Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «ТАЛІОН ПЛЮС» (далі - Позивач, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») звернулося з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач, [PERSON] ), у якому просить стягнути з Відповідача заборгованість за кредитним договором №161989401 від 01.07.2024 у розмірі 87055,00 грн, також просить покласти на Відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн та 5000,00 грн витрат на правову допомогу. Ухвалою від 02.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням Сторін. Представник Позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву у якій просить здійснювати розгляд справи без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. 21.07.2025 суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив що Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (далі - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА») та Відповідач уклали договір кредитної лінії №161989401 від 01.07.2024, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі 27000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Позивач для підтвердження надання кредиту посилається на лист Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТГІД», згідно з яким останній підтверджує, що Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФІТГІД» здійснено успішний переказ грошових коштів у розмірі 27000,00 грн на номер платіжної картки, емітентом якої є PRIVAT BANK з описом: «credit transaction ІНН 3042609394 [PERSON] Договір (оферта): 161989401 від 01.07.2024». Разом з цим, Позивач надав довідку ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», у якій зазначено що на виконання кредитного договору №161989401 від 01.07.2024 кредитодавцем ініційовано платіжну операцію, шляхом надання надавачу фінансових платіжних послуг платіжної інструкції, а надавачем платіжних послуг з реквізитами: надавач платіжних послуг платника - Акціонерне товариство «ОТП БАНК»; надавач платіжних послуг отримувача - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»; особа платника - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», особа отримувача - [PERSON] ; рахунок/платіжна карта отримувача: 5363-54XX-XXXX-9435, сума платіжної операції: 27000,00 грн. 01.10.2024 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» відступило право вимоги за вказаним кредитним договором до ТОВ «Таліон Плюс», відповідно до договору факторингу № МВ-ТП/2. Позивач зазначає, що за цим договором набув право вимоги до Відповідача за заборгованістю у розмірі 87055,00 грн, з яких: заборгованість по кредиту - 27 000,00 грн; заборгованість по процентах за користування кредитом - 60055,00 грн. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною першою статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги. Частиною першою статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Надана Позивачем копія договору факторингу №МВ-ТП/2 від 01.10.2024 та реєстр прав вимоги не підтверджують перехід права вимоги ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» до [PERSON] , оскільки докази, що підтверджують оплату за договором факторингу, в матеріалах справи відсутні. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( частини перша, шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 Верховний Суд зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі №5026/886/2012 тощо). Звертаючись до суду, Позивач у позовній заяві виклав обставини якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, але не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою з поважних причин, не звертався із клопотанням про їх витребування. Отже, Позивач, не надавши достатніх доказів підтвердження факту відступлення права вимоги, на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність Позивачем викладених в позові обставин належними, достовірними та допустимими доказами, які в своїй сукупності були б достатніми для задоволення позовних вимог. Судові витрати, у відповідності до частини першої статті 141 ЦПК України, покладаються на Позивача.

Outcome: dismissed