Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Ейс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 55 200 грн. 60 коп. та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вимоги мотивує тим, що 27.10.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 473334708 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Позичальнику перераховується сума кредиту в розмірі 13 000 грн. 00 коп., за вирахуванням суми комісії, сплаченої за надання кредиту. 27.10.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів згідно договору № 473334708 від 27.10.2021 року безготівковим зарахуванням на платіжну картку № [NUMBER]. Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання надати грошові кошти виконало в повному обсязі. Всупереч умов договору № 473334708 від 27.10.2021 року [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 55 200 грн. 60 коп., яка складається з наступного: 13 000 грн. 00 коп. - заборгованість по тулу кредиту; 42 200 грн. 60 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, згідно умов якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 473334708 від 27.10.2021 року. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 55 200 грн. 60 коп. В подальшому, 27.05.2024 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 27/0524-01, згідно умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 473334708 від 27.10.2021 року. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 27/0524-01 від 27.05.2024 року ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 55 200 грн. 60 коп. В подальшому, 29.05.2025 року ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 29/05/25-Е згідно умов якого, ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 473334708 від 27.10.2021 року. Таким чином, відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року від ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги з відповідача на загальну суму 55 200 грн. 60 коп. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 55 200 грн. 60 коп., яка складається з наступного: 13 000 грн. 00 коп. - заборгованість по тулу кредиту; 42 200 грн. 60 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Представник позивача ТОВ «ФК «Ейс» по довіреності Тараненко А.І. в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового розгляду без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Ч. 1 ст. 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та обов`язки сторін, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явився без повідомлення причин, не подав відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до положень ст. 280-282 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 27.10.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 473334708 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Позичальнику перераховується сума кредиту в розмірі 13 000 грн. 00 коп. (а.с. 9 - 13). Згідно копії виписки з особистого рахунка за кредитним договором № 473334708 від 27.10.2021 року вбачається, що заборгованість [PERSON] перед ТОВ ФК «ЕЙС» становить 55 200 грн. 60 коп. Просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 55 200 грн. 60 коп., яка складається з наступного: 13 000 грн. 00 коп. - заборгованість по тулу кредиту; 42 200 грн. 60 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 14). З копії розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 473334708 від 27.10.2021 року перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» становить 13 000 грн. 00 коп. (а.с. 15 - 17). Згідно договору факторингу від 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 та додаткових угод № 19 від 28.11.2019 року, № 26 від 31.12.2020 року, № 27 від 31.12.2021 року, № 32 від 31.12.2023 року до договору фактрингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 473334708 від 27.10.2021 року (а.с. 20 - 29). З договору факторингу від 27.05.2024 року вбачається, що ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» уклали договір факторингу № 27/0524-01, згідно якого ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 473334708 від 27.10.2021 року (а.с. 31 - 36). Згідно договору факторингу від 29.05.2025 року ТОВ ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу № 29/05/25-Е згідно умов якого, ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором № 473334708 від 27.10.2021 року (а.с. 37 - 43). Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 року заборгованість [PERSON] , становить 55 200 грн. 60 коп., яка складається з наступного: 13 000 грн. 00 коп. - заборгованість по тулу кредиту; 42 200 грн. 60 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 44 - 46). Згідно інформації від АТ «Універсал Банк» [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) банком дійсно була емітована банківська картка № [NUMBER] , на яку 27.10.2021 року були перераховані грошові кошти в 13 00 грн. 00 коп. Крім того, номер мобільного телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за картковим рахунком № [NUMBER] (а.с. 61, 62). Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одним із видів договорів, є договір приєднання, яким відповідно до ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як передбачено ст.641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Згідно норм викладених в ст. 644 Цивільного кодексу України якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття. Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положенняпараграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1056-1 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо вважає, що існують підстави для задоволення позову. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконав у передбачений в договорах строк, грошові кошти та нараховані відсотки не повернув. Із наданих позивачем довідок щодо заборгованості вбачається, що загальна сума заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Ейс» становить 55 200 грн. 60 коп. Відповідач користувався наданими коштами, заперечень щодо незгоди із наданою позикою та розміром нарахованої заборгованості суду не надав, доказів про відсутність заборгованості у розмірі вказаному в розрахунку, суду також не надано, а тому суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З копії договору про надання правової допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025 року, укладеного між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс» вбачається, що адвокатське бюро «Тараненко та партнери» надало правничу допомогу ТОВ «ФК «Ейс». Вартість наданих послуг склала 7000 грн. (а.с. 79 - 52). Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на залучення спеціалістів, експертів, проведення експертизи та інших процесуальних дій, необхідних для розгляду або підготовки до розгляду справи. Верховний Суд вже неодноразово висловлював правову позицію щодо порядку та критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу та їх розподілу, зокрема в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Суд вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення витрат на правничу допомогу у заявленому розмірі 7 000 грн. 00 коп., який, на переконання суду, не є співмірним із наданими адвокатом послугами, та приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на оплату послуг адвоката, пов`язані із складанням, поданням до суду цивільного позову в розмірі 5 000 грн. Саме такий розмір відповідатиме критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 422 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Outcome: partial