Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

01.04.2025 адвокат Синявська Інна Вальдемартівна, яка діє в інтересах [PERSON] звернулась з позовом до Кредитної спілки «Християнська злагода» в якому просить зняти арешт майна боржника [PERSON] та заборону на його відчуження, накладений постановою про арешт майна та оголошення заборони його відчуження у виконавчому провадженні [NUMBER] від 22.07.2014 року державним виконавцем Залізничного ВДВС Львівського міського управління юстиції при примусовому виконанні виконавчого листа №462/2081/13-ц від 12.08.2013 року, виданим Залізничним районним судом м.Львова. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що на виконанні в Залізничному відділі державної виконавчої служби м.Львова перебувало виконавче провадження АСВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 462/2081/13-ц, 12.08.2013 року, виданого Залізничним районним судом м.Львова про стягнення з [PERSON] на користь Кредитна спілка «Християнська злагода» боргу у розмірі 66 309,81грн. 22.07.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника рекомендованим відправленням за адресою, яка була вказана у виконавчому документі. 22.07.2014 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошено заборони на його відчуження, а саме на квартиру [ADDRESS] та внесено відповідні дані до державних реєстрів. 05.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 30.06.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», та скеровано за адресою, вказаною у виконавчому документі. [PERSON] була матір`ю позивача - [PERSON] . [PERSON] [INFO] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/10 частку квартири [ADDRESS] . Окрім померлої, власником 9/10 частки квартири є позивач [PERSON] . Позивач не може розпорядитися своєю власністю, а також не може оформити спадщину після смерті своєї матері, оскільки накладений арешт та заборона відчуження на всю квартиру [ADDRESS] . Повторно із пред`явленням виконавчого документа до виконання стягувач - Кредитна спілка «Християнська злагода», не звертався. А відтак відповідач втратив інтерес у даних обставинах, протягом 9 років не вживав жодних дій, які б свідчили про наявність зацікавленого інтересу до виконання рішення суду, постанова про повернення виконавчого документу стягувачу не оскаржувалась в судовому порядку та не скасована. Накладення арешту на квартиру порушує законні права та інтереси щодо розпорядження майном, власником якого є позивач. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Баєвої О.І. від 03 квітня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд, у відповідності до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що на виконанні в Залізничному відділі державної виконавчої служби м.Львова перебувало виконавче провадження АСВП [NUMBER] з примусового виконання виконавчого листа № 462/2081/13-ц, 12.08.2013 року, виданого Залізничним районним судом м.Львова про стягнення з [PERSON] на користь Кредитна спілка «Християнська злагода» боргу у розмірі 66 309,81грн. 22.07.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено боржника рекомендованим відправленням за адресою, яка була вказана у виконавчому документі. В ході виконання примусового виконання рішення суду, 22.07.2014 року державним виконавцем відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент прийняття рішення), винесена постанова про арешт майна боржника та оголошено заборони на його відчуження, а саме на квартиру [ADDRESS] та внесено відповідні дані до державних реєстрів. 05.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (п.10 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції чинній на час винесення постанови - направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби), оскільки згідно відповіді адресного бюро від 28.07.2014 року [PERSON] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що по територіальному розподілу належить до підвідомчості Шевченківського ВДВС ЛМУЮ. Згідно відповіді на адвокатський запит від 28.11.2023 року №В-8/10151 Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження [NUMBER] згідно виконавчого листі №462/2081/13-ц від 12.08.2013 року, виданого Залізничним районним судом про стягнення з [PERSON] на користь КС «Християнська злагода» 66309,81 грн. боргу. 30.06.2016 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними та скеровано за адресою, вказаною у виконавчому документі. [PERSON] була матір`ю позивача - [PERSON] . [PERSON] [INFO] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/10 частку квартири [ADDRESS] . Окрім померлої, власником 9/10 частки квартири є позивач [PERSON] . Державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори Станкевич В.М. відкрито спадкову справу №444/2022, № у Спадковому реєстрі №69520509. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у реалізації його права володіння користування та розпорядження належним йому майном. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, передбачено, що арешт може бути знятий за рішенням суду. За приписами абзацу 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію, зокрема, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких прав. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] є спадкоємцем 1/10 частки квартири [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] . 05.12.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а 30.06.2016 виконавчий документ повернуто стягувачу. Повторно із пред`явленням виконавчого документа до виконання стягувач - відповідач Кредитна спілка «Християнська злагода» не звертався. Постанова про повернення виконавчого документу стягувачем не оскаржувалась в судовому порядку та не скасована. Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників від 19.03.2025 року відомості про [PERSON] відсутні. Відтак, суд приходить до висновку, що стягувач Кредитна спілка «Християнська злагода» втратив інтерес у даному виконавчому провадженні, протягом 9 років не вживав жодних дій, які б свідчили про наявність зацікавленого інтересу до виконання рішення суду, а тому подальше накладення арешту на спадкове майно, а саме на 1/10 частки квартири [ADDRESS] порушує права та інтереси щодо розпорядження майном, власником (спадкоємцем) якого є позивач. Разом з тим, судовим розглядом не здобуто доказів того, що у позивача є будь-які майнові зобов`язання на забезпечення виконання яких може існувати таке обтяження, а тому існування заборони відчуження належного позивачу майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.07.2014 є надмірним втручанням у його право власності. При цьому суд вважає, що з огляду на час, який минув з моменту виникнення зобов`язання, наявність доказів відсутності у позивача та у його матері будь-яких зобов`язань, існування обтяження на майно позивача, в тому числі спадкове, не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність. Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Стаття перша Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право вільно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Держава може вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів [15]. Слід зазначити, що станом на 02 лютого 2015 р. «… Європейським судом проти України було ухвалено 333 рішення, в яких було констатовано порушення ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р.» [3, с. 116]. Відтак, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд вважає за необхідне скасувати обтяження на нерухоме майно. Беручи до уваги наведене вище, суд дійшов до переконання, що даний позов є підставний, обґрунтованим та спрямований на реальний захист прав та інтересів позивача, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved