Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 18\~квітня 2025\~року до Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку, у якому вона просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/3 (33%) частки від доходу з моменту звернення до суду до досягнення дитиною [PERSON] [INFO] трирічного віку, а саме до [INFO] . Ухвалою суду від 23.04.2025 року провадження по справі було відкрито, справу було призначено до розгляду у спрощеному провадженні без виклику сторін. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.\~ Відповідач [PERSON] про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін повідомлявся судом належним чином, що підтверджується документально, та додатково повідомлявся за допомогою оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України», але відповідно до ч. 4 ст. 277 ЦПК України, в установлений судом строк не подав суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, також не подав до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 31.01.2025року між сторонами [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] було розірвано шлюб, що підтверджується копією рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривий Ріг, Дніпропетровської області (справа №211/7476/24, провадження №2/216/1208/25). Від шлюбу у сторін народилась дитина [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.02.2023 року. Син [PERSON] [INFO] проживає разом з позивачкою, а вона не має можливості працювати внаслідок догляду за ним. Відповідач [PERSON] жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та проживає на протязі тривалого часу окремо від позивачки з дитиною. Відповідач нікому не платить аліменти, стягнень по виконавчим документам з Відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, повнолітніх дочки або сина він не має. Оскільки добровільного врегулювання питання сплати аліментів ані на дитину ані на позивачку не відбулося, позивачка звернулася до суду з вимогою видати судовий наказ про стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходу відповідача але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття (справа 216/2637/25, пров.2-н/216/638/25), а також на власне утримання - у розмірі 1/3 до досягнення дитиною трьох років. Статтею 75 СК України, передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до норм ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Положеннями статті 84\~СК України передбачено право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», а саме: ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до\~статті 67 Закону України «Про міжнародне приватне право», зобов`язання щодо утримання, які виникають із сімейних відносин, крім випадків, передбачених\~статтею 66 цього Закону, регулюються правом держави, у якій має місце проживання особи, яка має право на утримання. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є працездатною особою, тоді як позивачка у зв`язку з доглядом за дитиною, якій менше трьох років, не має змоги працювати і утримувати себе. \~ \~ \~ \~Виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача. Судом враховано, що позивачка перебуває у скрутному матеріальному становищі, не працює з об`єктивних причин, оскільки здійснює постійний догляд за малолітньою дитиною, яка ще не досягла трирічного віку. Наявність на її утриманні спільної дитини сторін підтверджується матеріалами справи. Водночас суд бере до уваги, що стягнення з відповідача заявленої 1 /3 частки аліментів на її особисте утримання з урахуванням вже стягнених у розмірі 1 / 4 частини аліментів на утримання дитини, у загальному розмірі, фактично перевищує половину доходу відповідача, і було б надмірним і несправедливим. Це пов`язано з тим, що відповідач має забезпечувати власне утримання та власні життєві потреби. З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у межах, які водночас відповідають інтересам матері, а також не створюють для відповідача надмірного фінансового навантаження. Враховуючи принцип справедливості та співмірності інтересів обох сторін, суд дійшов висновку, що визначення розміру аліментів на утримання позивачки у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу відповідача, що є обґрунтованим, справедливим і таким, що враховує одночасно: необхідність забезпечення позивачки як матері дитини, яка не має інших джерел доходу та не може працювати з об`єктивних причин, наявність у відповідача реальної можливості надавати допомогу. Отже, з урахуванням сукупності наведеного, суд вважає за можливе задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь та на утримання позивачки аліменти до досягнення дитиною 3-річного віку, а саме до [INFO] , в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~та положень\~статті 141 ЦПК України, позивачка звільнена від сплати судового збору при звернені до суду з позовом про стягнення аліментів, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial