Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

03 березня 2025 року ТОВ "КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР" звернулось до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 16 серпня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 100613818. ТОВ "МІЛОАН" виконало свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. 30 листопада 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" було укладено договір факторингу № 30-11-65, відповідно до якого останнє набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 100613818, укладеного з [PERSON] ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" в свою чергу, відповідно до договору факторингу № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР". Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 33 212,00 грн, з яких 4 000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 29 212,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором, що складає в розмірі 33 212,00 грн, судові витрати за сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 9 000,00 грн. Ухвалою суду від 12 березня 2025 року, у складі головуючого судді Войнаревича М. Г., у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 27 травня 2025 року справу прийнято до свого провадження суддею Гончарук-Аліфановою О. Ю. та призначено справу до судового розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, день та місце судового розгляду повідомленні належним чином. Представник позивача просив розгляд справи провести за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач заяв, клопотань не надав, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до інформації [INFO] , [PERSON] до лав ЗСУ не призивався. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом було ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16 серпня 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 100613818 (а.с. 17-29), відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 грн, строком на 30 днів, з 16 серпня 2021 року по 15 вересня 2021 року. Відповідно до положень п. 1.5.-1.6 Договору проценти за користування кредитом: 12.00 грн, які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.2.3 Договору передбачено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього Договори, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п.1.6 Договору. Якщо визначена п.1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п.2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. Договору. Стандартна (базова) процентна ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов?язань Позичальника зі сплати процентів протягом первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника. Пунктом 2.3. Договору передбачено умови пролонгації строку кредитування. ТОВ "МІЛОАН" взяті\~на себе\~зобов`язання\~виконала та\~перерахувало кошти\~на рахунок\~відповідача,\~що підтверджується\~листом ТОВ "ФК"Елаєнс" (а.с. 29-зворот). В свою чергу, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої становить 33 212,00 грн, з яких 4 000,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням, 29 212,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 30-32). 30 листопада 2021 року між ТОВ "МІЛОАН" та ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" було укладено договір факторингу № 30-11-65, відповідно до якого останнє набуло право вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 100613818, укладеного з [PERSON] (а.с. 24-39). ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" в свою чергу, відповідно до договору факторингу № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року відступило право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" (а.с. 6, 40-45). Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже між сторонами існують договірні правовідносини (договір кредиту). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована, в тому числі і розмір заборгованості за договором. Умови договору не оспорюються. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Із положень ст. 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику. Таким чином, суд приходить до висновку, що право позивача порушено невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 212,00 грн. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем були надані такі документи: договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01 липня 2024 року (а.с. 11), прайс-лист АО "Лігал Ассістанс" (а.с. 11-12), заявку про надання юридичної допомоги № 226 від 01 січня 2025 року (а.с. 13), витяг з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 31 січня 2025 року (а.с. 14). Дослідивши надані докази, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на професійну правову допомогу в розмірі 9 000 грн.

Outcome: approved