Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 30 травня 2019 року відповідачка приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» із метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44.4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.2-2.1.1.2.4 Умов та Правил, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Також зазначає, що всі основні умови кредитування доведені відповідачці, про що свідчить її підпис у паспорті споживчого кредиту за програмо «Кредитна лінія». На боргові зобов`язання за кредитом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку, що підтверджується п. 2.1.7.9 Умовами та правилами надання банківських послуг. Акціонерне товариство «А-Банк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 07 грудня 2024 року має заборгованість в розмірі 10 126 грн 39 к., яка складається з: заборгованості за кредитом - 6749 грн 68 к. та заборгованості по відсоткам - 3376 грн 71 к. Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу SMS-повідомлень та дзвінків із вимогою виконати взяті на себе зобов`язання. На цей час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ «А-Банк». Відповідачем окрім анкети-заяви також підписано і паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка, та багато іншого. Паспорт продукту підписано боржником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Номер телефону, на який направлявся одноразовий ідентифікатор між сторонами погоджено, а саме - його зазначено особисто відповідачем в анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», яку відповідачка підписала власноруч. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 30.05.2019 у розмірі 10 126 гривень 39 копійок та сплачений судовий збір у розмірі 3028 гривень. Представник позивача Шкапенко О.В. у судове засідання не з`явився, подав клопотання, де просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача та зазначив, що позов підтримує повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не подала. Враховуючи норми статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що 29 березня 2019 року [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» із метою отримання банківських послуг та підписала анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання послуг в АТ «А-Банк», відповідно до якої, погодилася з тим, що вказана заява разом із умовами та правилами надання банківських послуг, правилами користування основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9). Згідно з паспортом споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» в графі «підпис споживача» підпис [PERSON] відсутній, однак наявна відмітка про те, що підпис клієнта [PERSON] 30.05.2019, підтверджено ОТП 05 з номера телефону [NUMBER] , що ознайомлений з дійсними умовами та правилами надання банківських послуг. Номер телефону зазначений відповідачем в анкеті-заяві (а.с. 10). Конкретні умови та правила надання банківських послуг чи тарифи кредитування по конкретному виду карти відповідач не підписувала. Згідно з довідкою за картами [PERSON] відкрито рахунок № [NUMBER] та видано картку № [NUMBER] , строком дії до грудня місяця 2024 року (а.с 11). Відповідно до довідки за лімітами, клієнту [PERSON] по кредитному договору б/н від 30.05.2019 встановлений кредитний ліміт, який неодноразову змінювався, востаннє 25.10.2024 збільшено до 6800 гривень (а.с. 12). [PERSON] користувалася кредитними коштами, вносила платежі на їх повернення, що відображено у розрахунку заборгованості за договором №б/н від 30.05.2019 укладеного між АТ «А-банк» та клієнтом [PERSON] станом на 07.12.2024 (а.с. 6 зворот - 8). З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 07.12.2024, заборгованість відповідача перед позивачем складається з: заборгованості за тілом кредиту (прострочений) - 6749 грн 68 к., заборгованості за процентами - 3376 грн 71 к., що разом становить 10 126 гривень 39 копійок. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Предметом цього позову є стягнення заборгованості за договором банківського обслуговування, який є змішаним договором відкриття рахунку та кредитування. Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами (ст. 1067 ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка. Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфа 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 1069 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, просив у тому числі, крім тіла кредиту (суми, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором від 30.05.2019 року, посилався на витяг з умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-банк», розміщеного на сайті: https://а-bank.соm.ua/terms в розділі «Умови та правила», Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна GOLD», «Зелена» (а.с. 21 зворот - 22). При цьому матеріали справи не містять підтверджень того, що відповідачка, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», була ознайомлена саме з такою редакцією правил надання банківських послуг та погоджувалася на долучені до позовної заяви тарифи кредитування. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг, відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, наданий банком витяг з умов та правил надання батьківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим Банком. Крім того, роздруківка із сайту належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Також, суд вважає безпідставними посилання позивача на те, що всі умови кредитування викладені в паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, безспірно свідчить про погодження всіх істотних умов договору укладеного з відповідачем, оскільки анкета-заява не містить жодних відомостей про сам паспорт, як складову цього договору. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховний суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 у справі №393/126/20 сформував висновок про те, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його зміст. У цьому випадку паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», яким обумовлено проценти, є лише інформацією, яка містить відомості щодо користування трьома різновидами типів кредитних карток, із зазначенням різних базових процентних ставок і зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019, тобто не є істотною умовою конкретно укладеного з відповідачем кредитного договору. Так, у розділі 4 вказаного паспорту містяться застереження, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених у паспорті, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуг кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Крім цього, матеріали справи не містять жодних доказів, яка саме кредитна картка видана відповідачу та на який строк, чим не підтверджено посилань у позові на визначення сторонами сплати процентів за користування кредитом у розмірі 44,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Таким чином, зазначений паспорт споживчого кредиту, як це передбачено ст. 7 Закону України «Про споживче кредитування» є лише рекламою споживчого кредиту і передує укладенню самого договору, та як правило містить узагальнену інформацію про умови кредитування, орієнтовану загальну вартість кредиту та максимальний строк, на який надається кредит та ряд застережень. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір та порядок сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому суд приходить до висновку що позов в частині стягнення з [PERSON] відсотків за користування кредитними коштами є необґрунтованим. Таким чином у цій справі до стягнення підлягає лише фактично використана та не повернута сума кредиту (тіло кредиту). Із наданих позивачем доказів, зокрема з розрахунку заборгованості за договором вбачається, що відповідачка активно користувалася кредитними коштами. Згідно з розрахунком заборгованості за договором, заборгованість за тілом кредиту становить - 6749 гривень 68 копійок. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони. Відповідачка будь-яких доказів на спростування розміру заборгованості за тілом кредиту суду не надала. Враховуючи зазначене вище, з урахуванням обставин та підтверджуючих ці обставини документів, з огляду на норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог АТ «А-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у зв`язку з чим із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором (тіло кредиту) в сумі 6749 гривень 68 копійок. Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки [PERSON] у користь позивача слід стягнути 2018 грн 16 к. сплаченого судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial