Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] (до змін поштової адреси [ADDRESS] з належними до нього господарськими і побутовими будовами і спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її дідусь [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно. За життя, а саме 24 листопада 1998 року покійний склав заповіт, за яким все майно, що належало йому на день його смерті, в тому числі належний йому житловий будинок з усіма господарськими і побутовими будовами і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] заповів в рівних долях: своєму онуку [PERSON] та своїй онучці [PERSON] . З метою отримання спадщини вона звернулась до Перечинської державної нотаріальної контори, а 15 березня 2023 року отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 29. Відповідно до Довідки виконавчого комітету Перечинської міської ради від 07 квітня 2021 року № 81, [PERSON] на день смерті [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , до присвоєння нової поштової адреси [ADDRESS] . Довідкою Перечинської міської ради від 29 травня 2023 року № 82 встановлено відомості про осіб із зазначенням їхніх родинних зав`язків, які були зареєстровані та проживали постійно за адресою: [ADDRESS] . Випискою з погосподарської книги від 27 червня 2023 року № 13, вчинено Ворочівським старостинським округом Перечинської міської ради Закарпатської області, стверджується, що головою дворогосподарства та забудівником будинку за адресою: [ADDRESS] (після зміни поштової адреси [ADDRESS] ) був [PERSON] , [INFO] . З Архівного витягу з Протоколу № 15 засідання виконкому Ворочівської сільради депутатів трудящих від 13 серпня 1960 року слідує, що [PERSON] надано дозвіл будувати новий будинок на старому місці. Випискою від 19 листопада 2021 року № 222 з погосподарської книги стверджується, що забудівником та головою дворогосподарства за адресою: [ADDRESS] (до присвоєння нової поштової адреси [ADDRESS] ) був [PERSON] , 1929 року народження. Особистий рахунок об`єкта погосподарського обліку зареєстрований у погосподарській книзі № 5 за № 172 за 2011-2015 роки. Також звертає увагу на те, що [PERSON] надав заяву, згідно з якою відмовився від отримання спадщини, отримання свідоцтва про право на спадщину за померлим [PERSON] . Оскілки вона є єдиним спадкоємцем покійного [PERSON] , однак у неї існують перешкоди в оформленні спадкових прав у нотаріальному порядку, тому просить позов задовольнити.\~\~\~\~\~\~\~\~ Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 27 грудня 2023 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 10 квітня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування закрито та призначено справу до судового розгляду по суті, а також залучено [PERSON] до участі у даній справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Попова Г.М. у судове засідання не з`явилися, однак остання подала заяву про можливість розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, а також просить не вирішувати питання про розподіл судових витрат. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280-282 ЦПК України. У судове засідання [PERSON] як третя особа не з`явився, однак подав заяву про можливість розгляду справи без його участі, позовні вимоги [PERSON] підтримує та просить такі задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Суд встановив, що [INFO] у віці 70 років помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 17 серпня 1999 року з місцем реєстрації виконком Ворочівської сільської ради, актовий запис за № 07. Рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 04 березня 2024 року у цивільній справі № 304/2966/23, яке набрало законної сили 04 квітня 2024 року, заяву [PERSON] , заінтересована особа Державний нотаріус Перечинської державної нотаріальної контори Михалко Валентина Петрівна про встановлення факту родинних відносин задоволено повністю встановлено факт, що [PERSON] , [INFO] , є онукою [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З Виписки з погосподарської книги від 27 червня 2023 року за № 13, виданої старостою Ворочівського старостинського округу І.Кидорою вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований особовий рахунок номер об`єкта погосподарського обліку 174 в погосподарській книзі № 2 за 1991-1995 роки. Будинок побудований у 1961 році за адресою с. Ворочево, 169, після зміни поштової адреси: [ADDRESS] . Головою дворогосподарства та забудівником за вище згаданою адресою був [PERSON] , [INFO] . Покійний [PERSON] на день смерті [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] ) був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , до присвоєння нової поштової адреси: [ADDRESS] , де згідно із записом у погосподарській книзі № 2 особ.рах. № [NUMBER] разом з ним також були зареєстровані та проживали постійно: син [PERSON] , [INFO] ; жінка сина [PERSON] , [INFO] ; внук [PERSON] , [INFO] ; внучка [PERSON] , [INFO] , про що свідчать довідка виконавчого комітету Перечинської міської ради № 81 від 07 квітня 2021 року та довідка відділу «Центр надання адміністративних послуг» Перечинської міської ради Закарпатської області № 82 від 29 травня 2023 року.\~\~\~ Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року правила книги шостої ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим Кодексом чинності. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Таким чином, оскільки спадщина за спадкодавцем [PERSON] відкрилася [INFO] і строк на її прийняття закінчився до набрання чинності ЦК України (01 січня 2004 року), тому суд вважає необхідним застосувати до даних правовідносин норми ЦК УРСР. Так, відповідно ч. 1, 2 ст. 524 ЦК Української РСР (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і\~ оскільки\~ воно\~ не змінено заповітом. Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям (ч. 1 ст. 534 ЦК Української РСР). Двадцять четвертого листопада 1998 року [PERSON] , мешканець [ADDRESS] , склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Ворочівської сільської ради Ганич Л.В. та зареєстрований в реєстрі № 20, за яким все своє майно, що належатиме йому на день його смерті, у тому числі належний йому житловий будинок з усіма господарськими і побутовими будовами і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , заповів в рівних долях: своєму онукові [PERSON] та своїй онучці [PERSON] (а. с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 548 цього Кодексу для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з\~ моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном чи подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 548, ст. 525 ЦК Української РСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Оскільки позивач [PERSON] та її брат [PERSON] як спадкоємці за заповітом, протягом строку, встановленого ст. 549 ЦК Української РСР, фактично вступили в управління спадковим майном, так як були зареєстровані та проживали у останньому, згідно ст. 553 цього Кодексу від прийняття спадщини не відмовилися, тому вважаються такими, що її прийняли у рівних частках (по 1/2). Згідно повідомлення в.о. завідувача Перечинської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Броді К.С. № 111/01-16 від 18 липня 2025 року, за померлим [INFO] [PERSON] спадкова справа не заведена. Разом з цим, з постанови державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 березня 2023 року № 29/02-31 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок після смерті [INFO] [PERSON] з огляду на відсутність у спадкодавця документу, що посвідчує право власності на житловий будинок [ADDRESS] . Що стосується твердження позивача [PERSON] про те, що вона є єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] , оскільки її брат [PERSON] 22 травня 2023 року надав заяву про відмову від отримання спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, то таке є помилковим, оскільки вищевказана заява подана не у спосіб та не у строк, встановлені ст. 553 ЦК УРСР (чинної на момент виникнення спірних правовідносин). Разом з цим [PERSON] , будучи залученим до участі у розгляді даної справи як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, в ході розгляду справи про своє право власності на частину спадкового майна не заявляв, що не позбавляє його права звернутися до суду з окремим позовом.\~\~\~ Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 41, ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом; кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Отже, з врахуванням вищевикладеного, а також беручи до уваги, що у позивача [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 2092610087 від 26 грудня 2023 року позивачем [PERSON] сплачено 1 073,60 грн судового збору. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, представник позивача [PERSON] адвокат Попова Г.М., з урахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених позивачем судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: partial