Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Заявник, її представник - [PERSON] заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, на задоволенні заяви наполягали. Заінтересована особа - [PERSON] щодо заявлених вимог заперечень не надала. Представник заінтересованої особи - Ренійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) заперечень не мав, просив про розгляд справи у його відсутності. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що у 2018р. заявник познайомилась із [PERSON] , [INFO] . Між ними склалися сімейні стосунки, у період з кінця 2018р. по квітень 2025р. вони перебували у фактичних шлюбних відносинах між собою. [INFO] в них народилась спільна дитина - син - [PERSON] , а [INFO] - донька - [PERSON] . Оскільки на момент народження дітей заявник не перебувала із [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, в порядку ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України батьком новонароджених дітей був записаний [PERSON] із громадянством - Україна, тобто особа за вказівкою матері дитини, в даному випадку, із прізвищем, що відповідає прізвищу матері дитини, ім`ям та по батькові, що повністю співпадає з даними біологічного батька дитини. За життя [PERSON] визнав себе батьком обох дітей, мав наміри ще до їх народження зареєструвати із [PERSON] шлюб, проте подати заяву про реєстрацію шлюбу вони не встигли з причини, що у [PERSON] не було паспорту. Із початком широкомасштабного вторгнення російських військ до України та оголошенням воєнного стану в Україні [PERSON] був відправлений для виконання бойових завдань у зону ведення бойових дій. З 15.04.2025р. [PERSON] вважається зниклим безвісти. Про дані обставини заявник отримала сповіщення №267 від 16.04.225р. від керівництва військової частини, у якій рахувався мобілізований військовослужбовець [PERSON] . Заявник стверджує, що починаючи з моменту кожної вагітності та після народження дітей [PERSON] свідомо визнавав своє батьківство щодо сина та доньки, цікавився про заявника та дітей, як про членів своєї сім`ї, піклувався про них, турбувався за малюків та їх матір. Будь-яких суперечок, непорозумінь та розмов про недовіру між заявником та [PERSON] не виникало. На початку сімейного життя заявник та [PERSON] спільно мешкали разом із його матір`ю (на квартирі по [ADDRESS] ), потім - вони перейшли мешкати на квартиру по [ADDRESS] . Заявник знайома із рідними [PERSON] , спілкується із ними, матір та сестра [PERSON] сприймають дітей, як онуків та племінників. Оскільки за час спільного сімейного мешкання [PERSON] не встиг належним чином оформити визнання батьківства щодо дітей, хоча цілком і повністю цього прагнув, [PERSON] вимушена була звернутися до суду із заявою, якою просить встановити факт того, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заслухавши заявника, її представника, пояснення свідків, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, в якому матір`ю дітей вказана [PERSON] , а батьком на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (зі слів матері) - [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, були у фактичних шлюбних відносинах. З 15.04.2025р. [PERSON] вважається зниклим безвісно, що підтверджується сповіщенням №267, виданим [PERSON] в.о. командира військової частини та в.о. начальника штабу військової частини [NUMBER] ЗСУ 16.04.2025р. Статтею 51 Конституції України, ч. ч. 2 та 3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (ч. 8 ст. 7 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини та за рішенням суду. Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Outcome: approved