Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

08 травня 2025 року АТ «Банк «Кліринговий дім» через свого представника за Білоус С.І. через систему «Електронний суд» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області\~ з позовною заявою до\~ [PERSON] \~ про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Банк «Кліринговий дім»\~ заборгованість за заявою-договором № 96129 від 29.03.2023 в сумі 141995,72 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.03.2023\~ між Публічним акціонерним товариством «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» та [PERSON] \~ було укладено Заяву-Договір № 96129 від 29.03.2023\~ про надання споживчого кредиту. Відповідно до п.1 Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 162 500,04 грн строком на 36 місяців для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.. Відповідно до п. 1 Кредитного договору, розмір процентної ставки за користування Кредитом складає 0,0001 відсотків річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості встановлена у розмірі 2,5% від суми кредиту. Водночас, Позичальник зобов`язався здійснювати Погашення Кредиту, сплачувати Проценти за користування Кредитом, комісії Банку та здійснити кінцеве погашення Кредиту в строки і в сумах, згідно умов Кредитного договору, в тому числі згідно Додатку № 1 «Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту» (далі Графік). Згідно п. 1 Кредитного договору та Графіку дата остаточного повернення кредиту 29.03.2026. З усіма умовами надання Кредиту Позичальник був ознайомлений 29.03.2023р. В порушення умов Кредитного договору, починаючи з 01.05.2023 року, Позичальником прострочено та не сплачено в повному обсязі платежі на погашення заборгованості згідно Кредитного договору, що підтверджується виписками про рух коштів по особових рахунках Позичальника та розрахунком заборгованості станом. Банк намагався застосувати позасудові способи врегулювання спору, але всі вони були залишені Позичальником поза увагою. Станом на дату подання даної Позовної заяви заборгованість Відповідача, в тому числі прострочена, за Кредитним договором становить 141 995,72 грн, яка складається з: заборгованість за кредитом 100 848,67 гривень; заборгованість за комісіями 41 147,00 гривень. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями\~ від 09.05.2025 вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 13 травня 2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні, призначеному на 01 липня 2025 року. 23 червня 2025 року на адресу суду надійшла заява від представника позивача в позовній заяві\~ просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення в справі. Відповідач в судове засідання 01 липня 2025 року не з`явився, в зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 30 липня 2025 року. В судове засідання 30 липня 2025 року відповідач не з`явився про розгляд справи повідомлявся належним чином за місцем зареєстрованого проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 29 березня 2023 року [PERSON] підписала Заяву договір № 96129, яким запропонувала АТ «Банк «Кліринговий дім» укласти з нею кредитний договір на наступних умовах. Банк надає позичальнику кредит в сумі 162500,04 грн строком на 36 місяців. Дата остаточного повернення кредиту 29.03.2026. Розмір процентної ставки за кредитом 0,0001 % річних. Комісія а перерахування від клієнта 0,0 грн від суми погодженої банком. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 2,5 % від суми кредит. Згідно п. 2 Заяви Договору кредит надається позичальнику для рефінансування кредитної заборгованості в розмірі 162500,04 грн за кредитним договором № 89016 від 01.02.2022, шляхом перерахування коштів на рахунок погашення № [NUMBER] . В п. 3 заяви [PERSON] підтвердила, що розуміє зміст, ознайомилась, повністю згодна та зобов`язується неухильно дотримуватись Умов а порядку надання банківських послуг в АБ «Кліринговий дім». Згідно п. 4.2 ця Заява-Договір разом з Умовами та з Тарифами Банку являє собою договір приєднання в розумінні ст. 634 ЦК України. Згідно додатку № 1 до Заяви-Договору № 96129 від 29.03.2023 встановлено графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, згідно якого загальна вартість кредиту становить 330050,96 грн, реальна річна процентна ставка 81,25% річних. Також умови договору відображені в Паспорті споживчого кредиту, який підписаний позичальником [PERSON] (а.с. 19-20). На підтвердження надання кредитних коштів позивачем надано платіжну інструкцію № 96129/1 від 30.03.2023 на суму 162500,04 грн. Призначення платежу надання кредиту для рефінансування кредитної заборгованості за КД № 89016 від 01.02.2022 в АБ «Кліринговий Дім» (а.с. 23), а також виписку по особовому рахунку [PERSON] за період з 29.03.2023 по 16.10.2024 (а.с. 24-29). При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису. Згідно статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. 2. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Однак, всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення наданих йому кредиту за кредитним договором в наслідок чого виникла заборгованість в розмірі 141995,72 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту 100848,67 грн та заборгованості за комісією 41147,00 грн, що підтверджено розрахунком заборгованості (а.с. 8-9). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно\~ суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідачі відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості. З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлену у кредитному договорі суму, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з позичальника на користь банку. Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подала. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 2422,40 грн.

Outcome: approved