Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

19 лютого 2025 року до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла заява [PERSON] про визнання [PERSON] , [INFO] недієздатним та встановлення над ним опіки. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , [INFO] має захворювання, внаслідок якого не здатен усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, потребує постійного стороннього догляду. Заявник [PERSON] є внуком [PERSON] , проживає з ним в одному будинку. Заявник вказує що він є здоровим, здатен та бажає піклуватись та наглядати за дідом, крім заявника жодних осіб здатних здійснювати за [PERSON] догляд немає. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 лютого 2025 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 03 квітня 2025 року у даній цивільній справі було призначено судово-психіатричну експертизу та зупинено провадження у справі на час проведення експертизи. Ухвалою судді Підволочиського районного суду Тернопільської області від 08 липня 2025 року провадження у справі було відновлено та призначено судове засідання. У судове засідання заявник [PERSON] та його представник адвокат Драус О.О. не з`явились, представник заявника подала до суду заяву згідно якої просила справу розглянути за її відсутності та відсутності заявника, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Скалатської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вказав, що заявлені вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши та оцінивши докази у справі, судом встановлено наступне. Згідно довідки про склад сім`ї №249 від 12 лютого 2025 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Даний факт підтверджується також витягом з реєстру територіальної громади №2025/0011934716 від 10 лютого 2025 року. Згідно акту обстеження місця проживання №108 від 05 лютого 2025 року складеного депутатом Скалатської міської ради Шуб`яком І.О., за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , 1941 року народження, [PERSON] , 1944 року народження, [PERSON] , 1989 року народження, [PERSON] , 1994 року анродження. Також встановлено, що [PERSON] , 1992 року народження проживає за даною адресою протягом останніх двох років. [PERSON] часто хворіє і потребує постійного догляду. Догляд за ним здійснює його внук [PERSON] . Згідно довідки відділу соціального захистунаселення Скалатської міської ради №42 від 05 лютого 2025 року, [PERSON] , [INFO] не є надавачем послуги на непрофесійній основі відповідно до ПКМУ від 23 вересня 2020 року №859. Згідно копії висновку лікарської консультативної комісії №34 від 07 лютого 2025 року, [PERSON] , [INFO] встановлено діагноз: порушення пам`яті. Встановлено, що він є особою похилого віку з когнітивними порушеннями та потребує потребує постійного стороннього догляду. Згідно копії акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 10 лютого 2025 року, [PERSON] здійснює постійний догляд за [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Із заяви [PERSON] , [INFO] , посвідченої 10 лютого 2025 року приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Журавель С.С., вбачається, що [PERSON] повідомив, що єдиною особою, яка його утримує та здійснює постійний догляд за ним і може це робити є його онук [PERSON] , [INFO] РНОКПП [NUMBER] . [PERSON] не має незнятої чи непогашеної судимості, про що свідчить відповідний витяг з інформаційно-аналітичної системи «облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості». Висновком судово-психіатричного експерта №414 від 22 травня 2025 року наданого Тернопільською філією судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок дисфункції головного мозку з помірним когнітивним зниженням, що не досягає вираженого недоумства. [PERSON] не може в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. \~ \~ \~ \~Згідно копії подання про доцільність призначення [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] , опікуном над дідом [PERSON] , [INFO] , затвердженого рішенням виконавчого комітету Скаластької міської ради від 30 липня 2025 року №127, опікунська рада виконавчого комітету Скалатської міської ради не заперечує та підтримує призначення опікуна над [PERSON] у разі визнання судом його недієздатним, внука [PERSON] , [INFO] . Статтею 30 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України). Згідно положень ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Законодавство України встановлює презумпцію психічного здоров`я людини, якщо інше не буде встановлено у законному порядку. Відповідно до ст.3\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Стаття 1\~зазначеного Закону визначає психічний розлад як розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати навколишню дійсність, свій психічний стан і поведінку. При цьому діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах, безпосередньо не пов`язаних зі станом її психічного здоров`я (ч.1 ст.7 Закону). Відповідно до ч.1 ст.298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Висновком судово-психіатричного експерта №414 від 22 травня 2025 року наданого Тернопільською філією судових експертиз ДУ «ІСП МОЗ України» встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки розладів особистості та поведінки внаслідок дисфункції головного мозку з помірним когнітивним зниженням, що не досягає вираженого недоумства. [PERSON] не може в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Таким чином, з огляду на наданий висновок вбачається, що [PERSON] дійсно не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати його недієздатним. Відповідно до ч.1 ст.41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства захист порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою. Зі змісту норм ЦК України та ЦПК України вбачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання щодо призначення опікуна, при цьому саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. Отже, призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена самостійно здійснювати свої права у суспільстві. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл.6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 (далі Правила). Згідно положень ст.55 ЦК України та п.1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. В силу положень ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно змісту ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У відповідності до приписів ст.67 ЦК України та Розділу 4 Правил опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч.ч.2, 3, 4 ст.63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Заявляючи вимоги про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить призначити себе опікуном над його дідом [PERSON] . Поданням органу опіки та піклування Скалатської міської ради визнано доцільним призначити [PERSON] опікуном над його дідом [PERSON] , дане подання затверджено рішенням виконавчого комітету №127 від 30 липня 2025 року. Для ефективного виконання функцій, які покладені на опікунів та піклувальників, встановлення опіки або піклування має відбуватися за вільною згодою особи (опікуна, піклувальника), оскільки тільки за цієї умови можливе створення підопічному належних умов виховання та проживання. З досліджених документів вбачається, що заявник погоджується бути опікуном недієздатної особи, він відповідає усім наведеним вимогам, заявник є внуком особи, яка визнається недієздатною, та спроможний бути опікуном над недієздатною особою, ним створені усі необхідні умови для догляду за дідом [PERSON] , інших осіб які здатні здійснювати догляд за недієздатною не встановлено. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що заява [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки підлягає задоволенню в повному обсязі. В силу положень ч.ч.5, 6 ст.300 ЦПК України рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Згідно положень ч.7 ст.295 ЦПК України, при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved