Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

28.04.2025 р. позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за\~кредитним договором\~№ L1796816\~від 24.02.2019\~р. в\~розмірі 24692,98\~грн.,\~з яких\~основна сума\~боргу 16429,98\~грн.,\~сума збитків\~з урахуванням\~3%\~річних \~1477,35\~грн.,\~інфляційні втрати\~-6785,65\~грн.Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 24.02.2019 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № L1796816 від 24.02.2019 р., який підписано електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» надало відповідачу кредитні кошти в сумі 8100 грн., а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом; ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» свої зобов`язання виконав, 24.02.2019 р. перерахував на наданий [PERSON] банківський картковий рахунок грошові кошти, які [PERSON] мав на своєму рахунку та користувався ними; свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 24692,98 грн., з яких основна сума боргу 16429,98 грн., сума збитків з урахуванням 3% річних 1477,35 грн., інфляційні втрати -6785,65 грн.; 01.07.2019 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 01072019, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» набуло право вимоги до [PERSON] за договір кредитної лінії № L1796816 від 24.02.2019 р., 25.07.2024 р. відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» змінило найменування на ТОВ «ВІН Фінанс». Ухвалою судді Гайсинського районного суду від 29.04.2025 р. відкрито провадження у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в поданій до суду позовній заяві просив справу розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву до суду не подавав, належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить розписка про отримання копії належним чином\~завіреної\~ухвали про відкриття провадження в цій справі разом із судовою повісткою про виклик та копією позовної\~заяви\~з додатками, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, що дає підстави суду провести заочний розгляд справи в порядку ст. 280 ЦПК України. З урахуванням досліджених доказів та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Встановлено, що 24.02.2019 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № L1796816 від 24.02.2019 р., який підписано електронним підписом відповідача, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» надало відповідачу кредитні кошти в сумі 8100 грн., а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом; ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» свої зобов`язання виконав, 24.02.2019 р. перерахував на наданий [PERSON] банківський картковий рахунок грошові кошти, які [PERSON] мав на своєму рахунку та користувався ними; свої зобов`язання по поверненню кредиту та процентів відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 24692,98 грн., з яких основна сума боргу 16429,98 грн., сума збитків з урахуванням 3% річних 1477,35 грн., інфляційні втрати -6785,65 грн.; 01.07.2019 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» укладено договір відступлення права вимоги № 01072019, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» набуло право вимоги до [PERSON] за договір кредитної лінії № L1796816 від 24.02.2019 р., 25.07.2024 р. відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра і гарантія» змінило найменування на ТОВ «ВІН Фінанс». Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій\~статті 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. \~Враховуючи,\~що\~фактично\~отримані та\~використані\~відповідачем\~(позичальником)\~кошти\~в\~сумі 24692,98\~грн.,\~з яких\~основна сума\~боргу 16429,98\~грн.,\~сума збитків\~з урахуванням\~3%\~річних \~1477,35\~грн.,\~інфляційні втрати\~-6785,65\~грн.в добровільному порядку відповідачем позивачу не повернута, то з метою захисту законних інтересів позивача борг з відповідача у розмірі 24692,98 грн. необхідно стягнути рішенням суду. Щодо витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 грн. суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. ч. 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілуміж сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України). Ураховуючи складність справи, кількість судових засідань з участю адвоката та виконані адвокатом роботи, принципи співмірності судових витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог (100%): 2422,40 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Outcome: approved