Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

У травні 2025 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 07 травня 2010 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 лютого 2015 року шлюб розірвано. Дитина проживає разом з позивачем. Дочка має інвалідність з 2013 року у звязку з повною втратою слуху при народженні, має епілепсію та поведінкові розлади, що значно підвищує витрати на її утримання та ускладнює буденне життя. Дитина потребує постійного догляду, нагляду, медичних витрат, стаціонарного лікування декілька разів на рік та реабілітації. Відповідач не приймає участі у вихованні та житті дочки. Відповідач є працездатним, отримує дохід, інших осіб на утриманні не має. Позивач просила суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] , на її ( [PERSON] ) користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з травня 2025 року до повноліття дитини, або довше у разі збереження інвалідності. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 10 червня 2025 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 24 липня 2025 року. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву у якій вказала, що позовні вимоги підтримує, просила їх задовольнити, стягнути з відповідача аліменти до досягнення дитиною повноліття та розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду відзив на позов у якому вказав, що позовні вимоги визнає повністю, просив справу розглядати без його участі. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 07 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ніжинського міськрайонного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 821 (а.с. 6 на зв.). Рішенням Ніжинського\~міськрайонного суду\~Чернігівської області\~від 02\~лютого 2015\~року шлюб\~між [PERSON] \~та [PERSON] розірвано (а.с. 8). З Витягів з реєстру територіальної громади № 2025/005446003 від 28 квітня 2025 року, №2025/005868559 від 06 травня 2025 року вбачається, що дитина зареєстрована разом із матірю за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15, 16). Згідно копії посвідчення [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 04 вересня 2013 року Носівським районним управлінням праці та соціального захисту населення Чернігівської області [PERSON] має статус «Дитина інвалід з дитинства до 18 років» (а.с. 5). Відповідач [PERSON] з 07 грудня 2016 року працює головним енергетиком у ТОВ «УБМ-ГРУП», що підтверджується довідкою ТОВ «УБМ-ГРУП» № 5 від 29 травня 2025 року (а.с.17). Відповідно до ч. 1\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.\~\~ Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3\~ст.\~181\~СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2\~ст. 182 СК України). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи, що відповідач є працездатним та може сплачувати аліменти на утримання дочки, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 29 травня 2025 року. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Щодо судових витрат у справі суд зазначає наступне. Відповідно до\~п.\~3\~ч.\~1\~ст.\~5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» позивачі\~звільняються від\~сплати судового\~збору під\~час розгляду\~справи про\~стягнення аліментів\~в усіх\~судових інстанціях,\~тому відповідно\~до вимог\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі\~1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved