Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. Посилався на те, що перебуває із відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, оскільки мають різні погляди на життя. За глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Вже тривалий час, не підтримують сімейні стосунки, разом не проживають, не ведуть спільне господарство. Шлюб носить формальний характер. Вважають, що подальше спільне життя і збереження сім`ї є неможливим та таким, що суперечить їхнім інтересам та інтересам сина. Вони не знаходять спільної позиції для вирішення будь-яких питань. Між ними частіше почали виникати непорозуміння, що і призвели до звернення до суду із даною позовною заявою. Примирення між ними неможливе. За глибоким переконанням, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Їхній син проживає разом з батьком та знаходяться на його постійному самостійному утриманні та вихованні. Спору про визначення місця проживання дитини немає, між ним та [PERSON] році укладено договір щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини з батьком. Вказував, що відповідач має намір виїхати за кордон на постійне місце проживання в іншій країні. Тому метою встановлення факту самостійного утримання та виховання батьком дитини - є необхідність отримання можливості одноосібного звернення батьком до Державних та Освітніх закладів від імені та в інтересах дітей, вибір методів виховання, вибір місця відпочинку, тощо - без участі матері. Просив розірвати шлюб, встановити факт, що має юридичне значення. Позивач у судове засідання не з`явився. У поданій до суду заяві позов підтримав, просив розглянути справу у його відсутності. Відповідач також у судове засідання не з`явилася. Від відповідача надійшла заява, в якій остання визнала позов та просила його задовольнити. Просить розглянути справу у її відсутності. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 25.07.2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис №895 (а.с.12). 10.12.2013 року відповідач змінила прізвище із « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.11). Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Як встановлено, спільне життя сторін на склалось через різні погляди на сімейне життя, інтереси та несумісності характерів. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Таким чином, суд вважає, що збереження їх сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберігати сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. Щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання сина, суд зазначає наступне. Суд, розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів, наданих позивачем, а відтак, дійшов висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав. На підтвердження обставин самостійного виховання позивачем сина судом досліджуються наступні документи: Відповідно до нотаріально посвідченого Договору від 18 червня 2025 року, сторони погодили, що їхній син буде проживати разом із батьком [PERSON] , виховуватися та перебувати на його вихованні та утриманні (а.с.14). Такдож факт, який просить встановити позивач підтверджується довідкою з ЗДО «Веснянка», [PERSON] характеристикою, Довідкою від лікаря (а.с. 17-19). Також письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] підтверджується факт самостійного виховання утримання батьком сина (а.с.20-27). Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991 року, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно з п. 2 ч. 1ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідноч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved