Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

27 травня 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ») через систему «Електронний суд» звернулося до суду із вказаним позовом. 20 вересня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] в електронній формі укладено кредитний договір, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу 6000 грн кредиту, а відповідач зобов`язався повернути його та сплатити проценти за користування грошима в порядку та на умовах, визначених цим договором. 23 грудня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір факторингу, за умовами якого кредитор відступив останньому права грошової вимоги за кредитним договором від 20 вересня 2024 року, укладеним між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] у розмірі 18420 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 18420 грн, з яких: 6000 грн заборгованість за тілом кредиту, 5700 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 6720 заборгованість за штрафом, а також судові витрати. Ухвалою Липоводолинський районний суд Сумської області від 1 липня 2025 року позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи провести у спрощеному порядку без виклику та повідомлення сторін. Позивач 1 липня 2025 року отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі. Відповідачу за місцем реєстрації надсилалися ухвала суду про відкриття провадження у справі, однак вказана кореспонденція не була вручена з підстав відсутності адресата за вказаною адресою. У силу положень пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України кореспонденція вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, що зареєстроване у встановленому законом порядку. Відповідно у встановлений судом строк письмовий відзив проти позову з посиланням на докази, якими він обґрунтовується, відповідач до суду не надав. Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 20 вересня 2024 року [PERSON] звернувся до ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» із заявою-анкетою клієнта на отримання фінансового кредиту (а.с. 12). 20 вересня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 25099-09/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (а.с.19-29). За умовами договору товариство надало клієнту кредит у розмірі 6000 грн на строк 120 днів, дата погашення кредиту - 17 січня 2025 року, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмір 0,80 % на день (у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього договору). Пунктом 5.3 вказаного договору передбачено, що у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених у графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу: в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в графіку платежу за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України. Додаток № 1 до договору про надання фінансового кредиту містить графік платежів за вказаним договором, з якого вбачається, що кредит надається на строк - 120 днів, сума кредиту - 6000 грн, проценти за користування кредитом - 5760 грн, реальна річна процентна ставка - 2830,40 %, загальна вартість кредиту - 11760 грн. 9 жовтня 2024 року позичальник повинен сплати на погашення кредиту 480 грн тіло кредиту, 1200 грн проценти; 29 жовтня 2024 року - 480 грн тіло кредиту, 1104 грн проценти; 18 листопада 2024 року - 480 грн тіло кредиту, 1008 грн проценти; 8 грудня 2024 року - 480 грн тіло кредиту, 912 грн проценти; 28 грудня 2024 року - 480 грн тіло кредиту, 816 грн проценти; 17 січня 2025 року - 480 грн тіло кредиту, 720 грн проценти (а.с. 31). Із копії паспорта споживчого кредиту вбачається, що [PERSON] , підписавши його електронним підписом, підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування (а.с.14-18). Із довідки про ідентифікацію, видану ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», вбачається, що [PERSON] 20 вересня 2024 року на мобільний телефон № [NUMBER] надіслано одноразовий ідентифікатор W3839 (а.с. 39). Відповідно до листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ «ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», адресованого ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», в рамках договору на переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 20 лютого 2022 року було успішно прийнято платежі на користь ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», зокрема: 20 вересня 2024 року об 11 год 25 хв на суму 6000 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 515064569; призначення платежу: зарахування 6000 грн на картку [NUMBER] (а.с. 41). Згідно з листом АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 26 липня 2025 року, на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну катку № [NUMBER] , верифікація власника банківської картки була проведена банком під час укладення договору між банком та [PERSON] 20 вересня 2024 року на вказану банківську картку були успішно зараховані грошові кошти у сумі 6000 грн, проте вказані кошти зараховувались не по реквізитам, а через платіжну систему, тому у банку відсутня інформація щодо призначення та рахунків відправників, відповідно підтвердити чи спростувати, що платіж надійшов згідно з транзакції 515064569 банк не може.. Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором заборгованість [PERSON] перед ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» станом на 23 грудня 2024 року складає 18420 грн, з яких: 6000 грн заборгованість за тілом кредиту, 5700 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом, 6720 заборгованість за штрафом (а.с. 36-37). 23 грудня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» укладено договір відступлення прав вимоги №23122024, згідно з яким ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» за плату відступає ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» право грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (а.с.42-51). Згідно із п. 1.4 вказаного договору права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, та діє до 31 грудня 2025 року, але у будь-якому випадку до повного виконання відповідних зобов`язань сторонами (п. 13.1) 23 грудня 2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі реєстру боржників (а.с.53). Згідно з платіжною інструкцією від 23 грудня 2024 року № 9471 ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» перерахувало ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» 3418567,77 грн на виконання вказаного договору факторингу (а.с. 54). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 25099-09/2024 у сумі - 18420 грн, з яких: 6000 грн тіло кредиту, 5700 грн відсотки за користування кредитом, 6720 штраф (а.с. 52). ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на адресу боржника [PERSON] направлялася судова вимога від 19 травня 2025 року з вимогою виконання зобов`язання за кредитним договором № 25099-09/2024 від 19 травня 2025 року (а.с. 55). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з пунктом 1 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі статтею 526, частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статт 1078 ЦК України). Отже, з огляду на встановлені судом обставини, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідно до укладеного кредитного договору від 20 вересня 2024 року відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти, однак вказані договірні зобов`язання не виконав, тому суд дійшов висновку, що позов в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та відсотками за користування кредитними коштами підлягає задоволенню, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту в розмірі 6000 грн та відсотки у розмірі 5700 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача неустойки у вигляді штрафу, суд зазначає наступне. Частинами 1, 2 статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває станом на сьогоднішній день. Із урахуванням зазначених положень вимога позивача про стягнення неустойки (штрафу) у розмірі 6720 грн є необґрунтованою, оскільки штраф нараховано після 24 лютого 2022 року, тобто у період дії воєнного стану, тому суд відмовляє у їх задоволенні. При вирішенні питання щодо судових витрат суд виходить із наступного. Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Частина 1, 2 статті 141 ЦПК України вказує, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору про надання правової допомоги № 0103 від 1 березня 2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» та адвокатським об`єднанням «Апологет», в особі адвоката Усенка М.І.; замовлення до договору про надання правової (правничої) допомоги від 1 березня 2024 року, що стосується заборгованості [PERSON] , на суму 7000 грн; ордера про надання адвокатом Усенком М.І. правничої (правової) допомоги ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» від 1 березня 2024 року; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 29 вересня 2012 року № 2093; детального опису наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 1 березня 2024 року; рахунку на оплату від 25 квітня 2025 року на суму 7000 грн. Присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Європейський суд з прав людини застосовує такі критерії - заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим та мати мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування, суд також виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Суд враховує, що адвокат участі у розгляді справи не брав, справа є не складною, позовні вимоги задоволено частково, тому справедливим і співмірним буде зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді пропорційно задоволеним вимогам до 4000 грн. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина 2 статті 133 ЦПК України). Розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства (частина 8 статті 6 Закону України «Про судовий збір»). У зв`язку з частковим (на 63,52 %) задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1539 грн (2422,40 грн х 63,52 %) на відшкодування сплаченого при зверненні з позовом судового збору.

Outcome: partial