Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

22.11.2024 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати за ним право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Вимоги мотивовані тим, що вищезазначений будинок відносився до колгоспного двору, до складу якого входили [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто кожний придбав право власності на житловий будинок по 1/4 частині, вони володіли цім будинком, але не оформили право власності. Рішенням суду від 28 березня 2024 року за [PERSON] було визнано право власності на 1/4 частину як за членом колгоспного двору та на 1/4 частину як за спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , а за позивачем [PERSON] на 1/4 частину як за членом колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину житлового будинку, а також на транспортний засіб. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є він, рідний син померлого - [PERSON] та його дружина - [PERSON] . Спадкоємці за взаємною згодою вирішили поділити між собою спадщину наступним чином: [PERSON] перейде на підставі свідоцтва право власності на транспортний засіб марки CHERY, модель TIGGO, 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , а [PERSON] - право власності на 1/4 частину будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадщину, яка складається з 1/4 частини будинку, він позивач, фактично прийняв, але нотаріально факт прийняття спадщини оформити не може у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, внаслідок чого порушуються його, [PERSON] , право, як власника. За захистом своїх невизнаних прав, позивач змушений звернутися до суду з цією позовною заявою. Ухвалою судді від 27.11.2024 року було відкрито загальне позовне провадження та витребувано інформацію щодо заведеної спадкової справи відносно [PERSON] , який помер [INFO] . 06.01.2025 року до суду надійшли витребувані судом докази з Суворовської державної нотаріальної контори у м.Одеса. Надали ухвалою суду від 08.04.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд, про що повідомлено сторони. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач [PERSON] в позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності (а.с.35). Представник відповідача Василівської сільської ради Болградського району Одеської області - староста с.Каракурт Жечева О. надала на електрону пошту суду 12.12.2024 року заяву про визнання позовних вимог, розгляд справи просила проводити у відсутності їх представника (а.с.34). Окрім цього сільський голова Бойчев П., надав на електрону пошту суду 03.01.2025 року відзив, в якому позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив судові засідання проводити у відсутність їх представника. Третя особа на стороні відповідачів - [PERSON] (мати позивача) надала 26.05.2025 року заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] про час, дату та місце проведення підготовчого засідання повідомлялася у встановленому законом порядку, але про причини своєї неявки суду не повідомила, своєї позиції з приводу заявлених вимог не висловила, відзив на позовні вимоги не надала. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок (домоволодіння), розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до типу колгоспного двору (колгоспників) та до його складу входили члени цього двору: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та позивач по справі [PERSON] , [INFO] . На підставі ст.123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/4 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою №288/02-17, яка видана 20.11.2024 року старостою с.Каракурт Жечевою О. (а.с.16). Також згідно довідки Комунального підприємства «Болградське бюро технічної інвентаризації» від 03.05.2023 року за №84 за матеріалами інвентарних справ та реєстрових книг КП «Болградське БТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок під [ADDRESS] - не зареєстровано (а.с.11). Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім`я власника. Згідно з ч.1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов`язковою. В ч.4 ст. 3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Як вбачається з абз.3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об`єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно зі змістом ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Позивач вже звертався до суду для оформлення за собою права власності на свою частину в житловому будинку та рішенням Болградського районного суду Одеської області від 28 березня 2024 року по справі №497/170/24 за ним визнано право власності на 1/4 частину як за членом колгоспного двору, також рішенням визнано право власності на 1/4 частину як за членом колгоспного двору та 1/4 частину в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за [PERSON] , яка у справі є третьою особою (а.с.12-15). Так, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 07 листопада 2023 року Березівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису про смерть №539 від 07.11.2023 року, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.10). Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, в тому числі на 1/4 частину у вищевказаному житловому будинку. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є: його син [PERSON] та дружина [PERSON] , які прийняли спадщину: син шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, дружина фактом постійного проживання з померлим за однією адресою, що відповідає вимогам ст. 1268 ЦК України та підтверджується наступними доказами: - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , яке видане 25 лютого 1978 року Ряснопільською сільською радою Березівського району Одеської області на підставі актового запису №4 від 25.02.1978 року, відповідно до якого його батьком є [PERSON] (а.с.8); - заявою [PERSON] про прийняття спадщини, яка була 01 травня 2024 року засвідчена приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І., надійшла до нотаріальної контори 02.05.2024 року, зареєстрована за номером 279, міститься в матеріалах спадкової справи №14Б/2024 року (а.с.42); - свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане 04 серпня 1994 року Ряснопільською сільською радою Березівського району Одеської області на підставі актового запису №5 від 04 серпня 1994 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб та після його реєстрації дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.45 на звороті); - довідкою про склад сім`ї, яка видана Новокальчевським сільським головою Тимчук В., відповідно до якої на момент смерті [PERSON] до складу його сім`ї (зареєстрованими за однією адресою) входили дружина [PERSON] та двоє пасинків - [PERSON] та [PERSON] (а.с.41); - матеріалами спадкової справи №14Б/2024 щодо майна [PERSON] , яка заведена (почата) 19.01.2024 року державним нотаріусом Березівської державної нотаріальної контори Одеської області (а.с.39-89), відповідно до яких ще одним спадкоємцем, який звернувся до нотаріальної контори є [PERSON] , який є спадкоємцем за заповітом. Як зазначено в заповіті від 01 грудня 2017 року [PERSON] при житті зробив таке розпорядження щодо належного йому майна: земельну ділянку № [NUMBER] , масив № [NUMBER] , розташовану на території Ряснопільської сільської ради Березівського району Одеської області, площею 2,00 га, яка має кадастровий номер 5121283800:01:003:0206, передану для ведення особистого селянського господарства, заповів [PERSON] . Цей заповіт не змінено та не скасовано, а на підставі нього видано 26 серпня 2024 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке зареєстроване в реєстрі за №6-80 (а.с.77). Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1235, ст. 1236 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Так, як заповіт складений відносно частини (певного) майна, а саме земельної ділянки, то інше майно успадковують спадкоємці за законом, в даному випадку дружина та син, позивач по справі. 17 жовтня 2024 року спадкоємці [PERSON] та [PERSON] уклали між собою договір про поділ спадщини, який посвідчений державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у м.Одеса Малиновською О.К., зареєстрований в реєстрі за №6 112 (а.с.82), відповідно до якого сторони домовилися, що до [PERSON] перейде на підставі свідоцтва про право на спадщину право власності на транспортний засіб марки CHERY, модель TIGGO, 2014 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , а до [PERSON] - право власності на 1/4 частину будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Спадкоємець [PERSON] 17 жовтня 2024 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказаний транспортний засіб (а.с.87). А ось спадкоємець [PERSON] отримав 17 жовтня 2024 року постанову державного нотаріуса Суворовської державної нотаріальної контори у м.Одеса Малиновської О.К. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2736. Підставою відмови стала відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с.27) Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1218 та 1219 ЦК України визначено що входить до складу спадщини, а саме входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та які права та обов`язки особи не входять до складу спадщини, а саме, те що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з вимог ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. А відповідно до вимог ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з вимог ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Досліджені матеріали справи, відповідають встановленим нормам законодавства, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved