Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

У квітні 2025 року Акціонерне товариство «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» звернулось до Святошинського районного суду міста Києва із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №22038000414591 від 28.09.2020 року у загальному розмірі 170 503,96 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28.09.2020 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено кредитний договір №22038000414591, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» із змінами і доповненнями, затверджений Банком та розміщений на Офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua (далі - УДБО), та індивідуальної частини, якою є Кредитний договір, підписанням якого клієнт приєднується до кредитного договору. Цей Кредитний договір є невід`ємною частиною УДБО та разом вони складають єдиний кредитний договір. Відповідно до умов п.1.1-1.4. Розділу 1. Кредитного договору, банк надав відповідачу грошові кошти на наступних умовах: сума/валюта виданого кредиту: 107 506,56 грн.; строк користування кредитом, міс.: 60 місяців; кінцева дата погашення кредиту: 28.09.2025 року; цільове призначення: на споживчі потреби. Процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість: 0,001 % річних; Процентна ставка за користування кредитом на прострочену заборгованість: 56,0 % річних; Щомісячна комісія за обслуговування кредиту: з 28.09.2020 по 27.01.2022 року - 3,0 % від суми кредиту; з 28.01.2022 по 27.04.2023 року - 2,5 % від суми кредиту; з 28.04.2023 по 27.07.2024 року - 1,5 % від суми кредиту; з 28.07.2024 по 28.09.2025 року - 0,925 % від суми кредиту. Також, 28.09.2020 року відповідачем було підписано Договір добровільного страхування життя, за умовами якого також підтверджено умови кредитування за Кредитним договором. 06.09.2022 року після завершення встановлених банком кредитних канікул, між позивачем і відповідачем було укладено Додаткову угоду №1/06092022 до Кредитного договору № 22038000414591 від 28.09.2020 року, за умовами якої у п.1 цієї угоди сторони підтвердили, що на дату підписання цієї Додаткової угоди: сума загальної заборгованості Клієнта за Кредитним договором становить 107 920,06 грн. та складається із наступних сум: 95 558,47 гривень - строкова заборгованість за Кредитом; 0,02 гривень - строкова заборгованість за процентами; 0,15 гривень - прострочена заборгованість за процентами; 12 361,42 гривень - прострочена заборгованість за комісією. Позивач зазначає, що на виконання погоджених умов Кредитного договору надав позичальнику у строкове користування кредитні кошти. Натомість, позичальник свої обов`язки за Кредитним договором не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість. Загальний розмір заборгованості за Кредитним договором станом на 13.03.2025 року становить 170 503,96 грн. з них: 107 920,06 грн. - залишок простроченого кредиту; 2,45 грн. - залишок прострочених відсотків; 62 581,45 грн. - залишок прострочених комісій. На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 170 503,96 грн. та вирішити питання судових витрат. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15 квітня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Оскільки позов подано в електронній формі через електронний кабінет, примірник позовної заяви разом із доданими до неї матеріалами позивачем направлений відповідачу на адресу його зареєстрованого місця проживання, що відповідає інформації, отриманої за відомостями з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА, у відповідності до вимог ст.ст. 43, 177 ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення. Ухвала про відкриття провадження у справі відповідачу [PERSON] направлялась на його зареєстроване місце проживання відповідно до відомостей Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА - [ADDRESS] (а.с. 50, 55 том 2). Як вбачається із наявних у матеріалах справи доказів, поштовий конверт повернувся до суду без вручення (а.с. 56 том 2). Суд повторно направив ухвалу про відкриття провадження у справі на зареєстроване місце проживання відповідача (а.с. 57 том 2). Конверт повторно повернувся до суду без вручення (а.с. 58 том 2). Частина 1 статті 131 ЦПК України зобов`язує учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У постановах від 14.08.2020 року та від 13.01.2020 року у справі №910/22873/17 Верховний суд зазначав, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Суд також звертає увагу, що листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 (провадження № 61-11723св22). Судом враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику відповідачу до суду за місцем його реєстрації призведуть лише до несвоєчасності розгляду справи. Правом на подання відзиву у встановлений судом строк відповідач не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дослідивши наявні матеріали справи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом частини 1, 2 статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. З матеріалів справи вбачається, що 28 вересня 2020 року [PERSON] своїм власноручним підписом підписав Заяву-згоду №1153471 на укладення Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб, вказавши, що акцептує публічну пропозицію АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» на укладення Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». 28 вересня 2020 року [PERSON] також заповнена Анкета-опитувальник №1153471 (Особисті дані). Судом також встановлено, що 28 вересня 2020 року [PERSON] ознайомився із умовами кредитування кредитодавця АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та підписав Паспорт споживчого кредиту «Кредит готівкою, Стандарт зі страховкою для ЗКП (75-150)» - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. У відповідності до умов вказаного Паспорту споживчого кредиту, інформація викладена в ньому зберігає чинність та є актуальною до 28.10.2020 року. 28 вересня 2020 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» укладено кредитний договір №22038000414591, який складається з публічної частини договору, яким є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» із змінами і доповненнями, затверджений Банком та розміщений на Офіційному сайті Банку www.creditdnepr.com.ua (УДБО) та індивідуальної частини, якою є цей Кредитний договір, підписанням якого Клієнт приєднується до Кредитного договору в цілому. Цей Кредитний договір є невід`ємною частиною УДБО та разом вони складають єдиний кредитний договір. Із п. 1.1 Кредитного договору вбачається, що за цим договором Банк надає Клієнту грошові кошти у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених цим договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за цим договором в повному обсязі. Відповідно до п. 1.2., 1.3. кредитного договору № 22038000414591 від 28.09.2020 року за цим договором банк надає клієнту грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 107 506,56 грн., строк кредитування 60 місяців, кінцева дата повернення кредиту 28 вересня 2025 року, цільове призначення: на споживчі потреби, щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 28.09.2020 по 27.01.2022 року - 3% від суми кредиту, з 28.01.2022 по 27.04.2023 року - 2,5% від суми кредиту, з 28.04.2023 по 27.07.2024 року - 1,5 % від суми кредиту, з 28.07.2024 по 28.09.2025 року - 0, 925% від суми кредиту; процента ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001% річних; на прострочену заборгованість за кредитом - 56,0% річних. Банк формує Графік платежів, який викладено в розділі 4 цього Договору, із зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та ін. П. 1.4 кредитного договору № 22038000414591 від 28.09.2020 року встановлено, що кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта: [NUMBER] , відкритий у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО». Відповідно до п. 1.5. кредитного договору № 22038000414591 від 28.09.2020 року клієнт в порядку договірного списання, на підставі ст. 1071 Цивільного кодексу України та ст. 28 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», доручає банку в дату видачі кредиту, здійснити перерахування з рахунку клієнта на користь страховика ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» суму страхового платежу у розмірі 20 807,72 грн. за весь період страхування, згідно з Договором страхування №NS-22038000414591 від 28 вересня 2020 року. Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору № 22038000414591 від 28.09.2020 року платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредитом здійснюється у вигляді щомісячних ануїтетних (рівноправних) платежів далі - обов`язковий платіж. Відповідно до пункту 3.1. кредитного договору № 22038000414591 від 28.09.2020 року цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором. Відповідно до пунктів 3.6.1, 3.6.3. кредитного договору № 22038000414591 від 28.09.2020 року банк у письмові формі надав клієнту всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування. До моменту підписання цього договору ознайомлений та згодний з умовами УДБО. Розділом 4 кредитного договору № 22038000414591 від 28.09.2020 року сторонами узгоджений Графік платежів / розрахунок загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за цим договором. Відповідно до договору добровільного страхування життя за програмою «Страхування життя позичальника кредиту НВ» № NS-22038000414591 від 28 вересня 2020 року [PERSON] підтвердив, що ознайомлений в усній та письмові формі із умовами програми страхування життя, умовами цього Договору страхування, отримав для ознайомлення та ознайомився в усній та письмовій формі з Правилами Добровільного страхування життя ПрАТ «Страхова компанія «Уніка Життя» та засвідчив своє повне та безумовне розуміння їх змісту та свій свідомий і компетентний вибір страхової послуги. Як вбачається із виписки по особовому рахунку за період з 28.09.2020 по 13.03.2025 року, АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, зарахувавши на рахунок [PERSON] ( [NUMBER] ) кредитні кошти у розмірі 107 506,56 грн. із призначенням платежу «Надання кредитних коштів згідно кредитного договору №22038000414591 від 28.09.2020 р.». Судом також встановлено, що 06.09.2022 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» укладено Додаткову угоду №1/06092022 до Кредитного договору № 22038000414591 від 28.09.2020 року за умовами котрої, сторони підтверджують, що на дату підписання цієї Додаткової угоди сума загальної заборгованості Клієнта за Кредитним договором становить107,920,06 грн. та складається із наступних сум: 95 558,47 гривень - строкова заборгованість за Кредитом; 0,02 гривень - строкова заборгованість за процентами; 0,15 гривень прострочена заборгованість за процентами; 12 361,42 гривень - прострочена заборгованість за комісією (п. 1). У відповідності до п. 2 Додаткової угоди №1/06092022 сторони домовились внести наступні зміни до Кредитного договору: a) всю заборгованість за процентами і комісією, вказану в п.1 цієї Додаткової угоди, погасити за рахунок збільшення строкової заборгованості за Кредитом, яка в подальшому підлягає погашенню в межах Графіку, вказаного у п.3 цієї Додаткової угоди; б) подовжити Строк кредитування на 84 місяців від останньої визначеної Графіком платежів дати платежу за Кредитним договором, що передує даті укладення цієї Додаткової угоди, та встановити нову Кінцеву дату повернення Кредиту: 28.08.2029 р.; в) встановити новий розмір щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, а саме 2%від суми заборгованості за Кредитом, визначеної за наслідком застосування умов цієї Додаткової угоди та зазначеної в п.3 цієї Додаткової угоди. г) встановити відтермінування погашення строкової заборгованості за Кредитом на 12місяців починаючи з першої визначеної Графіком платежів дати платежу за Кредитним договором, що слідує за датою укладення цієї Додаткової угоди. Крім того, розділ 4 Кредитного договору викладено у новій редакції (п. 3 Додаткової угоди №1/06092022). У відповідності до розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №22038000414591 від 28.09.2020 року, станом на 13.03.2025 року, загальна заборгованість складає 170 503,96 грн., з яких: залишок простроченого кредиту - 107 920,06 грн.; залишок прострочених відсотків - 2,45 грн.; залишок прострочених комісій - 62 581,45 грн. Позивачем АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» направлено письмову вимогу про повернення кредиту від 06.02.2025 року №Б/Н відповідачу, відповідно до якої банк вимагав протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги повернути всю суму заборгованості за Кредитним договором в розмірі 166 187,05 грн. у зв`язку із невиконанням позичальником обов`язку зі своєчасної сплати заборгованості. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Зазначені положення викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Таким чином, підписавши Заяву-згоду №1153471 на укладення Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб відповідач підтвердив, що він в повній мірі ознайомився з умовами отримання кредиту, розміром процентів за користування кредитними коштами. Наданий банком розрахунок відповідачем належними і допустимими доказами не спростований. Отже, суд вважає встановленим існування між сторонами кредитних правовідносин. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Суд зауважує що у відповідності до п. 1.2 кредитного договору № 22038000414591 від 28.09.2020 року встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту з 28.09.2020 по 27.01.2022 року - 3% від суми кредиту, з 28.01.2022 по 27.04.2023 року - 2,5% від суми кредиту, з 28.04.2023 по 27.07.2024 року - 1,5 % від суми кредиту, з 28.07.2024 по 28.09.2025 року - 0, 925% від суми кредиту. Суд звертає увагу, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає. Такі висновки зроблені в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. Пунктом 6.8.3 Загальних умов кредитування розділу 6 «Умови надання споживчих кредитів» Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» версія 16.0, які набрали чинності з 28.09.2020 року, що були чинними на час укладення оспорюваного договору, передбачено, що банк здійснює обслуговування кредиту (здійснює нагадування про дати сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості, шляхом направлення SMS - повідомлень; вносить зміни до графіку погашення у випадку здійснення клієнтом часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою вимогою клієнта надає оновлений графік погашення або інформацію про залишок заборгованості, тощо) та стягує плату за обслуговування такого кредиту у вигляді щомісячної комісії. Оцінюючи зміст положення пункту 1.2 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, та зміст положень пункту 6.8.3 Загальних умов кредитування розділу 6 «Умови надання споживчих кредитів» Універсального договору банківського обслуговування клієнтів - фізичних осіб у АТ «Банк Кредит Дніпро» версія 16.0, чинними на час укладення кредитного договору №22038000414591 від 28.09.2020 року, якими визначено, що послуга банку по обслуговуванню кредиту полягає у тому, що банк здійснює нагадування про дати сплати заборгованості за кредитом та суму заборгованості, шляхом направлення SMS - повідомлень; вносить зміни до графіку погашення у випадку здійснення клієнтом часткового дострокового погашення кредиту, за письмовою вимогою клієнта надає оновлений графік погашення або інформацію про залишок заборгованості, тощо, суд дійшов висновку, що дії банку, які складають обслуговування кредиту, відповідають зобов`язанням банку, визначеним пунктом 6.8.7 Загальних умов кредитування, про надання не частіше одного разу на місяць безоплатно інформації про поточний розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, надання виписок по рахунку, щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за договором, які сплачені та які належить сплатити і дати сплати, та зобов`язанням кредитодавця про надання інформації споживачу, визначених статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі послуги не можуть бути оплатними. Наведене дає підстави для висновку, що положення пункту 1.2 кредитного договору №22038000414591 від 28.09.2020 року, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту (з 28.09.2020 по 27.01.2022 року - 3% від суми кредиту, з 28.01.2022 по 27.04.2023 року - 2,5% від суми кредиту, з 28.04.2023 по 27.07.2024 року - 1,5 % від суми кредиту, з 28.07.2024 по 28.09.2025 року - 0, 925% від суми кредиту) суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21. Суд також звертає увагу, що в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). Відповідного обґрунтування (з наданням доказів) наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору в позовній заяві не наведено. Таким чином, суд доходить висновку, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними. За даних обставин, позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 62 581,45 грн., задоволенню не підлягає. Із розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №22038000414591 від 28.09.2020 року, станом на 13.03.2025 року, встановлено, що загальна заборгованість складає 170 503,96 грн., з яких: залишок простроченого кредиту - 107 920,06 грн.; залишок прострочених відсотків - 2,45 грн.; залишок прострочених комісій - 62 581,45 грн. Однак, фактично на погашення заборгованості по комісії та простроченої комісії відповідачем сплачено: 25 445,84 грн. та 51 450,05 грн. відповідно. Так, оскільки банком без належних на те правових підстав була нарахована відповідачу комісія за кредитним договором №22038000414591 від 28.09.2020 року на загальну суму 139 477,34, з яких відповідачем сплачено 76 895,89 грн., які мали бути спрямовані на погашення відсотків та заборгованості за тілом кредиту, то загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №22038000414591 від 28.09.2020 року становить 31 026,62 грн. із розрахунку: 107 920,06 грн. (заборгованість за простроченим кредитом) + 2,45 грн. (заборгованість за простроченим відсоткам) - 76 895,89 грн. (кошти, внесені відповідачем в рахунок сплати комісії) = 31 026,62 грн. Із наданих банком розрахунків заборгованості відповідача вбачається, що саме за узгодженою сторонами спору відсотковою ставкою розраховано заборгованість відповідача перед позивачем за відсотками. Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що фактично отримані відповідачем надані йому позивачем грошові кошти в добровільному порядку [PERSON] банку не повернуті, а також приймаючи до уваги приписи статті 530 ЦК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками за кредитним договором №22038000414591 від 28.09.2020 року, є обґрунтованими у загальному розмірі 31 026,62 грн. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на те, що інших доказів на підтвердження судових витрат позивач не надає, суд розглядає питання щодо розподілу судових витрат у межах сплати судового збору. До матеріалів справи долучено платіжну інструкцію №21-156661 від 01 квітня 2025 року, зі змісту якої вбачається, що АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» здійснило платіж у розмірі 2 422 грн. 40 коп. на оплату судового збору за подачу позовної заяви до [PERSON] у Святошинський районний суд міста Києва. У відповідності до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 440,80 грн. (31 026,62 / 170 503,96 * 2 422,40). На підставі викладеного та

Outcome: partial