Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР" (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у сумі 26640,00 грн за кредитним договором № 15.10.2024-100001499 від 15.10.2024 року, у тому числі: основний борг - 9000,00 грн, проценти - 11340,00 грн, комісія - 1800,00 грн, неустойка - 4500,00 грн, а також судовий збір у сумі 2422,40 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.10.2024 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 15.10.2024-100001499 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у сумі 9000,00 грн строком на 126 днів. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідач, у свою чергу, взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, унаслідок чого виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Ухвалою суду від 07.05.2025 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з порушенням вимог ст. 175 ЦПК України, зокрема у позовній заяві не зазначено обґрунтованого розрахунку сум основного боргу, процентів, комісії та неустойки. Ухвалою суду від 19.05.2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі після усунення позивачем зазначених недоліків шляхом подання належним чином оформленого розрахунку заборгованості. Суд витребував від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" інформацію про емітування банківської картки № [NUMBER] на ім`я відповідача та інформацію про рух коштів по зазначеному рахунку за 15.10.2024 року. Банком надано довідки, якими підтверджено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітовано банківську картку № [NUMBER] , та надано виписку за договором № 6/н за період 15.10.2024-15.10.2024, що підтверджує надходження 15.10.2024 року коштів у сумі 9000,00 грн від позивача. Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, заяв чи клопотань до суду не надсилав. Позивач просив розглядати справу без його участі. Оскільки справа розглядається у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Частиною першою ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (ч. третя ст. 263 ЦПК України). Згідно з ч. четвертою ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити з огляду на таке. Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону та договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлених договором. Якщо строк повернення позики договором не встановлений, позичальник зобов`язаний повернути позику протягом тридцяти днів з дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За користування позикою можуть встановлюватися проценти. Розмір процентів, строки та порядок їх сплати визначаються договором (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). Суд зазначає, що згідно з Законом України "Про електронну комерцію" електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 4 ст. 11 вказаного Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного Закону). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Суд встановив, що 15.10.2024 року між сторонами укладено кредитний договір № 15.10.2024-100001499, що підтверджується відповідними електронними документами, включаючи пропозицію про укладення кредитного договору (оферту), заявку кредитного договору та відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), підписану одноразовим ідентифікатором E525. З матеріалів справи вбачається, що при укладенні кредитного договору відповідач пройшов ідентифікацію через Систему BankID Національного банку України, що забезпечило однозначне встановлення його особи. Позивач є абонентом Системи BankID НБУ з 26.10.2020 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит у сумі 9000,00 грн строком на 126 днів з 15.10.2024 року по 17.02.2025 року з процентною ставкою 1% за день користування кредитом та комісією за надання кредиту у розмірі 20% від суми кредиту (1800,00 грн). За невиконання/неналежне виконання зобов`язань передбачена неустойка у розмірі 90,00 грн за кожен день прострочення. Факт надання кредиту відповідачу підтверджується довідкою АТ КБ "ПРИВАТБАНК" про перерахування 15.10.2024 року о 15:31:29 коштів у сумі 9000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] , що належить відповідачу, а також довідкою від ТОВ "УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ" про здійснення переказу коштів від позивача до відповідача. При цьому у матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Станом на дату розгляду справи строк повернення кредиту сплив, відповідач кредит не повернув, проценти не сплатив, що підтверджується картою субконто контрагента з операціями за період з 15.10.2024 по 12.05.2025, якою встановлено заборгованість відповідача у сумі 22140,00 грн. Позивачем подано довідку-розрахунок заборгованості від 02.05.2025 року, згідно з якою заборгованість відповідача станом на вказану дату складає 26640,00 грн, у тому числі: основний борг - 9000,00 грн, проценти - 11340,00 грн, комісія - 1800,00 грн, неустойка - 4500,00 грн. Суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення основної суми заборгованості (9000,00 грн) та комісії за надання кредиту (1800,00 грн), оскільки їх розмір прямо передбачений умовами кредитного договору. Щодо нарахованих процентів, то суд зазначає, що згідно з умовами договору процентна ставка складає 1% за день користування кредитом. За період з 15.10.2024 по 17.02.2025 (дата повернення кредиту за договором) становить 126 днів. Відповідно, проценти за зазначений період складають: 9000 грн ? 1% ? 126 днів = 11340,00 грн, що відповідає розрахунку позивача. Враховуючи, що сторони на момент укладення договору добровільно погодилися на зазначені умови, суд вважає за необхідне стягнути проценти у повному обсязі. Щодо неустойки, то суд зазначає, що 15 березня 2022 року було ухвалено Закон України № 2120-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей регулювання відносин у сфері цивільного права в умовах воєнного стану", який вніс зміни до Цивільного кодексу України. Відповідно до цих змін, на період дії воєнного стану в Україні та в 30-денний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, позичальник звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором за таке прострочення. Оскільки на момент прострочення зобов`язань відповідачем (18.02.2025) та на момент розгляду справи судом в Україні діє воєнний стан, відповідач згідно із зазначеним законом звільняється від обов`язку сплати неустойки за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення неустойки у розмірі 4500,00 грн не підлягають задоволенню. Суд також встановив, що позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № СЦ00014129 від 05.05.2025 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сторона, на користь якої ухвалено судове рішення, має право на відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а з позивача на користь відповідача - пропорційно розміру позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено. Оскільки позовні вимоги задоволено в сумі 22140,00 грн із заявленої суми 26640,00 грн (що становить 83,1% від загальної суми позову), судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 2014,45 грн (2422,40 ? 83,1% = 2014,45 грн). Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: partial