Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

19.03.2025 року [PERSON] звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, посилаючись на наступні обставини. 13.02.2025 року заявник звернувся до Нікопольського відділу обслуговування громадян №20 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо проведення йому перерахунку пенсії «зміна періоду 60 місяців заробітної плати до 01.07.2000 року», відповідно до ст.40 ЗУ «Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування». 20.02.2025 року [PERSON] було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, оскільки органами пенсійного фонду не взяті до уваги суми нарахованої заробітної плати, зазначені в архівній довідці про заробітну плату №289 від 22.03.2024 року за період з 01.07.1987 року по 30.11.1987 року та з 01.03.1990 року по 31.12.1993 року. Підставою для відмови послугувала розбіжність в написанні прізвища заявника - [PERSON] , тоді як в паспорті зазначено [PERSON] . Заявник зазначає, що він народився [INFO] в с. В`язовець Білогірського району Хмельницької області. 21.07.1987 року влаштувався на роботу до Нікопольського південнотрубного заводу, при оформленні трудової книжки його прізвище було записано, як [PERSON] . 10.01.1996 року ним отриманий паспорт, де прізвище також зазначено, як [PERSON] , так само вірно прізвище зазначено і в архівних довідках №249 та №288 від 22.03.2024 року. Тоді як при видач архівної довідки №289 від 22.03.2024 року було допущено помилку. Вказані неточності позбавляють його права на перерахунок пенсії. На підставі викладеного вище, просить суд встановити факт того, що йому належить архівна довідка №289 від 22.03.2024 року. Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.04.2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами окремого позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.18). Сторони в судове засідання не з`явились. 01.08.2025 року заявником [PERSON] надано суду заяву про розгляд справи без його участі, на заявлених вимогах наполягає в повному обсязі (а.с.36). 30.04.2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в яких просять залишити без розгляду заяву про встановлення факту, оскільки порядок підтвердження заробітної плати, що враховується для обчислення пенсії, є позасудовим і передбачає врахування доходу під час обчислення пенсії лише на підставі довідок, виданих підприємствами, установами, організаціями на підставі первинних документів, а можливість встановлення розміру заробітної плати для обчислення пенсії в порядку окремого провадження чинним законодавством не передбачено. Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2\~ст.247 ЦПК України. На підставі ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Правилами ст.\~12\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 25.06.2014 року Нікопольським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, заявник [PERSON] народився [INFO] в с. В`язовець Білогірського району Хмельницької області (а.с. 13). В свідоцтві про народження заявника, в його трудовій книжці, в пенсійному посвідченні, в довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру його прізвище також зазначено, як [PERSON] (а.с.10,11,12). 13.02.2025 року заявник звернувся до Нікопольського відділу обслуговування громадян №20 Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо проведення йому перерахунку пенсії «зміна періоду 60 місяців заробітної плати до 01.07.2000 року», відповідно до ст.40 ЗУ «Про загальнобов`язкове державне пенсійне страхування». 20.02.2025 року [PERSON] було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, оскільки органами пенсійного фонду не взяті до уваги суми нарахованої заробітної плати, зазначені в архівній довідці про заробітну плату №289 від 22.03.2024 року за період з 01.07.1987 року по 30.11.1987 року та з 01.03.1990 року по 31.12.1993 року. Підставою для відмови послугувала розбіжність в написанні прізвища заявника - [PERSON] , тоді як в паспорті зазначено [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, дійсно, в довідці №289 від 22.03.2024 року, наданій начальником архівного відділу Нікопольської міської ради Ніною Бармаковою, зазначено наступне: «За документами архівного фонду №249 «Публічне акціонерне товариство «Нікопольський південнотрубний завод» нарахування заробітної плати «Бажатирника» (так у документах російською мовою) [PERSON] згідно первинних розрахункових відомостей…» (а.с.6). Тоді як в довідці №288 та №290 від 22.03.2024 року, наданих начальником архівного відділу Нікопольської міської ради [PERSON] , прізвище заявника зазначено як [PERSON] (а.с.7,8). Згадані вище неточності в документах перешкоджають заявникові у повному обсязі користуватись своїми майновими та немайновими правами, а саме позбавляє права на перерахунок пенсії. Предметом розгляду вказаної заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме архівної довідки №289 від 22.03.2024 року, яка належать [PERSON] . Частиною 2\~п.5\~ст.293\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.1 п.6 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно листа Верховного Суду України «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належності громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). У суду не викликає сумніву той факт, що архівна довідка №289 від 22.03.2024 року належить [PERSON] , оскільки, згідно наданих ним документів (паспорт, свідоцтво про народження, пенсійне посвідчення) саме таким є вірне написання його прізвища (а.с.4). Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Відповідно до п. 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» (далі Постанова)\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18 листопада 2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25 листопада 2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19). Згідно згаданої вище Постанови, суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до п.12 цієї Постанови, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Метою встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме архівної довідки, є реалізація заявником права на пенсійне забезпечення. З урахуванням наведеного, вимоги [PERSON] про встановлення факту належності йому архівної довідки №289 від 22.03.2024 року за загальним правилом можуть бути предметом розгляду суду у порядку, передбаченому главою\~6\~розділу\~IV ЦПК України. Встановлення факту належності заявникові вищевказаного документу необхідно йому для перерахунку пенсії, а іншим способом, окрім судового, він захистити свої права не може, тому виходячи із наданих доказів, суд вважає за необхідне заяву задовольнити. Разом з тим, суд не приймає до уваги заперечення заінтересованої особи, та зазначає, що предметом розгляду даної справи є саме встановлення факту належності архівної довідки заявнику, при цьому суд не встановлює розмір його заробітної плати для обчислення пенсії. Аналізуючи надані заявником та досліджені в судовому засіданні письмові докази суд вважає, що юридичний факт, який він просить встановити, знайшов своє підтвердження, та його об`єктивність не викликає сумніву у суду. А тому, враховуючи зазначені вище обставини та положення діючого законодавства, приймаючи до уваги, що встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, необхідне для перерахунку пенсії, і в іншому порядку вирішити дане питання він не має можливості, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] \~\~є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні рішення судом у справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved