Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №76359648 від 07 грудня 2023 року в загальному розмірі 30590,27 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 07 грудня 2023 року між відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики №76359648, відповідно до умов якого кредитор передав у власність грошові кошти на погоджений на умовах договору строк шляхом її перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позичальника та його послугами, що передбачено ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Крім того, погодився з тим, що він до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів», які перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язання сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644 ЦК України та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію необхідну для укладення договорів. 14 червня 2021 року між позивачем та ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило належне йому право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. Відповідно до реєстру боржників №22 від 11 квітня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 липня 2021 року, ТОВ «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №76359648 від 07 грудня 2023 року в сумі 30590,27 грн, з яких: 7969,85 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 22620,42 грн сума заборгованості за відсотками. Позивач зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача за даним договором позики, ним не здійснювалося жодних нарахувань. При цьому, вказана сума заборгованості за цими договорами не погашена ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за договором позики №76359648 від 07 грудня 2023 року в загальному розмірі 30590,27грн, а також судових витрат. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 травня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до його умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 07 грудня 2023 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] із використання вебсайту https://mycredit.ua/ua/documents-license/ був укладений договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76359648. Відповідно до його умов ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати [PERSON] у власність грошові кошти у розмірі 8500,00 грн, шляхом перерахування на його банківський рахунок із використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника. Строк позики 22 дні, останній день повернення позики 28 грудня 2023 року. Базова процентна ставка/день 2,5 %. Знижена процентна ставка/день (застосовується у відповідності до умов програми лояльності) становить 2,5 %, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день (не застосовується в період воєнного стану) - 2,70%. Пеня в день (не застосовується в період воєнного стану) 2,70%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 203204,12 %. Орієнтовна загальна вартість позики 13175, 00 грн. Підписавши договір, відповідач підтвердив, що до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщений на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі. Цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п.23 договору). Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Як слідує з матеріалів справи вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, який був надісланий ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на вказану позичальником електронну пошту, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76359648 від 07 грудня 2023 року міститься код ідентифікатора відповідача - «lkrXzlwHs3», який є безпосереднім підписом відповідача. Ідентифікаційна частина договору позики містить ідентифікуючі дані [PERSON] , в тому числі зазначено рахунок позичальника № [NUMBER] . Відповідно до п. 3 договору, позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг позикодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. В Додатку №1 до договору позики № 76359648 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) від 07 грудня 2023 року, який є невід`ємною частиною договору, зазначено, що загальна вартість кредиту становить 13175,00 грн, з яких: 8500,00 - сума кредиту, 4675, 00 грн - сума нарахованих процентів за користування кредитом. Згідно п. 4 договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту. За змістом п. 6 договору, позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ», за плату, а останнє приймає права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до п. 1.2 вищевказаного договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. 28 липня 2021 року сторони цього договору уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу, внісши зміни до п.1.3 договору, а 27 жовтня 2023 року додаткову угоду №12 до цього договору, визначивши загальну суму вимоги, що відступається згідно реєстру №11 від 27 жовтня 2023 року. 13 червня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №7, якою виклали п. 9.1 договору в наступній редакції: «Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік. Ця додаткова угода до договору вступає в дію з дати її підписання сторонами і є невід`ємною частиною договору. В усьому іншому, що не зазначено в цій додатковій угоді, сторони керуються договором». Крім того, 11 квітня 2024 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №22 до цього договору, визначивши загальну суму прав вимоги, що відступається згідно реєстру боржників від 11 квітня 2024 року. 11 квітня 2024 року сторони договору факторингу підписали акт прийому - передачі реєстру боржників №22 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року та скріпили його печатками. Відповідно до витягу з реєстру боржників №12 від 11 квітня 2021 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача за договором позики №76359648 від 07 грудня 2023 року на загальну суму 30590,27 грн, з яких: 7969,85 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 22620,42 грн - сума заборгованості за відсотками. Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Отже до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право кредитора за вищевказаними кредитними договорами, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Щодо заборгованості за цим договором позики, то суд зазначає наступне. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76359648 від 07 грудня 2023 року станом на 11 квітня 2024 року становить 30590,27 грн, з яких: 7969,85 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 22620,42 грн - сума заборгованість за відсотками. В той же час, за цим договором кредит надавався строком на 22 дні, тобто до 28 грудня 2023 року, з процентною базовою ставкою/день 2,5 % В Додатку №1 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики), який є невід`ємною частиною договору, зазначено, що загальна вартість кредиту становить 13175,00 грн, з яких: сума кредиту 8500,00 грн, сума нарахованих процентів за користування кредитом\~ 46754,00 грн. Згідно з п. 4 договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту. Відповідно до п. 6 договору, позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати позики, установлених цим договором на підставі поданого до позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою, здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується одноразовим ідентифікатором. Згідно п. 16 договору, у разі якщо позичальник не дотримується умов Офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (TM «MYCREDIT») та/або правил постійно діючої акції під умовною назвою «OH MY FREEDOM (перша позика 0,01%» для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (ТМ «MYCREDIT»), знижена процентна ставка, визначена п. 2 договору, припиняє свою дію та застосовується базова процентна ставка, визначена п.п. 2.3 п. 2 договору. В такому разі проценти, нараховані за зниженою процентною ставкою, підлягаю перерахуванню за базовою процентною ставкою та сплачується позичальником в повному обсязі за весь період строку позики. Відповідно до п. 19 договору, якщо сума позики, зазначена в п.п. 2.1. п. 2 договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства (зокрема, щодо незастосування в період карантинних обмежень). Тобто умови договору позики передбачають різні умови нарахування відсотків,. При цьому слід звернути увагу, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 вказала, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до\~статті 1048 ЦК України. Як зазначено раніше позика надавалася відповідачу строком з 07 грудня 2023 року до 28 грудня 2023 року. Сторони погодили, що денна процента ставка становить 2,5%, що становитиме 4675,00 грн, а тому суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача проценти саме в розмірі 4675,00 грн . Суд не вбачає підстав для нарахування вказаних процентів в період з 29 грудня 2023 року. Крім того, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позичальником дій, обумовлених пунктом 6 договору позики (продовження строку кредитування). Суд також звертає увагу, що нарахування відсотків на підставі п. 19 договору позики, в даному випадку є необґрунтованим, зважаючи на обумовлення сторонами обмежень встановлених Законом України «Про споживче користування» (зокрема щодо незастосування в період воєнного стану). Крім того слід звернути увагу, що за змістом п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в період воєнного стану позивальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а отже нарахування відсотків за межами строку кредитування, в тому числі і в розмірі визначеному договором, є безпідставним. Щодо нарахування відсотків «до повного погашення заборгованості, проте не довше 90 календарних днів», то суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16, з урахуванням умов договору, укладеного відповідачем. Зокрема Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що «для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)». В контексті цієї цивільної справи, суд зважає, що умови договору, на яких позивач ґрунтує свої вимоги зі сплати процентів поза межами строку користування, розташовані в пункті договору, які регулюють правомірну поведінку сторін. В той де час одночасне нарахування процентів за правомірне користування кредитом та процентів як міри відповідальності є неприпустимим. При цьому цей договір містить і окремий пункт, що регулює відповідальність позичальника, яка зокрема передбачає відповідальність позичальника в разі понадстрокового користування кредитом, яка не може бути застосована в період воєнного стану (п.19 договору). Отже, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №76359648 від 07 грудня 2023 року в сумі 12\~644,85 грн, з яких: 7969,85 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 4675,00 грн - сума заборгованість за відсотками. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1251,70 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам). На підставі викладеного,

Outcome: partial