Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 29.08.1987, зареєстрованого виконавчим комітетом Красівської сільської ради народних депутатів Миколаївського району Львівської області, актовий запис № 3. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач покликався на те, що 29.08.1987 уклав із відповідачкою шлюб, у якому народились дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . На протязі останніх двадцяти років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідачка нехтує сімейними цінностями, не розуміє і не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у сім`ї, не здатна підтримувати нормальну атмосферу у сім`ї та піклуватися про побудову сімейних відносин. На момент звернення до суду ведення спільного господарства та сумісне проживання між подружжям припинено, майнові спори відсутні, діти проживають окремо. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану позовну заяву передано на розгляд судді Жилі В.С. Враховуючи малозначність справи, ухвалою судді від 28.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав, що викладені у такому, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив. Пояснив, що тривалий час із дружиною шлюбних відносин не підтримують, проживають в окремих кімнатах, дружина часто зникає з дому без попередження, діти дорослі та проживають окремо, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка [PERSON] \~у судове\~засідання повторно\~не з`явилась,\~відзив на позовну заяву не подала, належним чином повідомлялась про дату, час і місце судового засіданн я шляхом скерування судових повісток про виклик до суду засобами поштового зв`язку рекомендованими поштовими відправленнями на адресу її зареєстрованого місця проживання. Так, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №\~911/3142/19 та від 15.06.2020 у справі №\~24/260-23/52-б). Отже, в разі коли фактичне місце проживання особи учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її заявленому місцю проживання, і дана особа своєчасно не довела про це до відома суду, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю фізичну особу. Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації щодо місця проживання особи, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм зареєстрованим місцем проживанням покладається саме на фізичну особу. З огляду на викладене, враховуючи те, що судом відкладався розгляд справи, однак в судове засідання відповідачка повторно не з`явився, доказів поважності причин неявки в судове засідання суду не надано, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідачки з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог статей 280 283 ЦПК України. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Статтею 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. За умовами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України). Відповідно до положень ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як видно із свідоцтва про шлюб від 29.08.1987 серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] 29.08.1987 уклали шлюб, зареєстровали такий у виконавчому комітеті Красівської сільської ради народних депутатів Миколаївського району Львівської області, актовий запис № 3. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Судом встановлено, що сторони тривалий час разом не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено почуття любові та поваги, без яких повноцінна сім`я існувати не може, та примирення неможливе. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка відзиву не подала, заявлених позовних вимог не спростувала, суд прийшов до висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.\~141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1\~211,20 грн.

Outcome: approved