові гуртки дітей - не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, які стягуються з платника аліментів у частці від заробітку, а не у твердій грошовій сумі. Суд звертає увагу, що участь батьків в утримання дітей є рівною, відсутність у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів Разом з тим, у справі за зустрічним позовом стягувача аліментів про зміну способу та розміру аліментів, позивачка має довести обставини, які б свідчили про те, що матеріальний стан платника аліментів з часу присудження аліментів значно покращився. Такі обставини доводяться шляхом порівняльного аналізу документів про доходи, які мав платник аліментів на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів та документів про доходи, які він має на час розгляду справи про збільшення розміру аліментів. Отже, оскільки стороною позивача за зустрічним позовом не доведено та не надано належних та допустимих доказів, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їх дітей, що є підставою для зміни розміру та способу стягнення розміру аліментів, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову. При цьому, суд звертає увагу, що в разі суттєвих витрат на дітей позивачка за зустрічним позовом [PERSON] не позбавлена права в майбутньому заявити вимогу до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згiдно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Виходячи із вищевикладеного, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні як первісного, так і зустрічного позову.

Outcome: dismissed