Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

1.Стислий виклад позовних вимог та відзиву на позовну заяву. Позовні вимоги. 06.05.2025 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Подружнє життя із відповідачем не склалося та вони розлучились. У шлюбі з відповідачем народився син [PERSON] , [INFO] , на утримання якого рішенням Рожищенського районного суду на користь позивачки стягуються аліменти з відповідача. Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 19 липня 2019 року розмір аліментів, що стягувались з відповідача, збільшено до 1 013,00 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач, окрім коштів присуджених рішенням суду в розмірі 1 013,00 грн, дитині нічим не допомагає. Позивачу, яка працює в Доросинівському ліцеї на посаді психолога на 0,75% ставки і її місячний дохід становить 6\~378,90 грн, самій важко утримувати сина, потреби якого збільшуються повсякчас, а це кошти на навчання, одяг, ліки, оздоровлення дитини і аліменти у розмірі 1\~013,00 грн не вистачає на всі потреби дитини та не забезпечує її нормальний життєвий рівень. Також на утримані у позивачки перебуває її мама, яка має другу групу інвалідності. Враховуючи вищенаведене, просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 19.07.2019 року у справі № 167/649/19, і стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відзив на позовну заяву. 06.06.2025\~року відповідач\~надіслав заяву\~про часткове\~визнання позовних\~вимог,\~згідно якої він, окрім сина від першого шлюбу, виховує і утримує дитину від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] , та утримує батька, який має інвалідність ІІІ групи, в 2024 році переніс операцію на серці, постійно потребує медикаментозного лікування, отримує мінімальну пенсію в розмірі 3\~323,00 грн та не працює. На даний час відповідач знаходиться в Польщі на заробітках, винаймає квартиру разом з сім`єю, офіційно не є працевлаштований, його робота є сезонною і його матеріальний стан не є стабільним. Жодного нерухомого майна у нього немає. Аліменти на старшого сина сплачує регулярно, а щодо додаткових витрат на дитину позивачка не зверталась. Тому позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 1/8 частини всіх його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на утримання дитини (ас 38-39). \~ \~ \~ \~Доказів надіслання позивачу заяви про часткове визнання позовних вимог (з додатками) відповідачу суду не надав. 2.Рух справи в суді. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2025 року, справа передана на розгляд головуючому судді Шептицькій Н.В. (ас 20). 08.05.2025\~року на\~запит головуючої\~судді надійшла\~відповідь з\~ЄДДР про місце\~реєстрації сторін\~(ас\~20, 21),\~оскільки це має значення для вірного визначення територіальної підсудності даної категорії справ, згідно частини 1 статті 27, частини 1 статті 28 ЦПК України. Ухвалою головуючої судді від 08.05.2025 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання призначено на 03.06.2025 року (ас 23-24), яке ухвалою суду від 03.06.2025 року відкладено на 24.06.2025 року (ас 32-33), яке ухвалою суду від 24.06.2025 року відкладено на 22.07.2025 року (ас 46-47). 03.06.2025 року позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (ас 30). Суд ухвалив: розгляд справи проводити у відсутності сторін, згідно ч.1 ст.223, ч.1 ст.279 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Датою прийняття рішення у цій справі є 25.07.2025 року - дата складення повного судового рішення. 3.Встановлені в судовому засіданні обставини та досліджені докази на їх підтвердження. Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви та заперечення на неї, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд встановив наступне. В судовому засідання встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.11.2007 року по 06.12.2016 року і від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народився син - [PERSON] , на утримання якого відповідач сплачує позивачу аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 013,00 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судовому засіданні встановлено, що позивач працює на посаді психолога в Доросинівському ліцей, її місячна заробітна плата становить 6\~378,90 грн, проживає разом з мамою [PERSON] , яка є інвалідом 2-ї групи, та сином [PERSON] . Дані обставини підтверджуються дослідженими письмовими доказами: рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 06.12.2016 року у справі №167/693/16-ц (ас 7), рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 19.07.2019 року у справі №167/649/19 (ас 8-9), довідкою про доходи (ас 10), довідкою з Доросинівського ліцею про місце роботи позивача (ас 11), свідоцтвом про народження позивача (ас 12), пенсійним посвідченням [PERSON] (ас 13), довідкою МСЕК стосовно [PERSON] (ас 14-15), довідкою про склад сім`ї позивача (ас 17), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану (ас 19). 4.Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини стосуються аліментних зобов`язань одного з батьків, з яким неповнолітня дитина не проживає. 5.Надаючи правову оцінку встановленим у судовому засіданні фактичним обставинам справи, суд керується такими нормами права. Статтею 15 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.150,\~180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною другою\~ст.182 СК України\~у редакції\~Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання»\~встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1\~ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст ст.ст.181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. 6.Висновки суду. Позивач, як одержувач аліментів в інтересах дитини, довела свої вимоги щодо необхідності збільшення розміру аліментів у зв`язку з зміною прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підвищенням цін на продовольчі та непродовольчі товари, потребою дитини в соціальному розвитку та навчанні, на що необхідні матеріальні витрати, якими позивач не може забезпечити в повній мірі. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, з урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати своїх дітей, імперативну норму про можливість зміни розміру стягнення аліментів, у тому числі шляхом зміни способу їх стягнення, суд доходить висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Також слід враховувати, що зміна способу стягнення аліментів (ч.3 ст.181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч.1 ст.192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Зі змісту правової позиції позивача у справі безспірно випливає, що саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення вона мала на увазі пред`являючи позов. Підставами позову слугували з`ясований факт зростання вартості утримання неповнолітньої дитини з 2019 року, тобто зміна майнового становища сторін, обставини, які відповідно до правової позиції позивачки тягнуть через зміну способу стягнення аліментів із відповідача (з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) збільшення розміру аліментів, відповідна мета позову обумовлювалася цими підставами. Відповідач жодних доказів того, що: окрім сина від першого шлюбу, він виховує і утримує дитину від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] ; перебуває в іншому шлюбі; утримує батька; на даний час знаходиться в Польщі на заробітках, винаймає квартиру разом з сім`єю, офіційно не є працевлаштований, його робота є сезонною і його матеріальний стан не є стабільним; жодного нерухомого майна у нього немає, суду не надав, а паспорт громадянина України для виїзду за кордон (ас 40), свідоцтво про народження [PERSON] (41), довідка МСЕК про інвалідність [PERSON] (ас 42), належним та достатнім чином не підтверджують, що відповідач: перебуває в іншому шлюбі і виховує та утримує [PERSON] ; на даний час знаходиться в Польщі на заробітках, винаймає квартиру разом з сім`єю, офіційно не є працевлаштований, його робота є сезонною і його матеріальний стан не є стабільним; жодного нерухомого майна у нього немає; а також, що він утримує батька і, що [PERSON] є його батьком. Крім того,\~суд зауважує,\~що заява\~про часткове\~визнання позовних\~вимог за\~підписом [PERSON] \~надіслана з\~с.Щурин\~Луцького району\~Волинської області,\~а не\~з Республіки\~Польщі (ас\~43),\~в якій,\~як зазначено\~в заяві,\~перебуває відповідач. Враховуючи вищенаведене у сукупності, проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, надавши їм правову оцінку, суд доходить висновку, що позовні вимоги є підставними, обгрунтованими і підлягають до задоволення. 7.Розподіл судових витрат. Згідно частини 6\~статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 3 частини 1\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1 211, 20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved