Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Позивач, від імені якого діє адвокат Осіпов О. А., звернувся до суду з цим позовом, в якому просить стягнути з Відповідачки на свою користь неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки за період з грудня 2023 року по грудень 2024 року у розмірі 54 488,23 грн, а саме: 1 547,66 - за грудень 2023 року, 3 202,05 грн - за січень 2024 року, 4 749,71 грн - за лютий 2024 року, 5 336,75 грн - за березень 2024 року, 5 336,75 грн - за квітень 2024 року, 5 336,75 грн - за травень 2024 року, 5 336,75 грн - за червень 2024 року, 5 336,75 грн - за липень 2024 року, 5 336,75 грн - за серпень 2024 року, 5 336,75 грн - за вересень 2024 року, 4 162,67 грн - за жовтень 2024 року, 2 561,64 - за листопад 2024 року, 907,25 грн - за грудень 2024 року. Свої вимоги Позивач мотивував тим, що Відповідачка не виконує обов`язок, покладений на неї судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року у справі № 753/14954/23 по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Такі дії Відповідача, як зазначає представник позивача, носять свідомий та систематичний характер. Заборгованість зі сплати аліментів з серпня 2023 року складає 66 287,62 грн. При ухваленні рішення представник позивача просив врахувати, що відповідачка є працездатною особою, не має на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків, не має хронічних захворювань, що перешкоджають їй виконувати свій обов`язок щодо утримання дитини. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28 лютого 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. 22 квітня 2025 року від Відповідачки надійшов відзив на позов, яким вона проти позову заперечує, вважає позов необґрунтованим та безпідставним. Відповідачка зазначає, що стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів можливо за наявності вини платника аліментів. Вона, зі своєї сторони, вжила всі залежні від неї заходи щодо належного виконання свого обов`язку зі сплати аліментів, тож вважає себе невинуватою у виникненні заборгованості. Як на підставу відсутності своєї вини посилається на ряд хронічних захворювань, а також на вагітність строком 13 тижнів станом на 01 квітня 2025 року. Крім того, зазначає, що до жовтня 2023 року вона працювала у ТзОВ «Автодок ЮКРЕЙН» і до цього періоду заборгованість зі сплати аліментів у неї була відсутня. Проте у зв`язку із погіршенням стану здоров`я вона була вимушена звільнитись з роботи і наразі є непрацевлаштованою. При цьому, відповідачка є фізичною особою-підприємцем, однак за період з 30 квітня 2024 року по 08 квітня 2025 року не має доходів від підприємницької діяльності. Також, відповідачка посилається на неправильність розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. Так, зокрема, вказує, що 11 березня 2024 року позивач вже звернувся до суду з позовом до неї про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 28 серпня 2023 року по 29 лютого 2024 року у сумі 25 852,00 грн, який розглядається Дарницьким районним судом м. Києва у справі № 753/5123/24, що вона розцінює як подвійне стягнення з неї неустойки. Також, відповідачка зауважила, що у період з грудня 2023 року по травень 2024 року особисто передавала доньці по 50 доларів США щомісячно, що становить у сукупності 300 доларів США, що еквівалентно 12 000,00 грн. Крім того, зауважує, що позивач чинить їй перешкоди у спілкуванні з донькою. З огляду на вказане, просить відмовити позивачу у позові. 14 липня 2025 року від представника відповідача адвоката Кривов`яза А. П. надійшли додаткові пояснення, у яких представник відповідача зазначає, що через фізичний стан та психічні розлади відповідачка не має можливості працювати. Наявних у неї коштів, які надає їй її матір, вистачає лише на лікування, оплату комунальних послуг та харчування. Разом з тим, відповідачка розуміє свій обов`язок щодо належного утримання своєї доньки, але об`єктивно не може цей обов`язок виконати у повній мірі. Представник відповідача вказав, що у 2023 році відповідачка мала дохід у розмірі 28 421,29 грн, у 2024 році та у 2025 році її дохід склав 0,00 грн, нерухомого майна у власності відповідачки немає. З огляду на вказане, представник відповідача зауважує, що заборгованість зі сплати аліментів утворилась не з вини відповідачки, причиною утворення заборгованості є численні тяжкі хвороби, що спричинили суттєве погіршення матеріального стану відповідача, що є підставою для відмови у позові. 01 травня 2025 року від представника позивача адвоката Осіпова О. А. надійшла заява, якою він повідомив про зміну відповідачкою прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] » та просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника. У судовому засіданні представник відповідачки адвокат Кривов`яз А. П. проти позову заперечував. Підтримав доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Зокрема, зауважив, що стягнення пені за прострочення сплати аліментів можливе за наявності вини платника аліментів. Проте, у даному випадку, вина відповідачки у наявності заборгованості зі сплати аліментів відсутня, оскільки остання хворіє на тяжкі хвороби, що не дозволяє їй працевлаштуватися та отримувати дохід. Так, зокрема, вказав, що відповідачка має тимчасовий психічний розлад (шизофренія), у зв`язку із чим проходила лікування у психіатричних лікарнях, зокрема, у 2023 році у Республіці Молдова, має розлади слуху тощо. Крім того, відповідачка наразі перебуває у стані вагітності. Зазначив, що відповідачка з жовтня 2023 року у зв`язку зі станом свого здоров`я не працює, доходів не має, живе за рахунок коштів своєї матері. Періодично, коли мала змогу, сплачувала аліменти, у тому числі аліменти допомагала сплачувати її мати - баба [PERSON] . Вказав, що відповідачка сплатила аліменти за останні 2-3 місяці. Зазначив, що йому не відомі обставини щодо сімейного та майнового стану відповідачки. Підтвердив зміну відповідачкою прізвища з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Також, зазначив, що між позивачем та відповідачем склались неприязні стосунки, позивач не дає відповідачці можливості бачитись з донькою. Відповідачка вважає, що такі дії позивача спрямовані на позбавлення її у подальшому батьківських прав щодо доньки. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини. Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 29 серпня 2023 року у справі № 753/14954/23 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 28 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. 25 вересня 2023 року постановою головного державного виконавця Дарницького ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з виконання вищевказаного судовго наказу. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданого Дарницьким ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) 13 січня 2025 року, сума нарахованих аліментів з 28 серпня 2023 року по 31 грудня 2023 року становить 17 644,48 грн, з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - 64 041,00 грн, сплачено аліментів за вказаний період у сумі 15 397,86 грн, відтак, заборгованість по сплаті аліментів станом на 01 січня 2025 року складає 66 287,62 грн. Часткова сплата відповідачем аліментів у сумі 15 397,86 грн також підтверджується наявними в матеріалах справи роздруківками із банківського застосунку. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (стаття 181 СК України). У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (стаття 196 СК України). У постанові від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670сво19) від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670сво19) Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду роз`яснила, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів (постанова Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 372/3260/20, провадження № 61-8523св22). Цей висновок узгоджується з нормою частини першої статті 614 ЦК України, яка визначає, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому, відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частина друга статті 614 ЦК України). Відповідач доводила відсутність своєї вини у сплаті аліментів, посилаючись на наявність тяжких, хронічних хвороб, що унеможливлює її працевлаштування та отримання доходу, на підтвердження чого відповідачкою надані документи з закладів охорони здоров`я. Так, з епікризу, виданого 05 травня 2023 року Державною медико-санітарною установою «Психіатрична лікарня м. Бєльці», судом встановлено, що відповідачка була госпіталізована у вказаний заклад 15 квітня 2023 року та виписана 05 травня 2023 року. Клінічний діагноз - поліморфний психотичний розлад із симптомами шизофренії, параноїчний синдром. З довідок медичного центра «Добробут» від 06 червня 2023 року, 20 червня 2023 року вбачається, що відповідачка зверталась за консультацією психіатра. При цьому відповідачка листка непрацездатності не потребувала. Відповідно до інформаційної довідки з електронної системи охорони здоров`я від 10 травня 2024 року період непрацездатності відповідачки на підставі висновку лікаря-психіатра КНП «Медичний центр реабілітації та паліативної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) складав з 10 травня 2024 року по 17 травня 2024 року. Згідно з консультативним висновком ЛОР-лікаря медичного центра «Добробут» від 28 лютого 2024 року відповідачці встановлений клінічний діагноз «Хронічна двобічна нейросенсорна втрата слуху, алергічний риніт неуточнений, невралгія трійчастого нерва зліва 1-ї гілки». Разом з тим, суд звертає увагу, що у жодному з призначених лікувань або рекомендацій пацієнту не міститься заборона на трудову діяльність. Більше того, відповідно до рекомендацій, що містяться в епікризі, виданому 05 травня 2023 року Державною медико-санітарною установою «Психіатрична лікарня м. Бєльці», відповідачці рекомендовано щадний режим діяльності. При цьому суд критично відноситься до наданої відповідачкою угоди про надання послуг від 15 березня 2023 року, укладеної між нею та Громадським центром Психічного здоров`я Ботаніка, оскільки вказаний документ не свідчить про стійкі хронічні розлади здоров`я відповідачки, а з направлення-виписки вказаної установи від 31 травня 2023 року неможливо встановити будь-які обставини, оскільки вказаний документ викладений іноземною мовою. Огляд лікаря терапевта медичного центра «Добробут» від 28 лютого 2024 року з встановленим діагнозом «Гострий фаринготрахеобронхіт. Бронообструктивний синдром. Кашлюк» не свідчить про хронічну, тяжку хворобу, що унеможливлює працевлаштування відповідачки. Суд також не бере до уваги запис № 167431073/1 від 11 квітня 2025 року, складений лікарем КНП «Медичний центр реабілітації та паліативної допомоги» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), консультативний висновок медичного центру для всіє родини « [INFO] » від 28 лютого 2025 року, результати дослідження пренатальної діагностики медичної лабораторії «NIKOLab» від 01 квітня 2025 року, оскільки обставини, на підтвердження яких відповідачкою надані ці докази, настали після періоду, за який утворилась заборгованість зі сплати аліментів та, відповідно, позивачем обрахована пеня. Також, суд не бере до уваги консультативний висновок психіатра ДБУЗ РК «РКЛ ім. Н. А. Семашко» від 25 липня 2022 року, оскільки він виданий установою окупаційної влади. Отже, вказане, на переконання суду, не підтверджує доводи відповідачки щодо неможливості працювати та отримувати дохід внаслідок її хвороб. Доводи відповідачки щодо неможливості працювати спростовується також і тією обставиною, що 29 вересня 2024 року, тобто у той час, коли згідно із твердженнями відповідачки вона не в змозі була здійснювати трудову діяльність у зв`язку із хворобами, відповідачка зареєструвалась як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності - виробництво ювелірних і подібних виробів. На підтвердження відсутності доходів від підприємницької діяльності відповідачкою надана довідка АТ «ПУМБ» від 09 квітня 2025 року, згідно із якою її доходи за період з 30 квітня 2024 року по 08 квітня 2025 року складають 292,00 грн. Проте, неотримання доходів від підприємницької діяльності, а також небажання відповідачки влаштуватися на роботу з відповідним її стану здоров`я навантаженням та обов`язками, не може свідчити, на думку суду, про відсутність вини відповідачки в утворенні заборгованості зі сплати аліментів. Доказів, що відповідачка вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання зі сплати аліментів на утримання своєї доньки, відповідачкою, на переконання суду, не надано. Також, відповідачем не надано доказів на підтвердження доводів щодо добровільної сплати аліментів на утримання доньки у розмірі 300 доларів США у період з грудня 2023 року по травень 2024 року. Крім того, суд звертає увагу на те, що недивлячись на твердження відповідачки про відсутність у неї коштів на сплату аліментів, у більшості випадків вона зверталась до приватних медичних установ, що надають медичні послуги за плату, у той час як відповідно до чинного законодавства України вона мала змогу отримати медичні послуги у комунальних некомерційних медичних закладах на безоплатній основі. Тим самим кошти, витрачені нею у приватних клініках, могли бути спрямовані на задоволення потреб доньки. Щодо розміру пені суд виходить з того, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що "пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму". Верховний Суд роз`яснив, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості на яку вона нараховується (постанова від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21 провадження № 61-18434св21). Матеріалами справи підтверджується заборгованість зі сплати аліментів з вини Відповідача станом на 01 січня 2025 року на загальну суму 66 287,62 грн. При цьому, як у позові вказує позивач, він вже звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини за період з 28 серпня 2023 року по 29 лютого 2024 року, на підставі якого відкрито провадження у справі № 753/5123/24. Згідно наданих суду розрахунків пені, позивач розрахував пеню на заборгованість зі сплати аліментів за період з грудня 2023 року по грудень 2024 року з урахуванням часткової сплати відповідачкою аліментів. При цьому, розраховуючи пеню за грудень 2023 року, січень 2024 року, лютий 2024 року позивач врахував, що частково пеню за вказані місяці він просив стягнути у справі № 753/5123/24. Зокрема, оскільки у справі № 753/5123/24 він просив стягнути пеню у розмірі 3 789,09 грн, то у цій справі, враховуючи, що заборгованість з аліментів у цей місяць складала 5 336,75 грн, пеня складає 1 547,66 грн. У січні 2024 року, з урахуванням вимоги про стягнення пені у справі № 753/5123/24 у розмірі 2 134,70 грн та наявної заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 5 336,75 грн, пеня складає 3 202,05 грн. У лютому 2024 року, з урахуванням вимоги про стягнення пені у справі № 753/5123/24 у розмірі 2 134,70 грн та наявної заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 5 336,75 грн, пеня складає 4 749,71 грн. Отже, вказане спростовує доводи відповідачки про подвійне стягнення з неї неустойки за один й той самий період. Суд перевірив розрахунок заборгованості неустойки (пені) і встановив, що він відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідачем вказаний розрахунок жодними доказами не спростований. Установивши, що розмір неустойки (пені) за спірний період значно перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, врахувавши загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, а також те, що пеня не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, суд, з урахуванням положень статті 196 СК України, вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 54 488,23 грн, а саме: 1 547,66 - за грудень 2023 року, 3 202,05 грн - за січень 2024 року, 4 749,71 грн - за лютий 2024 року, 5 336,75 грн - за березень 2024 року, 5 336,75 грн - за квітень 2024 року, 5 336,75 грн - за травень 2024 року, 5 336,75 грн - за червень 2024 року, 5 336,75 грн - за липень 2024 року, 5 336,75 грн - за серпень 2024 року, 5 336,75 грн - за вересень 2024 року, 4 162,67 грн - за жовтень 2024 року, 2 561,64 - за листопад 2024 року, 907,25 грн - за грудень 2024 року, є правомірними, відтак, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Щодо доводів відповідачки про перешкоджання позивачем у побаченнях з дитиною, суд зазначає, що порядок виховання та спілкування з дитиною не є предметом цього спору та може бути вирішений або шляхом домовленостей між батьками або у судовому порядку за зверненням відповідачки із відповідним позовом до суду за захистом своїх порушених прав. З огляду на те, що позов підлягає задоволенню на користь позивача, але позивач звільнений від сплати судового збору, в силу положень частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачки у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень.

Outcome: approved