Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Представник ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідно до умов договору про надання фінансового кредиту продукту «Флеш» № 1430833432764 від 03.11.2024 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК «Віва Капітал», відповідач отримала на споживчі цілі кредит у розмірі 29\~900, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 56, 58% річних, реальна річна процентна ставка - 80,52 %. Згідно з п. 1.3 договору, кредит надано строком на 90 днів з 03.11.2024 року по 01.02.2025 року. Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язалася кожні 30 календарних днів здійснювати погашення кредиту відповідно до Графіку, що є додатком до кредитного договору, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі передбаченому Графіком, а також п. 1.6 кредитного договору. Однак, відповідач не повернула своєчасно кредитодавцю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витрати відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Станом на 21.03.2025 року сума до повного погашення кредиту за договором про надання грошових коштів у кредит продукту «Флеш» № 1430833432764 від 03.11.2024 року становить 49\~021, 50 грн., яка складається з: 29\~900, 00 грн. заборгованості за кредитом; 4\~171, 50 грн. заборгованості за відсотками; 14\~950, 00 грн. заборгованості за штрафом. Вказав, що відповідач на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язання та за весь час не сплатила на користь позивача жодних сум. Оскільки, з боку відповідача відносно позивача має місце свідоме порушення зобов`язання, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. На підставі викладеного просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором про надання грошових коштів у кредит продукту «Флеш» № 1430833432764 від 03.11.2024 року у загальному розмірі 49\~021, 50 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028, 00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10\~600, 00 грн. Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24.04.2025 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач до суду не з`явилася, про день та час слухання справи була належним чином повідомлена, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило, не скористалася своїм правом та не подала до суду відзив на позовну заяву, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено,\~що 03.11.2024\~року між\~ТОВ «ФК\~«Віва Капітал»\~та [PERSON] \~укладено про\~надання грошових\~коштів у\~кредит продукту\~«Флеш» №\~1430833432764, який підписано електронним підписом відповідача (одноразовий ідентифікатор Q5D8Y1). Згідно п.1.1\~договору,\~кредитодавець зобов`язується\~надати позичальнику\~кредит у\~розмірі 29\~900,\~00\~грн.\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~поворотності,\~а позичальник\~зобов`язується повернути\~кредит та\~сплачувати проценти\~кредитодавцю відповідно\~до умов,\~зазначених у\~цьому договорі,\~додатках до\~нього та\~в правилах\~надання грошових\~коштів у\~кредит продукту\~«Флеш» ТОВ «ФК «Віва Капітал». Відповідно до п.п. 1.2 1-10 договору, кредит надається строком на 90 днів з 03.11.2024 року по 01.02.2025 року. Дата повернення кредиту 01.02.2025 року Пролонгація строку кредиту не передбачена. Мета отримання кредиту - споживчі цілі. Строк дії цього договору визначається з урахуванням того, що договір набирає юридичної сили з дати укладення сторонами та діє до дати, визначеної цим договором, а в частині виконання сторонами прийнятих зобов`язань - до їх повного виконання позичальником, а саме: сплатою кредитодавцю процентів за фактичний, період користування кредитом, неустойки при наявності та поверненням суми кредиту в порядку визначеному договором. Дата надання кредиту 03.11.2024 року. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 0,155 процентів в день від суми кредиту за час користування ним. Тип процентної ставки -фіксована. Якщо Позичальник не здійснює платежів передбачених Графіком платежів починаючи з першого платежу, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 0,155 (нуль цілих сто п`ятдесят п`ять тисячних) процентів в день від суми кредиту за час користування ним (далі - «Базова процентна ставка»). Загальні витрати за кредитом складають 2 986,62 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят шість гривень шістдесят дві копійки). Орієнтовна загальна вартість кредиту складає - 32886,62 (тридцять дві тисячі вісімсот вісімдесят шість гривень шістдесят дві копійки). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору становить: 80,52%. Денна процентна ставка становить 0,11099% = (2986,62/29900 грн. 00 коп.)/90х100%. Згідно п.\~п.\~1.12\~ 1.13,\~2.23\~договору,\~повернення частини\~кредиту та\~всіх нарахованих\~процентів здійснюється\~кожні 30\~(тридцять)\~календарних днів,\~згідно Графіку\~платежів,\~що є\~невід`ємною\~частиною цього\~договору (Додаток\~№ 1,\~до Договору). Усі істотні\~умови договору,\~в тому\~числі розмір\~дисконтної та\~базової процентних\~ставок та\~порядок їх\~застосування,\~погоджений сторонами\~під час\~укладення цього\~договору. кредит надається шляхом здійснення переказу коштів кредитодавця в сумі: 29 900 грн. 00 коп. на банківський рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] , яка зазначається у форматі [NUMBER] , емітовану банком України (далі - платіжна картка), що відбувається до 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення електронного договору. За затримку перерахування коштів, що спричинена діями третіх осіб та/або з - незалежних від кредитодавця обставин (у тому числі але не виключно, обставини форс-мажору), кредитодавець відповідальності не несе. Відповідно до п. 2.19 договору, клієнт, ознайомившись з усіма істотними умовами Оферти, надає згоду шляхом направлення повідомлення кредитодавцю, яке підписується відповідно до абзацу 2 статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: шляхом введення у спеціальному полі під акцептом, який містить усі істотні умови Електронного договору, Одноразового ідентифікатора, який відповідає вимогам п. З ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка може стати активною лише після введення Одноразового ідентифікатора. Зазначений ідентифікатор генерується кредитодавцем в Інформаційно-комунікаційній системі та надсилається Клієнтам в СМС-повідомленні. Пунктом 2.24 договору визначено, що сторони підтверджують, що електронний договір та всі додатки до нього мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів визначено Графіком платежів, що є додатком № 1 до договору, та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Q5D8Y1. До кредитного договору банком долучено анкету-заяву на отримання кредиту від 03.11.2024 року, згоду на взаємодію з третіми особами при врегулюванні проблемної заборгованості та паспорт кредиту до договору № 1430833432764 від 03.11.2024 року, які також відповідачем підписані електронним підписом одноразовим ідентифікатором Q5D8Y1. Відповідно до довідки за підписом генерального директора ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» Мазуренка В. підтверджено успішність операції згідно з договором з ТОВ «Віва Капітал» № М1805/1 від 18.05.2023, зокрема: транзакції № 1504241505 на суму 29 900,00 грн. від 03.11.2024 року, картка [NUMBER] . Відповідно до довідки про ідентифікацію, [PERSON] було перераховано кредитні кошти в розмірі 29 900,00 грн. 03.11.2024 року на картку № [NUMBER] , номер транзакції [NUMBER] . Свої зобов`язання за договором [PERSON] виконувала неналежним чином, порушуючи графік розрахунків, внаслідок чого утворилась заборгованість, що згідно з розрахунком заборгованості становить 49 021, 50 грн., яка складається з: 29 900, 00 грн. заборгованості за кредитом; 4 171, 50 грн. заборгованості за відсотками; 14 950, 00 грн. заборгованості за штрафом. З метою досудового врегулювання спору на адресу відповідача була надіслана претензія-вимога № 4425 від 18.03.2025 року про необхідність погашення кредитної заборгованості. На час розгляду справи відповідачем не надано доказів погашення зазначеної простроченої заборгованості. Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою ст. 530 ЦК України, встановлено, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). У разі необґрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: 1) він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесяти кратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; 2) позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі№732/670/19,від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Вказаний договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Флеш» № 1430833432764 від 03.11.2024 року підписаний відповідачем електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено порушене право позивача, що підлягає захистові шляхом примусового виконання грошового зобов`язання. Підстав вважати, що договір про надання грошових коштів у кредит продукту «Флеш» № 1430833432764 від 03.11.2024 року відповідачем не укладався у суду не має, коли цей договір укладено в електронному вигляді, який за формою і змістом відповідає зазначеним вимогам Закону. Крім того, суд звертає увагу на те, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі №554/5323/14. Окрім того, отримавши кредитні кошти, відповідач погодилася сплатити проценти у розмірі, що обумовлені договором, графіком платежів та відповідає вимогам ст.ст. 1054, 1056-1 ЦК України. Що стосується питання про стягнення неустойки (штраф, пеня) в розмірі 14 950, 00 грн. за договором про надання грошових коштів у кредит продукту «Флеш» № 1430833432764 від 03.11.2024 року, то суд зазначає наступне. Так, з 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, який діє і донині. Згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). КЦС ВС в постанові від 11 липня 2024 року у справі № 727/1033/21 зазначив, що оскільки проценти - це плата за користування чужими грошима (ст. 1048 ЦК України), а згідно з положенням п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України з 24 лютого 2022 року нараховані відповідно до вимог ст. 625 ЦПК України інфляційні втрати підлягають списанню, правильними є висновки суду про стягнення з позичальника прострочених процентів за користування кредитними коштами (нараховані, але не сплачені) та інфляційних втрат за період до 23 лютого 2022 року. Судом встановлено, що прострочення відповідачем сплати платежів сталося під час дії воєнного стану, в той час, коли кредитор всупереч вимог Закону нараховував неустойку за прострочення виконання зобов`язань за договором про надання грошових коштів у кредит продукту «Флеш» № 1430833432764 від 03.11.2024 року в період з 01.01.2025 року по 31.01.2025 року, внаслідок чого утворилася заборгованість за неустойкою в розмірі 14\~950, 00 грн. За таких обставин, оскільки вказану неустойку внаслідок невиконання зобов`язання нараховано під час дії воєнного стану, вона підлягає списанню кредитодавцем, а не стягненню з відповідача. Отже, нарахування неустойки відповідачу в розмірі 14\~950, 00 грн. на вимогах Закону та наявних матеріалах справи не ґрунтуються, є безпідставними та недоведеними. Відтак, вирішуючи питання про визначення розміру стягнення, суд виходить зі змісту позовних вимог та наданого суду розрахунку, згідно якого сума заборгованості за договором про надання грошових коштів у кредит продукту «Флеш» № 1430833432764 від 03.11.2024 року становить в розмірі 34\~071, 50 грн., з якої: 29\~900, 00 грн. сума заборгованості за кредитом, 4\~171, 50 грн. сума заборгованості за відсотками та сумнівів у суду не викликає, коли доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та відсотками за користування кредитом відповідачем суду не надано. Зокрема, не надано іншого розрахунку який би спростовував нарахування позивача. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що пред`явлений позов є обґрунтованим і підлягає частковому задоволенню. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, судом встановлено наступне. Згідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу; витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (п.1, 4 ч.3 ст.133 ЦПК України). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Вказана правова позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження №61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18), від 15.06.2021 року по справі №159/5837/19. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: - у разі задоволення позову - на відповідача; - у разі відмови в позові - на позивача; - у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Представник позивача просив стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 10 600,00 грн. На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу суду надав: договір про надання правничої допомоги № 1 від 02.01.2025 року, акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги № 1 від 02.01.2025 року з описом та вартістю наданих послуг, згідно яких загальна вартість послуг з надання правової допомоги за виконані роботи складає 10 600,00 грн., рахунок № 17/17-03 від 17.03.2025 року на суму 10 600, 00 грн. за підготовку та подання позовної заяви відносно [PERSON] , участь у судовому засіданні; платіжну інструкцію № LK473/9 від 17.03.2025 року про сплату ТОВ ФК «Віва Капітал» на користь АБ Грушевий Ю.В. коштів у розмірі 10 600, 00 грн. за підготовку та подання позовних матеріалів, участь у судовому засіданні згідно договору № 1 від 02.01.2025 року та рахунку № 17/17-03 від 17.03.2025 року, ордер на надання правової допомоги серії СА № 1116684 від 21.03.2025 року. З урахуванням досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що вказаними доказами підтверджується надання адвокатом професійної правничої допомоги у погодженому між адвокатом та клієнтом розмірі. Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Враховуючи те, що позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» задоволено частково, суд, відповідно до положень статті 141 ЦПК України, присуджує позивачу судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме з відповідача в сумі 2 104, 56 грн., виходячи з розрахунку: 34 071, 50 грн. (розмір задоволених позовних вимог) * 3 028, 00 грн. (сума сплаченого судового збору) : 49 021, 50 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 2 104, 56 грн. та в сумі 7\~367, 34 грн., виходячи з розрахунку: 34 071, 50 грн. (розмір задоволених позовних вимог) * 10\~600, 00 грн. (сума сплачених витрат на правову допомогу) : 49 021, 50 грн. (розмір заявлених позовних вимог) = 7\~367, 34 грн. Отже, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 7\~367, 34 грн. та судового збору у розмірі 2\~104, 56 грн.

Outcome: partial