Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

21.06.2024 адвокат Петрина Святослав Михайлович, який представляє інтереси позивача [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», ФОП [PERSON] , з участю третьої особи [PERSON] про відшкодування шкоди. В подальшому представником позивача подано заяву про виправлення описки в прохальній частині позовної заяви, в якій просить стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Українська Страхова Компанія КНЯЖА ВІЄНА ІНШУРАНС ГРУП (ПрАТ «СК «КНЯЖА») на користь [PERSON] - 30\~904,73\~грн.\~ відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу; стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] - 65\~772,80 гривень\~відшкодування матеріальної\~шкоди,\~пов`язаної\~з пошкодженням\~транспортного засобу;\~стягнути пропорційно\~до розміру\~задоволених судом\~позовних вимог\~з Приватного\~Акціонерного Товариства\~«Українська Страхова\~Компанія КНЯЖА\~ВІЄНА ІНШУРАНС\~ГРУП (ПрАТ\~«СК «КНЯЖА»)\~та ФОП\~ [PERSON] на\~користь [PERSON] : 5000,00\~грн. відшкодування витрат, понесених у зв`язку з проведенням експертного автотоварознавчого дослідження, 1\~211,20\~грн. відшкодування витрат, понесених у зв`язку з сплатою судового збору, 18 000,00 грн. (вісімнадцять тисяч гривень) витрати понесені у зв`язку із правовою допомогою. В обґрунтування позову зазначає, що 20.02.2024 року, близько 12:00, у м. Львів, вул. Клепарівська, буд. 1 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «MAN TGX 18480» д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом «Schwitz CS 24L 1362EB» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власник автомобіля «Volkswagen Tiguan» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] матеріальну шкоду. Постановою Путильського районного суду Чернівецької області від 09.05.2024 року у справі №721/282/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Цивільно-правова відповідальність водія втомобіля марки «MAN TGX 18480» д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом «Schwitz CS 24L-1362EB» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СК «КНЯЖА» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 219500419. [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «КНЯЖА» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. ПРАТ «Страхова компанія «ПрАТ «СК «КНЯЖА» визнала дану подію страховим випадком і виплатила [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 49 988,39 грн. Як вбачається із листа про прийняте рішення від ПрАТ «СК «КНЯЖА» франшиза згідно полісу ОСЦПВВНТЗ ЕР-219500419 становить 3200 гривень. Однак [PERSON] не отримала від ПрАТ «СК «КНЯЖА» повного страхового відшкодування необхідного для відшкодування матеріальної шкоди, а також від ФОП [PERSON] не отримала виплати матеріальної шкоди для ремонту її транспорного засобу. Враховуючи, що виплати страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди то з ФОП [PERSON] , як особи, яка відповідальна за завдала шкоду, її працівником [PERSON] , підлягає стягнення на користь [PERSON] різниці між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Позивач вживала заходи досудового врегулювання спору, проте виплата страхового відшкодування відбулася не в повному розмірі. Тому для захисту своїх порушених прав позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Львова від\~ 25.06.2024\~відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.59). Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від\~03.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.137). 12.07.2024 від відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, а викладені в ньому обставини такими, що не відповідають дійсності. Зазначає, що для визначення матеріального збитку, заподіяного пошкодженням автомобіля позивача, страховиком (ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП») було залучено суб`єкта оціночної діяльності ТзОВ АК «Експерт-Сервіс». Згідно Звіту № 792А/24 про оцінку автомобіля «Volkswagen Tiguan» д.н. [NUMBER] від 10.04.24р. ТзОВ АК «Експерт-Сервіс» вартість матеріального збитку, що є вартістю відновлювального ремонту даного автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу без ПДВ - складає 53 188,39 грн. Розмір страхового відшкодування 49 988,39 грн., яке було виплачене позивачу, був визначений шляхом зменшення суми матеріального збитку 53 188,39 грн. на суму франшизи 3200 грн. Отже, відповідачем було сплачено страхове відшкодування в повному обсязі у відповідності до ст.ст. 29, 31, 34, 36, 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»», тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Окрім того, просять зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, до 6000 грн. В задоволенні позовних вимог до ПрАТ "УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" відмовити в повному обсязі. 17.07.2024 від представника відповідача ФОП [PERSON] , адвоката Морозової О.В. надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач вважає позовні вимоги не обґрунтованими, передчасними та безпідставними. Не погоджується із вартістю відновлювального ремонту автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер [NUMBER] , яку визначено судовим експертом Холодцовим Д.В. згідно висновку експерта від 25 квітня 2024 р. № 22552, та вважає заявлену позивачем суму, яка підлягає стягненню із відповідача ФОП [PERSON] завищеною та такою, що не відповідає дійсному розміру завданої шкоди ТЗ. Окрім того, зазначає, що відповідача ФОП [PERSON] не було повідомлено належним про факт здійснення оцінки завданої шкоди транспортному засобу позивача внаслідок ДТП, чим позбавлено останню можливості прийняти участь під час проведення експертом відповідних замірів та не надано можливості заявити власні заперечення з приводу проведення експертизи за наслідками якої складено висновок від 25 квітня 2024 № 22552. Виплата коштів страхового відшкодування страховою компанією на користь позивача була здійснена на підставі звіту № 792А/24 про оцінку автомобіля. Саме на підставі згаданого вище звіту страховою компанію було прийнято рішення про розмір страхового відшкодування, яке у подальшому було перераховано на користь позивача, однак як вважає відповідач, страхова виплата, яка була виплачена позивачу на підставі даних звіту №729А/24, є необґрунтованою, а сам звіт незаконним. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування коефіцієнту фізичного зносу з урахуванням наявних пошкоджень неповинна перевищувати суму страхового відшкодування визначену страховим полісом, а тому може бути компенсована позивачу виключно саме страховою компанією в межах страхових сум. Відтак просить ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача ФОП [PERSON] відмовити у зв`язку з їх безпідставністю. У відповіді на відзив відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», позивач зазначив, що звіт страхової є неналежним та не допустимим доказом по справі вартості матеріального збитку виходячи із наступного. Відповідно до пункту ст. 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів № 142/5/2092 від 24.11.2003 в даному звіті не вказано: пункт г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки); пункт л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ; пункт c) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження. Звіт про оцінку автомобіля, поданий відповідачем вимогам закону для експертного висновку, що виготовлений на замовлення сторони не відповідає. Такий не виготовлявся для подання до суду та оцінювач не попереджався про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України. Відповідачем ПАТ «Українська страхова\~компанія «Княжа\~Вієна Іншуранс\~Груп», також, не спростовано висновків, викладених у висновку експерта, наданому позивачем. Щодо відзиву відповідача ФОП [PERSON] позивач, зазначив, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі фактичних витрат на відновлення транспортного засобу. При цьому, страхова компанія відшкодує вартість збитків, оцінену експертним шляхом за мінусом фізичного зносу, втрати товарної вартості та франшизи. Якщо вартість фактичних витрат з відновлення автомобіля на підставі висновку експерта, актів виконаних робіт з СТО чи оцінки експерта перевищує суму страхового відшкодування, то винуватець ДТП, повинен оплатити на користь потерпілого різницю між фактичним розміром завданих збитків та отриманим страховим відшкодуванням. Представником відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп» подано заперечення (а.с.124-127). В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, покликаючись на мотиви викладені у позовній заяві та заяві про виправлення описки в прохальній частині позовної заяви та просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача ФОП Лавренюк, адвокат Морозова О.В. позовні вимоги не визнала та заперечила проти їх задоволення, покликаючись на мотиви викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієна Іншуранс Груп», адвокат Бондарук І.Ю. в судове засідання не з`явилась, однак подала заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоча судом належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача,з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1,2\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ч.5 ст.81ЦПКУкраїни докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною першою ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 20.02.2024 року, близько 12:00, у м. Львів, вул. Клепарівська, буд. 1 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Volkswagen Tiguan» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля марки «MAN TGX 18480» д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом «Schwitz CS 24L 1362EB» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а власник автомобіля «Volkswagen Tiguan» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] матеріальну шкоду. Постановою Путильського районного суду Чернівецької області від 09.05.2024 року у справі №721/282/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. В зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «MAN TGX 18480» д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом «Schwitz CS 24L-1362EB» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «СК «КНЯЖА» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 219500419, 22.02.2024р. [PERSON] звернулась з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «КНЯЖА» визнала дорожньо-транспортну пригоду, яка трапилася 20.02.2024 року за участю автомобіля марки «MAN TGX 18480» д.н.з. [NUMBER] , з напівпричепом «Schwitz CS 24L-1362EB» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «Volkswagen Tiguan» д.н.з. [NUMBER] - страховим випадком і виплатила [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 49\~988,39грн. Встановлено, що 10.04.2024 року [PERSON] повідомила ПрАТ «СК «КНЯЖА», водія [PERSON] про огляд пошкодженого транспортного засобу 16.04.2024 року судовим експертом Холодцовим Д.В з метою визначення розміру матеріального збитку. 25.04.2024р. судовим експертом Холодцовим Д.В. було проведено огляд цього автомобіля та складено Висновок експерта №22552 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Нормою п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Відповідно до ст. 6 Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до положень ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Мінюсту та Фонду державного майна України від 24.11.2003 No142/5/2092 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення збитків з урахуванням фізичного зносу та втрати товарної вартості. Водночас згідно з пунктом 12.1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, передбаченої договором страхування. Отже, страхова компанія відшкодує вартість збитків, оцінену експертним шляхом за мінусом фізичного зносу, втрати товарної вартості та франшизи. Тому у страхової компанії не виникає обов`язку відшкодування цих коштів. Згідно зі статтею 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно Полісу №ЕР-219500419 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 гривень. Постановою Правління Національного банку України від 30.05.2022 № 109 затверджено максимальні розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160 000 гривень на одного потерпілого; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 320 000 гривень на одного потерпілого. Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 219500419 розмір франшизи становить - 3200,00 грн. Відповідно до Висновку експерта №22255 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження складеного 25.04.2024 року судовим експертом Холодцовим Дмитром Валентиновичем, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту зносу автомобілля VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП в цінах на дату ДТП без врахування податку на додану вартість становила 84 093,12 грн. Враховуючи вищезазначене з ПрАТ «СК» «Княжа» слід стягнути доплату страхового відшкодування [PERSON] , як власнику автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер [NUMBER] у розмірі 30 904,73 грн. ( тридцять тисяч дев`ятсот чотири гривні 73 копійки), (84 093,12 - 49 988,39 - 3200,00 = 30 904,73). Щодо вимог позивача до відповідача ФОП « [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ч.3 ст.1172 ЦК України підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц сформульовано висновок, що аналіз норм статей 1172 та 1187 ЦК України дає підстави стверджувати, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Водій [PERSON] керував транспортним засобом, який належав ФОП [PERSON] . Крім цього, відповідно до страхового акту № 104970/1/2023 страхувальником автомобіля марки «MAN TGX 18480» д.н.з. [NUMBER] , є ФОП [PERSON] (а.с.94). Відповідно до Постанови Судової палати Верховного Суду України у цивільних справах від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс15: «..право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Відповідно до абзацу 3 п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У пункті 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18) зроблено висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Відповідно до Висновку експерта №22255 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження складеного 25.04.2024 року судовим експертом [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобілля VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер [NUMBER] пошкодженого внаслідок ДТП в цінах на дату ДТП становила 172 120,20 грн.( в.т.ч. ПДВ 25 454,28 грн.). Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 219500419 розмір франшизи становить 3200,00 грн. Відповідно до ст. 12.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Таким чином різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер [NUMBER] та страховим відшкодуванням становить 91 227,08 гривень (дев`яносто одна тисяча двісті двадцять сім гривень 08 копійок), (172 120,20 84 093,12 + 3200,00 = 91 227,08). Однак з урахуванням усталеної практики Верховного суду (наприклад постанова, Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.04.2021, справа № 757/37909/17) у випадку виплати потерпілій особі страхового відшкодування у вигляді майнової шкоди, пов`язаної з пошкодженням автомобіля, на особистий рахунок, а не на рахунок авторизованого сервісного центру, який є платником податку та який мав би здійснити відновлювальний ремонт автомобіля, із загальної суми цього страхового відшкодування віднімається сума ПДВ. Враховуючи, що виплати страхового відшкодування недостатньо для повного відшкодування завданої шкоди то з ФОП « [PERSON] як юридичної особи, яка відповідальна за завдала шкоду, її працівником [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] різниця між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України. Порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, є основною підставою для їх відшкодування. Збитками є фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі фактичних витрат на відновлення транспортного засобу. При цьому, страхова компанія відшкодує вартість збитків, оцінену експертним шляхом за мінусом фізичного зносу, втрати товарної вартості та франшизи. Якщо вартість фактичних витрат з відновлення автомобіля на підставі висновку експерта, актів виконаних робіт з СТО чи оцінки експерта перевищує суму страхового відшкодування, то винуватець ДТП, повинен оплатити на користь потерпілого різницю між фактичним розміром завданих збитків та отриманим страховим відшкодуванням. Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, яка сталася з вини водія ФОП [PERSON] , перевищує виплачений розмір страхового відшкодування, то із ФОП [PERSON] , як юридичної особи, яка відповідальна за шкоду, завдану її працівником [PERSON] , на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням. Відповідно до Висновку експерта №22552 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження згідно договору №22522 від 10 квітня 2024 року складеного 25.04.2024 року судовим експертом Холодцовим Д.В., різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля VOLKSWAGEN TIGUAN, реєстраційний номер [NUMBER] та страховим відшкодуванням становить 91 227,08 гривень (дев`яносто одна тисяча двісті двадцять сім гривень 08 копійок), (172 120,20 84 093,12 + 3200,00 = 91 227,08). Враховуючи вищезазначене ФОП [PERSON] має здійснити відшкодування завданої шкоди [PERSON] , в розмірі 65 772,80 гривень. Щодо твердження відповідача ПАТ «СК» «Княжа» наданий позивачем висновок експерта [PERSON] № 22552 від 25.04.2024 року не може мати для суду заздалегідь встановленої сили, у зв`язку з тим, що позивачем не спростовано правильності висновків та розрахунків, викладених у Звіті № 792А/24 про оцінку автомобіля «Volkswagen Tiguan» д.н. [NUMBER] від 10.04.24 р. ТзОВ АК «Експерт-Сервіс», згідно яких було визначено та виплачено страхове відшкодування відповідачем, суд до уваги не бере, оскільки висновок експерта є належним доказом у справі, і суд має право оцінювати його, як і інші докази, за своїм внутрішнім переконанням.\~ Згідно ст. 77 ЦПК України належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх вимог\~або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже висновок експерта відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки такий виготовлений на замовлення позивача для подальшого подання до суду. Крім цього, [PERSON] понесла витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження у розмірі 5000,00 грн., що підтверджується договором №22552 про виконання судової експертизи від 10.04.2024 року, актом наданих послуг №22552 від 25.04.2024 року та платіжною інструкцією № 0.03590746805.1 від 16.04.2024 року (а.с. 45-47). Вказана сума та витрати по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів пропорційно задоволених позовних вимог. Окрім того позивачем заявлено вимоги щодо стягнення судових витрат, що складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; і поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Отже, аналізуючи норми ЦПК України щодо визначення розміру судових витрат та їх розподілу між сторонами можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд в Постанові від 10.06.2021 року по праві № 820/479/18 зазначив, що як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з Іншими суб`єктами права. При цьому необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем, як клієнтом та АО ГРАНД ГРУП ПАРТНЕРС укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 0198-ц від 09.04.2024 року (а.с.48-50). Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved