Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

що позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом. Позов обґрунтовує тим, що 10 серпня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 294. З січня 2019 року сімейні відносини між ними фактично припинені, оскільки відповідач з цього часу проживає за межами України. 14 липня 2021 року за нею зареєстровано право власності на приміщення комори LXVII площею 2 м кв за адресою на [ADDRESS] , і на квартиру [ADDRESS] . Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.04.2025 у справі № 345/902/25 шлюб між нами розірвано. Оскільки, фактично шлюбні відносини з відповідачем припинено з січня 2019 року, жодної участі у набутті комори і квартири він не брав, то вважає, що вони є її особистою приватною власністю і не підлягають поділу. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 23.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Позивач у підготовче засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання обставин справи і позову в цілому, справу просить розглянути за його відсутності. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.2 ст.247 ЦПК України). Згідно із ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши наявні в матеріалах докази, приходить до таких висновків. З 10 серпня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 7). 1 липня 2019 року між [PERSON] і ФОП [PERSON] укладено договір № 24/02 купівлі-продажу майнових прав на комору (а.с. 13-15). 14 липня 2021 року на підставі цього договору за позивачем зареєстровано право власності на приміщення комори LXVII площею 2 м кв за адресою на [ADDRESS] (а.с 17). 1 липня 2019 року між [PERSON] і ФОП [PERSON] укладено договір № 24 купівлі-продажу майнових прав на квартиру (а.с. 28-30). 14 липня 2021 року на підставі цього договору за позивачем зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 32). Із листа від 30.05.2025 № 19/45599-25-Вих Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України видно, що відповідач з 04.03.2019 виїхав з України, а в`їхав 25.06.2019; 25.07.2019 виїхав, в`їхав 20.10.2019; 05.11.2019 виїхав, в`їхав 22.12.2019; 04.01.2020 виїхав, 14.12.2020 в`їхав; 30.01.2020 виїхав, 01.08.2021 в`їхав; 02.09.2021 виїхав, 18.12.2021 в`їхав; 02.01.2022 виїхав (а.с.52, 53). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10.04.2025 у справі № 345/902/25 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 10-12). Цим рішенням встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом. З копії закордонного паспорта позивачки, який видано в 2022 році, вбачається, що з цього часу позивачка закордон не виїжджала (а.с.59-67). Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, а частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. За положеннями зазначеної норми при вирішенні питання про правовий режим майна подружжя з`ясуванню підлягають як підстави й час набуття такого майна, так і обставини, що свідчать про окреме проживання подружжя у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин до розірвання шлюбу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 серпня 2021 року у справі № 759/4747/16-ц (провадження № 61-4673св20) зазначено, що: «відповідно до частини шостої статті 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Згідно постанови Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі № 234/17030/18 критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: час набуття такого майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Враховуючи, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинено з січня 2019 року, що підтверджується матеріалами справи, участі у набутті комори і квартири він не брав, що визнав у заяві, то вони є особистою приватною власністю позивача. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved