Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилається на те, що 04.07.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №04058-07/2024, який підписано електронним підписом. 19.11.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТзОВ Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №191124/2 відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄПАБ» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за договором позики №04058-07/2024. Відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами не виконала, що свідчить про відмову від добровільного повернення боргу, в зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом та стягнення з відповідачки за вказаними договорами борг в загальній сумі 33000 грн, та судових витрат, які позивач просить стягнути з відповідача. 25.06.2025 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які відповідач не отримала, до суду повернувся конверт з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Однак згідно довідки а.с. 47, відповідач повідомлена про розгляд справи шляхом направлення листа на електронну адресу. Відзив суду не надіслала. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позові зазначив про розгляд справи без участі представника позивача та у разі неявки відповідача не заперечував щодо винесення заочного рішення по справі. З огляду на викладені обставини, того факту, що представником позивача подано заяву про заочний розгляд справи, і враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою\~статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Згідно ч.8 ст.178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд вважає встановив наступне. 04.07.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №04058-07/2024 на суму позики 10000 грн., на строк 120 днів, денна прцентна ставка 1.5%, який підписано електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с. 6-8, 12). Відповідач не виконала умови кредиту тому виникла заборгованість в розмірі 33000 грн. 19.11.2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №191124/2 відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄПАБ» перейшли права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 13-15). Згідно Реєстру боржників до договору №04058-07/2024 до позивача перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] на суму 33000 грн. з яких 10000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 18000 грн. сума заборгованості за процентами, 5000 грн. сума заборгованості за штрафними санкціями (а.с. 17). Вказана сума боргу перед позивачем підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 18-19). Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Укладення електронного договору повинно відбуватися шляхом підписання його електронним підписом. Згідно з умовами Кредитних договорів Позичальник зобов`язався повернути Кредити, сплатити проценти за користування Кредитами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договорами. Відповідач належним чином зобов`язання по поверненню коштів не виконала, та в добровільному порядку\~\~ виниклу заборгованість за вказаними вище кредитними договорами, не сплатила. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом Відповідно до ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Відповідно до ст. 509-510, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст. 525, 625 ЦК України). Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитних договорів, які регулюються нормами Цивільного кодексу України. Стаття ст. 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У зв`язку з неналежним виконанням\~\~відповідачем умов кредитного договору виникла заборгованість за кредитом. На час розгляду справи відповідач, не надала суду доказів виконання кредитних зобов`язаннь та доказів погашення боргу, тому з огляду на викладене, суд приходить до висновку, що борг за кредитом підлягає до стягнення. Однак, відповідно доУказу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено. Як передбачено п. 18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем), що згідно позову складає 5000 грн. У зв`язку з чим, у задоволені позовної заяви у цій частині суд відмовляє. На підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~суд покладає судовий збір на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому 28000 грн х 100 / 33000 грн = 84.85% (розмір задоволених позовних вимог); 3028,00 грн х 84.85% = 2569.26 грн (розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача). На підставі ст. 509-510, 525-526, 530, 610, 625, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»,

Outcome: partial