Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» звернулося у суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість за договором позики № 3335861 від 10 січня 2021 року у розмірі 15 970 гривень, з яких: 10 000 гривень - заборгованість за основною сумою боргу, 5 970 гривень - сума заборгованості за відсотками, а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок. В обґрунтування вимог зазначає, що 10 січня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики № 3335861 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачці грошові кошти у розмірі 10 000 грн, строк позики - 30 днів, тобто до 09 лютого 2021 року, зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису [NUMBER], що був надісланий на вказану відповідачкою (позичальницею) електронну адресу - [INFO] ) у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в п. 18 договору позики. Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, відповідачка [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з якою укладено договір №3335861 від 10 січня 2021 року, ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: [NUMBER]. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 10.01.2021 00:23:39. Електронна пошта, на яку направлено ідентифікатор: [INFO] Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Того ж дня позикодавець на виконання п. 1 договору позики № 3335861 від 10 січня 2021 року свої зобов`язання виконав, зокрема передав відповідачці у власність грошові кошти в розмірі 10 000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідачки за номером платіжної картки № [NUMBER] . 15 серпня 2024 року позикодавцем направлено запит №15/08/24-2 до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» про надання підтвердження прийняття та виконання платіжної інструкції за ініційованими позикодавцем платіжними операціями з переказу коштів на банківський картковий рахунок, вказаний позичальницею/відповідачкою у договорі позики №3335861. Згідно з листом №15/08-2024-4/ТНПП від 15.08.2024 ТОВ «ФК Фінекспрес» (платіжна установа) у відповідь на зазначений вище запит останній підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (код ЄДРПОУ 39861924), відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та завершення наступних платіжних операцій, зокрема 10 січня 2021 року сума 10 000 гривень 00 копійок за номером платіжної картки № [NUMBER] , номер платежу 6374588071276531054179734. Оскільки компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а переказ коштів здійснюється виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Враховуючи, що позику видано на платіжну картку, а не на банківський рахунок позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються постановою НБУ № 705 від 05.11.2014 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» (оскільки позикодавцем здійснено перерахування коштів на картковий рахунок відповідачки за посередництвом платіжної установи, так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно не можливий). Відповідно до 5 розділу VII постанови НБУ № 705 від 05.11.2014 документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані під час урегулювання спірних питань. Отже, враховуючи вищезазначене положення, наявний у справі документ від платіжної системи про перерахування коштів на картковий рахунок має статус первинного документа, що підтверджує перерахування коштів. В подальшому позикодавцем/первісним кредитором відступлено право вимоги за вказаним вище договором позики, зокрема: 21 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) (надалі - позивач/фактор) укладено договір факторингу №2106 (надалі - договір факторингу), за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає), а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників. П. 5.2. договору факторингу встановлено, що перехід від позикодавця/первісного кредитора до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Виконання п. 5.2. договору факторингу підтверджується підписанням сторонами Додатку № 4 та № 5 до договору факторингу. Відповідно до Реєстру прав вимог №1 від 21 червня 2021 року до договору факторингу №2106 від 21 червня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія управління активами» набуло права грошової вимоги до відповідачки в сумі 33 880 грн, з яких: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 880 грн - сума заборгованості за відсотками. Так, за умовами договору позики № 3335861 від 10 січня 2021 року, сума кредиту становить 10 000 грн, строк користування позикою - 30 днів (додаткових угод про продовження строку договору позики - укладено не було), в строки, що визначені договором позики, заборгованість не сплачена, а тому врахувавши правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, позивачем прийнято рішення перерахувати нараховані первісним кредитором проценти в межах строку позики, яка визначена договором за базовою процентною ставкою в розмір 1,99% від суми позики за 1 день в період користування грошовими коштами, врахувавши здійснені відповідачкою платежі за договором, які складають - 0 грн. Враховуючи вищевикладене, заборгованість відповідачки за кредитним договором складає 15 970 грн., зокрема: 10 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 970 грн - сума заборгованості за відсотками. Отже, відповідачка належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами не виконала ні перед позикодавцем/первісним кредитором, ані перед позивачем/фактором - ТОВ «Фінансова компанія управління активами», яке набуло право вимоги за відповідним кредитним договором на підставі договору факторингу. Представник позивача Кожем`яченко Ю.М. у судове засідання не з`явилася, подала заяву, з якої вбачається, що вона просить справу розглянути у відсутності представника позивача та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідачки. Відповідачка [PERSON] викликалася до суду у тому числі через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідачка вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Причину неявки в судове засідання [PERSON] не повідомила і відзив не подала. За таких обставин та з огляду на те, що представник позивача не заперечив проти заочного розгляду справи, ухвалою суду від 01 серпня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи і ухвалити заочне рішення за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими Главою 11 Цивільного процесуального кодексу України. З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Судом встановлено, що 10 січня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором на підставі правил надання коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», було укладено електронний договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 3335861, відповідно до якого відповідачка [PERSON] отримала позику у сумі 10 000 гривень на строк 30 днів з 10.01.2021 по 09.02.2021 року включно зі сплатою процентів за базовою процентною ставкою у розмірі 1,99 % від суми позики за кожен день користування позикою, орієнтовна реальна річна процентна ставка при цьому становить 507,36%. У пунктах 4.1., 4.2. договору позики зазначається, що позичальник ознайомився на сайті httрs://mуcredit.ua/uа/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та нормативно-правовими актами Національного банку України. Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті httрs://mуcredit.ua/uа/documents-license/; їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Відповідно до п. 1 договору позики, позичальник [PERSON] зобов`язалася повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики (строк позики - 30 днів, дата повернення позики останній день 09.02.2025), або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно з п. 2 цього договору процента ставка базова/день - 1,99%, процента ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день - 2,70%. Відповідно до п. 3 цього договору проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У ст. 627 ЦК України зазначається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1047 ЦК України визначено форму договору позики. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» . Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частинами 12, 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України. Договір позики між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Умови договору не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». 21 червня 2021 року між ТзОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу № 2106, згідно з умовами якого ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» отримало право вимоги за договором позики № 3335861 від 10 січня 2021 року. Згідно з актом прийому-передачі Реєстру заборгованостей від 21 червня 2021 року за договором факторингу № 2106 від 21 червня 2021 року, клієнт передав фактору зазначений реєстр боржників, у тому числі інформацію щодо боржника [PERSON] . Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 516 ЦК) Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст. 1078 ЦК, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). В матеріалах справи немає доказів на підтвердження вручення відповідачці повідомлення про заміну сторони (кредитора) у спірному зобов`язанні. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч. 2 ст. 516 ЦК). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених зобов`язанням. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачці грошові кошти у позику на зазначену нею при отриманні позики платіжну картку, що підтверджується повідомлення директора ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНЕКСПРЕС» Губіної О. № 15/08-2024-4/ТНПП від 15 серпня 2024 року, яке суд вважає достатнім, достовірним та належним доказом у справі, у зв`язку з чим відсутня потреба у витребуванні такої інформації в АТ КБ «ПриватБанк», про що було заявлено клопотання представником позивача. Відповідачка [PERSON] зобов`язання по договору позики не виконала, отримані у позику грошові кошти ні первісному, ні новому кредитору не повернула у встановлені цим договором строки та розмірі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, розмір якої станом на 09 серпня 2024 року становить 15 970 грн, з яких: 10 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 5 970 грн - заборгованість за відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості, доказів на спростування якого відповідачка суду не надала та не заперечила, зокрема, шляхом надання відзиву на позовну заяву. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю. Оскільки позов задоволено у повному об`ємі, тому на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] необхідно стягнути на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» понесені останнім та документально підтвердженні витрати, пов`язані з оплатою судового збору, у розмірі 2 422 гривні 40 копійок.

Outcome: approved