Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

в Острозький районний суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав звернулася [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] , є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З 13.09.2022 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 05.08.2024 шлюб між ними був розірваний. В подальшому, а саме 25.09.2024 вона уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] вона народила дитину - сина [PERSON] . В свідоцтві про народження дитини вона записана матір`ю, а [PERSON] батьком. З часу розірвання шлюбу діти постійно проживають із нею, відповідач як батько з листопада 2023 року участі у вихованні та утримані дітей не брав і не бере, ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню дітей, не відвідує їх за місцем проживання, не цікавиться їх життям, не піклується про стан здоров`я, фізичний та духовний розвиток. [PERSON] , будучи батьком їхніх дітей, протягом тривалого періоду часу не приймає участі у їх вихованні, не цікавиться їх життям, здоров`ям та розвитком, не забезпечує дітей усім необхідним для нормального життя та розвитку, чим ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Зазначає, що вона офіційно не працює оскільки перебуває у відпустці по догляду за сином до досягнення ним 3-річного віку. Син [PERSON] є вихованцем дошкільного підрозділу спеціальної школи в с. Великі Межирічі Рівненської обласної ради. Вона одноособово займається вихованням, духовним розвитком, матеріальним забезпеченням дітей, щоденно цікавиться поведінкою та культурним розвитком дитини у навчальному закладі, відповідач жодного разу у закладі освіти не був та дитиною не цікавився. Вона, разом з дітьми, проживає у будинку за наймом за адресою: [ADDRESS] , у якому забезпечені належні умови для проживання усіх дітей. Позивач забезпечує своїх дітей усім необхідним для їх розвитку, любить їх та піклується про них, відповідач з дітьми не спілкується, не вітає їх зі святами та днем народження, не проводить з ними часу, не надає матеріальну допомогу, взагалі не цікавиться їх життям з 2023 року по даний час, не телефонує та не відвідує за місцем проживання та навчання. Посилаючись на те, що відповідач самостійно усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дітей, не цікавиться їх здоров`ям, вихованням та навчанням, не проявляє жодної батьківської любові до них, просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Острозького районного суду від 12.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку загального позовного провадження, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. Правом подати відзив на позов у встановлений строк відповідач не скористався. Ухвалою від 06.05.2025 закрито підготовче провадження у справі. В судове засідання представник позивача не з`явилася, в поданій до суду заяві позов підтримала та просить розглянути справу без її присутності та за відсутності позивача. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Представник органу опіки та піклування не з`явилася, в поданій до суду заяві просить розглянути справу без її присутності. Відповідно до норм ст. 83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно з ч. 8 ст. 83 ЦПК України, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України строк для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, а також шляхом розміщення оголошення на сайті Острозького районного суду веб-портал судова влади України http://ost.rv.court.gov.ua/sud1713/, правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався, заперечень щодо позову до суду не подав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно абз.2 ч.1 ст.131 ЦПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно адресної довідки Острозької міської ради Рівненської області від 07.0.2025 зареєстроване місце проживання відповідача: [ADDRESS] . У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, в силу положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, та фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає, що в матеріалах справи, є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін по справі для її розгляду по суті та дійшов до висновку про можливість ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вимоги ст. 264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідач - [PERSON] , є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . (а.с.13,15) Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 05.08.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. (а.с.17-18) В подальшому, а саме 25.09.2024 вона уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , та змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] вона народила дитину - сина [PERSON] . В свідоцтві про народження дитини вона записана матір`ю, а [PERSON] батьком. (а.с.10,11) З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 19.02.2025 встановлено, що до складу сім`ї [PERSON] входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Перевіркою встановлено, що діти забезпечені продуктами харчування в достатній кількості, мають одяг відповідно до віку та сезону, мають місця для сну та відпочинку. Умови проживання добрі, санітарно-гігієнічні умови в нормі, в будинку наявна необхідна побутова техніка, опалення будинку здійснюється газом та твердопаливним котлом. (а.с.19) З характеристики наданої на [PERSON] , вихованця дошкільного підрозділу [PERSON] школи в с.Великі Межирічі Рівненської обласної ради від 27.01.2025 встановлено, що батько хлопчика жодного разу не відвідував [PERSON] в закладі та не цікавився його успіхами за період навчання та виховання в дошкільній групі. (а.с.21) З повідомлення служби у справах дітей Острозької міської ради від 02.04.2025 встановлено, що обстеження умов проживання [PERSON] та з`ясування його письмової думки щодо позбавлення батьківських прав відносно його дітей, провести не вдалося, у зв`язку із тим, що зі слів його баби [PERSON] , він проживає та працює у м.Львів (адреса невідома). (а.с.47) Той факт, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , підтверджується висновком органу опіки і піклування виконавчого комітету Великомежиріцької сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його малолітніх дітей. (а.с.47-48) З позовної заяви та письмових доказів, досліджених судом, встановлено, що відповідач, який є батьком малолітніх [PERSON] , [PERSON] , не приділяє жодної уваги вихованню дітей, не цікавиться їх життям та розвитком. Одночасно з матеріалів справи вбачається, що неналежна поведінка відповідача щодо участі в вихованні, утриманні, забезпеченні належних та безпечних умов життя дітей має місце протягом тривалого часу, що було підставою для висновку органу опіки і піклування, яким рекомендовано позбавити його батьківських прав. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з наданих суду доказів. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини (рішення у справі "Хант проти України" від 07.12.2006, рішення у справі Olsson V. Sweden (№2) від 27.11.1992) нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Виходячи з наведеного, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який застосовується при наявності негативного впливу батьків (одного з батьків) на розвиток дитини. Під час розгляду справи суд дійшов висновку, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод малолітніх дітей, відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції. Статтею 9 Конвенції встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. При цьому, наведені вище обставини переконують суд у тому, що відповідач не виявляє бажання виконувати батьківські функції щодо своїх дітей. Через тривалий час окремого проживання між відповідачем та дітьми втрачено родинні зв`язки та розуміння їх вікових психологічних особливостей. Батько дітьми не цікавиться, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, не спілкується з ними, не виявляє інтересу до них, що розцінюється судом як свідоме нехтування своїми обов`язками. Крім того, така поведінка матері суперечить принципам Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 (принцип 6), в якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Вказані принципи відповідач, як батько, нехтує, оскільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей. З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, ними не займається, не піклується про них, на час розгляду справи заперечень проти позову не подав, не проявив інтересу до стану їх здоров`я та навчання, не цікавиться їх фізичним, моральним і духовним розвитком, а тому суд вважає, що позов є обґрунтованим, у зв`язку з чим слід позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України, мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. В такому разі, судом буде перевірено, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини (ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.164, 182 СК України,

Outcome: approved