Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову: Калинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання батьківства. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він на початку 2022 року познайомився у місті Запоріжжі та у подальшому почав проживати однією сім`єю з відповідачем [PERSON] без реєстрації шлюбу. За час сімейних відносин у сторін народилася спільна дитини, [PERSON] , [INFO] . При реєстрації народженої дитини відомості у свідоцтві про народження, стосовно її батька не було внесено у зв`язку з тим, що на час народження дитини батьки перебували у розірваних стосунках та не спілкувалися один з одним. [PERSON] була ображена на поведінку [PERSON] , оскільки він проявляв цілковиту байдужість до сімейних цінностей та до новонародженої дитини. Через деякий час від дня народження дитини, позивач відновив стосунки з відповідачем та вони почали будувати спільне сімейне життя. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 27 травня 2025року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. У судове засідання 28 липня 2025 року позивач не з`явився. Від представника позивача надійшла заява, в якій останній просив розглянути справу без його участі та без участі позивача, на задоволенні позову наполягав. Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про визнання позову, в якій визнала позовні вимоги в повному обсязі, просила суд задовольнити позовні вимоги позивача та провести розгляд справи без її участі. Третя особа Калинівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, свого представника до суду не направив, причин неявки суду не повідомив, пояснень не надав, жодних клопотань від нього не надходило. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін та третіх осіб на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні письмові матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з таких підстав. У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У частині першій статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження». Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Судом було встановлено, що з 2022 року позивач [PERSON] проживав з відповідачкою [PERSON] . Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) 03 травня 2024 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ) (а.с. 17). Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Київ) 01 червня 2023 року здійснений актовий запис № 126 про народження [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] , батьками дитини у свідоцтві вказані: мати [PERSON] , батько [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до висновку про біологічне батьківство від 04 квітня 2025 року № MGU 1792 біологічне батьківство передбачуваного батька [PERSON] відносно дитини [PERSON] не може бути виключено, вірогідність батьківства 99,9999999999%. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження судом від 15 липня 2025 року № 00052409294 встановлено, що державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] , проведена відповідно до ст. 133 Сімейного кодексу України. Батьком дитини [PERSON] є [PERSON] . Підставою запису відомостей про батька є актовий запис про шлюб від 28 липня 2015 року № 79, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізької області. Відповідно до ч. 1 ст. 133 Сімейного кодексу України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Отже, судом встановлено, що на час народження [PERSON] відповідач перебувала у шлюбі з [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 129 Сімейного кодексу України та п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. При зверненні з позовом [PERSON] вказав відповідачем [PERSON] , у той час як за вказаним позовом за встановлених судом обставин має відповідати [PERSON] , який зазначений в актовому записі про народження дитини її батьком. Отже, суд доходить висновку, що відповідач [PERSON] не може виступати належним відповідачем у даному спорі. Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв.\~ Ураховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує ст. 141 ЦПК України та відмову в задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку з чим понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed