Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

30.05.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» звернулося до суду із зазначеним позовом та просили стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 48 351,72 грн, 2422,40 грн судового збору та 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу В обґрунтування позову зазначає, що між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] 24.08.2023 укладено договір № 3923782 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав від товариства грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 600,00 грн зі сплатою 2 % у день за користування кредитними коштами, на строк 360 днів. Також 18.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 6977025 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав від товариства грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 11 100,00 грн зі сплатою 1,99 % у день за користування кредитними коштами, на строк 364 дні. Отримавши кошти від фінансових компаній, останній своїх зобов`язань не виконав і тому утворилась заборгованість зі сплати основної суми боргу та відсотків. Відповідно до договорів факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] за вказаними кредитними договорами на загальну суму 48 351,72 грн. У добровільному порядку відповідач не погашає заборгованість, що змусило товариство звернутись до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області 02.06.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалами суду від 02.06.2025 та від 30.06.2025 задоволено клопотання позивача про витребування доказів у АТ «Отп банк». Сторони в судові засідання 30.06.2025, 22.07.2025 не з`явилися. Оскільки відповідач не повідомив про поважність причин повторної неявки в судове засідання, не подав відзив на позов та представник позивача в заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, постановив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Так як усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, представник позивача просив розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позову, суд згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів. Враховуючи викладене вище відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд виснує наступне. Щодо договору № 3923782 від 24.08.2023. Між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] 24.08.2023 укладено договір № 3923782 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав від товариства грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 600,00 грн зі сплатою 2 % у день за користування кредитними коштами, на строк 360 днів, тобто до 17.08.2024. Кошти надані у безготівковій формі на банківський рахунок клієнта з реквізитами [NUMBER] (а.с. 22-32). Вказаний договір був укладений в електронній формі шляхом проставлення одноразового електронного підпису з одноразовим ідентифікатором з боку відповідача. Також накладанням електронного підпису відповідач підтвердив ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту (а.с. 33-34, 77). Відповідно до повідомлення ТОВ Пейтек Україна від 31.05.2024 на виконання договору про організацію переказу грошових коштів 210222-1 від 21.02.2022, укладеного між ТОВ Лінеура Україна та ТОВ Пейтек Україна, останнім 24.08.2023 о 15:24:00 успішно перераховано кошти у розмірі 600,00 грн на платіжну картку клієнта номер [NUMBER] (а.с. 76). АТ «Отп банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів надав інформацію, що банківська картка № [NUMBER] була емітована банком на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та 24.08.2023 зафіксовано переказ коштів у сумі 600,00 грн (а.с. 173). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «Лінеура Україна», станом на 24.05.2024 заборгованість [PERSON] за договором № 3923782 від 24.08.2023 становить 3528,00 грн, з яких 600,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 2928,00 грн заборгованість за відсотками. Також на виконання умов договору відповідачем сплачено 360 грн (а.с. 36-41). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал», за 86 календарних днів за період з 25.05.2024 до 18.08.2024 заборгованість [PERSON] за відсотками за договором № 3923782 від 24.08.2023 становить 1032,00 грн (а.с. 42-43). Також 24.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 137-142). До договору\~долучено Додаток № 2 Акт прийому-передачі реєстру боржників від 25.10.2024 та витяг з реєстру боржників, де зазначено, зокрема, що заборгованість [PERSON] \~за договором\~№ 3923782\~від 24.08.2023\~становить 3528,00\~грн,\~з яких\~600,00\~грн заборгованість\~за основною\~сумою боргу;\~2928,00\~грн заборгованість\~за відсотками (а.с. 75); копію платіжних інструкцій про сплату ТОВ ФК\~Фінтраст Україна\~на користь\~ТОВ «Лінеура\~Україна» коштів\~на виконання\~договору факторингу\~№ 24/05/2024\~ (а.с. 82-86). Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування товариства на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (а.с. 111). Також ТОВ «Лінеура Україна» надіслала повідомлення позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал», що в особистих кабінетах усіх боржників, права вимоги за кредитними договорами яких передані новому кредитору відповідно до договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024, розміщена інформація щодо нового кредитодавця. Аналогічна інформація зазначена і у текстовому повідомленні на номери боржників, зокрема, 27.05.2024 таке повідомлення направлене на номер [PERSON] [NUMBER] (а.с. 35). Щодо договору № 6977025 від 18.08.2023. 18.08.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладено договір № 6977025 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого останній отримав від товариства грошові кошти на споживчі цілі у розмірі 11 100,00 грн зі сплатою 1,99 % у день за користування кредитними коштами, на строк 364 дні, тобто до 16.08.2024. Кошти надані у безготівковій формі на банківський рахунок клієнта з реквізитами [NUMBER] (а.с. 52-57). Вказаний договір був укладений в електронній формі шляхом проставлення одноразового електронного підпису з одноразовим ідентифікатором з боку відповідача. Також накладанням\~електронного підпису\~відповідач підтвердив\~ознайомлення з\~таблицею обчислення\~загальної вартості\~кредиту для\~споживача та\~реальної річної\~процентної ставки\~за договором,\~паспортом споживчого\~кредиту (а.с. 58, 60-61). Відповідно до повідомлення ТОВ Пейтек Україна від 2.06.2024 на виконання договору про організацію переказу грошових коштів № 150222-1 від 16.02.2022 було успшно пераховано кошти на платіжні картки клієнтів від ТОВ Авентус Україна 18.08.2023 на суму 11 100, 00 грн на карту № [NUMBER] (а. с. 126 зв. б.) АТ «Отп банк» на виконання ухвали суду про витребування доказів надав інформацію, що банківська картка № [NUMBER] була емітована банком на ім`я [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та 18.08.2023 зафіксовано зарахування коштів у сумі 11 100,00 грн (а.с. ). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «Авентус Україна», станом на 26.05.2024 заборгованість [PERSON] за договором № 6977025 від 18.08.2023 становить 25 678,74 грн, з яких 11 100,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 14 578,74 грн заборгованість за відсотками (а.с. 64-70). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал», за 82 календарні дні за період з 27.05.2024 до 16.08.2024 заборгованість [PERSON] за відсотками за договором № 6977025 від 18.08.2023 становить 18 112,98 грн (а.с. 71-72). Також 27.05.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» та укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК Фінтраст Україна» приймає права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с. 143-153). Долучено витяг з реєстру боржників, де зазначено, що заборгованість [PERSON] за договором № 6977025 від 18.08.2023 становить 25 678,74 грн, з яких 11 100,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 14 578,74 грн заборгованість за відсотками (а.с. 46). Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 змінено найменування товариства на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» (а.с. 111). Також ТОВ Авентус Україна надіслало повідомлення відповідачу [PERSON] , що право вимоги за кредитом № 6977025 від 18.08.2023 відповідно до договору факторингу від 27.05.2024 передано ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» та зазначено реквізити, на які необхідно погашати заборгованість за кредитом (а.с. 62). При вирішенні спору по суті суд керується наступними нормами права. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 625 ЦК України. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Також відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону). Згідно з статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Основоположним принципом\~цивільного судочинства\~є принцип\~змагальності сторін,\~який закріплений\~положеннями статей\~12, 81 ЦПК України, та полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналізуючи фактичні обставини справи, суд доходить висновку, що між первісними кредиторами та відповідачем склалися договірні правовідносини. Кредитні договори № 3923782 від 24.08.2023 та № 6977025 від 18.08.2023 укладені у електронній формі за допомою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Сторони обумовили істотні умови договорів як то розмір кредиту та суму відсотків, що підлягають сплаті за користування кредитними коштами, строк дії договору, тощо. Також відповідно до повідомлень фінансових компаній ТОВ Пейтек Україна про перерахування коштів та виписки про рух коштів за банківськими рахунками відповідача, наданих АТ Отп банк у порядку витребування доказів у справі, судом встановлено факт нарахування кредитних коштів на рахунок відповідача за договором № 3923782 від 24.08.2023 у розмірі 600,00 грн та за договором № 6977025 від 18.08.2023 у розмірі 11 100,00 грн. Також позивачем доведено правові підстави набуття права вимоги за вказаними кредитними договорами відповідно до договорів факторингу від 24.05.2024, від 27.05.2024 та рішення ТОВ ФК Фінтраст капітал про зміну найменування. Проте позивачем не доведено правомірності стягнення розміру відсотків, зазначених у позовній заяві за кожним із кредитних договорів. Зокрема,\~надані суду\~розрахунки заборгованості\~за відсотками\~не у\~повній мірі\~відповідають вимогам\~Закону України Про споживче кредитування (далі Закону). Частиною 5 ст. 8 Закону України Про споживче кредитування встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті не може перевищувати 1 %. Згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Закону тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Оскільки Закон набрав чинності 24.12.2023, тому за період з 24 грудня 2023 року до 21 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5 %, за період з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року - 1,5 %, а за період з 20 серпня 2024 року - 1 %. Відтак умова кредитного договору № 3923782 від 24.08.2023 про стягнення денної відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 2 % до 17.08.2024, а договору № 6977025 від 18.08.2023 про стягнення денної відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 1,99 % до 16.08.2024 суперечить зазначеним вище нормам закону. Тому суд не вбачає законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками у розмірі, зазначеному у розрахунках до позовної заяви. За таких обставин суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. У силу приписів ст.\~141\~ЦПК України судові витрати стягуються з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1, 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер, договір про надання правової допомоги від 10.12.2024, заявку на виконання доручення до договору від 10.12.2024, акт прийому-передачі виконаних робіт від 26.05.2025, рахунок на оплату від 26.05.2025 на суму 15 000,00 грн (а.с. 44-45, 48, 59, 63, 99, 135-137). Зважаючи, що справа є малозначною, розглянута судом у спрощеному позовному провадженні, без участі представника позивача у судовому засіданні, враховуючи конкретні обставини справи (задоволення позовних вимог позивача у розмірі 24,2%, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про доцільність і необхідність відшкодування вартості професійної правничої допомоги у розмірі 2 500 грн.

Outcome: partial