Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

Представник ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» (далі\~ \~ТОВ «ФК\~«ЄАПБ») звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором позики № 2612717 в розмірі 17475,00 грн.; Договором позики № 7562115 в розмірі 28820,00 грн., що в загальному становить 46295,00 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 15.06.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики № 2612717. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнту (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Реєстру боржників № 35 від 28.10.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором позики № 2612717 в сумі 17475,00 грн. Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. 18.06.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено Договір позики № 7562115. 11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнту (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до Реєстру боржників № 9 від 11.12.2024 до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договір позики № 7562115 в розмірі 28820,00 грн. Всупереч умовам договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 03 червня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від представника позивача та відповідача клопотань про проведення судового засідання не надходило. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~Цивільного процесуального\~кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися у встановлений зобов`язанням строк, належним чином відповідно до умов договору, вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК передбачено, що кредит надається на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно положень ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Цивільне законодавство передбачає заміну кредитора в будь-якому зобов`язанні, за винятком зобов`язань, нерозривно пов`язаних з особою кредитора (ст. 515 ЦК України). При цьому заборона на відступлення права вимоги має встановлюватися законом або договором. Таким чином відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Отже, для стягнення заборгованості за кредитним договором суд на підставі відступлення права вимоги до інших осіб, повинен перевірити на підставі належних та допустимих доказів як факт наявності в Клієнта права вимоги до боржників, так і факт переходу права вимоги до Фактора, зокрема, здійснення повної оплати Фактором Клієнту права вимоги, що переходить. 15.06.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено Договір позики № 2612717 (далі Договір 1). Згідно п. 2.1. Договору 1 товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 10000,00 грн. Відповідно до п. 2.2. Договору 1 кредит надається строком на 30 днів, дата надання кредиту 15.06.2024, наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування, дата погашення кредиту 15.07.2024; денна процентна ставка становить 0,825% в день. Всупереч умовам Договору 1, відповідач свого зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 12475,00 грн., що складається з: 10000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2475,00 грн. сума заборгованості по відсоткам. З приводу вимоги позивача про стягнення 5000,00 грн. як заборгованості по процентах за понадстрокове користування кредитним коштами суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 7 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. До матеріалів справи не додано додаткової угоди, яка підтверджувала би домовленість сторін про продовження строку позики, яка складає 30 днів, а тому нарахування відсотків поза строком кредитування є неправомірним. Таким чином, стягненню підлягає загальна заборгованість в сумі 12475,00 грн., що складається з: 10000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 2475,00 грн. сума заборгованості по відсоткам. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою в сумі 5000,00 грн. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 28.10.2024 сторони уклали Додаткову угоду № 42 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, якою погодили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру боржників № 35 від 28.10.2024. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 35 від 28.10.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором 1. Матеріалами справи підтверджено перехід прав вимоги від ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». В той же час, судом встановлено необґрунтоване нарахування відповідачу процентів за понадстрокове користування грошовими коштами в сумі 5000,00 грн. за Договором 1, які стягненню на користь позивача не підлягають. 18.06.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено Договір позики № 7562115 (далі Договір 2). Згідно п. 2.1. Договору 2 позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти, а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього Договору. Відповідно до п. 2.3. Договору 2 сума позики 11000,00 грн.; строк позики до 06.09.2024 (80 днів); дата надання позики 18.06.2024. Згідно п. 2.5. Договору 2 позика надається позичальнику в день підписання сторонами Договору позики шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника за номером електронного платіжного засобу № 4441-11ХХ-ХХХХ-9531. ТОВ «МАНІФОЮ» свої зобов`язання за Договором виконали в повному обсязі, що підтверджується квитанцією IPAY.UA № 2782_241213101446 від 13.12.2024 про переказ коштів 18.06.2024 на суму 11000,00 грн. на картку № [NUMBER] . Всупереч умовам Договору 2, відповідач свого зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 23320,00 грн., що складається з: 11000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12320,00 грн. сума заборгованості по відсоткам. З приводу вимоги позивача про стягнення 5500,00 грн. як заборгованості за процентами на прострочену позику суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 7 ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. До матеріалів справи не додано додаткової угоди, яка підтверджувала би домовленість сторін про продовження строку позики, яка складає 30 днів, а тому нарахування відсотків поза строком кредитування є неправомірним. Таким чином, стягненню підлягає загальна заборгованість в сумі 23320,00 грн., що складається з: 11000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 12320,00 грн. сума заборгованості по відсоткам. Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача не підлягає стягненню заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою в сумі 5500,00 грн. 11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 11-01/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 11.12.2024 сторони уклали Додаткову угоду № 10 до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024, якою погодили загальну суму прав вимоги, що відступаються згідно Реєстру боржників № 9 від 11.12.2024. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників № 9 від 11.12.2024 до Договору факторингу № 11-01/2024 від 11.01.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за Договором 2. Матеріалами справи підтверджено перехід прав вимоги від ТОВ «МАНІФОЮ» до ТОВ «ФК «ЄАПБ». В той же час, судом встановлено необґрунтоване нарахування відповідачу процентів за процентами на прострочену позику в сумі 5500,00 грн. за Договором 2, які стягненню на користь позивача не підлягають. Як зазначає позивач у позові, і проти чого не надано заперечень відповідачем, кредитори, надавши обумовлені договорами кошти, свої зобов`язання за договорами виконали в повному обсязі, натомість [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим наявна заборгованість за Договорами в розмірі 35795,00 грн. Суд не знаходить підстав для зменшення розміру процентів за користування кредитом, оскільки, вони є платою за користування коштами та не відносяться до поняття неустойки. Аналогічна позиція закріплена в п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин». Таким чином, внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитними договорами [PERSON] порушив обумовлені договорами строки і порядок повернення сум кредитів, а також визначені діючим цивільним законодавством України вимоги до виконання зобов`язань, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з нього суми заборгованості за кредитами та відсотками у розмірі 35795,00 грн. ґрунтуються на законі, отже підлягають задоволенню частково. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 2341,23 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial