Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області, Нововоронцовської селищної ради Бериславського району Херсонської області про визнання права власності, усунення перешкод в користуванні майном шляхом витребування майна з чужого незаконного володіння. Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,5 га, кадастровий номер 6524182800:03:026:0122, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Любимівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 736521, виданим на підставі розпорядження голови Нововоронцовської РДА Херсонської області від 11.06.2009 року № 236. 10.02.2025 року позивач звернувся до державного реєстратора про реєстрацію в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вказаної земельної діялнки та отримав відповідь про те, що земельна ділянка є у власності Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області. Позивач не може погодитись з такою ситуацією, коли порушуються його права як власника вказаної земельної ділянки. У зв`язку з цим просить суд визнати право власності на вказану земельну ділянку та усунути йому перешкоди в її користуванні. Позивача позов підтримав, просив задовольнити та розглянути справу у його відсутність. Від представника відповідача Нововоронцовської селищної ради Бериславського району Херсонської області надійшла заява про розгляд справу у його відсутність, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо визнання права власності на вказану земельну ділянку за позивачем. Від представника відповідача Головного управління Держгеокадастру в Херсонській області надійшов відзив, в якому він заперечив проти задоволення позову в частині вимог до Управління, оскільки Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області в силу нормативно правових актів не є власником спірних земельних ділянок. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли підтвердження, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка, площею 0,5 га, кадастровий номер 6524182800:03:026:0122, для ведення особистого селянського господарства, розташована на території Любимівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 736521, виданим на підставі розпорядження голови Нововоронцовської РДА Херсонської області від 11.06.2009 року № 236. З архівного витягу Архівного відділу № 3 Бериславської районної державної адміністрації від 11.02.2025 року вбачається, що згідно із розпорядження голови районної державної адміністрації від 11.06.2009 року № 236 затверджений проект землеустрою щодо відведення у власність громадянам (всього 107 чол.) земельних ділянок загальною площею 52,71 га для ведення особистого селянського господарства із земель запасу на території Любимівської сільської ради. Серед вказаних земельних ділянок під номером 99 значиться [PERSON] , земельна ділянка 0,50га. Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-9954388752025 від 20.03.2025 року, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 6524182800:03:026:0122, зареєстровано за Нововоронцовською районною державною адміністрацією, дата реєстрації 28.08.2015, зареєстровано земельну ділянку відділом Держгеокадастру у Нововоронцовському районі Херсонської області. Відповідно до частини 1 статті 116 ЗК України права власності на спірну земельну ділянку громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Частиною першою статті 123 ЗК України, в редакції чинній на час набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку, визначено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно частини першої статті 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується Державними актами. Інструкцією про порядок складання, видачі , реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (у тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999року №43, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що державна реєстрація державних актів, що посвідчують право приватної власності на землю здійснюється районною, міською, селищною, сільською радою(пункт3.3). Державні акти , що посвідчують право приватної власності на землю реєструються у Книзі записів (реєстрації) державних актів на землю (пункт 3.5). Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України\~Про державний земельний кадастр земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. При цьому, пунктом 9 розділу VII\~Прикінцеві та перехідні положення\~Закону України\~Про Державний земельний кадастр визначено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, відповідно до пункту 10 розділу VII\~Прикінцеві та перехідні положення\~Закону України\~Про Державний земельний кадастрі є дійсними. За положеннями частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними, зокрема, якщо на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Враховуючи те, що Державний акт на право приватної власності на землю був виданий [PERSON] у 2009 році, речові права на таке майно виникли до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» і не підлягали обов`язковій реєстрації. Отже, відсутність державної реєстрації не свідчить про відсутність у нього права власності на спірну земельну ділянку. Додана до позовної заяви копія державного акту, та наявний у позивача оригінал, відповідно до вимог частини першої статті 126 ЗК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, посвідчувало право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку. Матеріали справи не містять жодних відомостей, що на момент затвердження ГУ Держгеокадастром у Херсонській області документації із землеустрою щодо інвентаризації земель державної власності та реєстрації права державної власності на спірну земельну ділянку, право власності [PERSON] було припинено відповідно до вимог закону. Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно він особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно зі ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності. Тому заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа. До подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові Великої Палати від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, провадження\~№ 14-2цс21). Оскільки, право власності [PERSON] у встановленому законом порядку не припинялося, відповідач Нововоронцовська селищна рада Бериславського району Херсонської, як особа, за якій зареєстроване право власності на спірну земельну ділянку позовні вимоги визнав, позов підлягає задоволенню. Позивач, як особа, яка у встановленому законом порядку успадкував земельну ділянку та набув право захищати свої права на спірне майно, шляхом визнання за ним права власності на нього та витребування цього майна із чужого незаконного володіння на підставі статті 387 ЦК України.

Outcome: approved