Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 9 605,00 грн майнової шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, відшкодування заподіяної моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн, стягнення 10 000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги та 968,96 грн судового збору. Рішенням Вараського міського суду Рівненської області від 09 червня 2025 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задоволено частково.\~Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди, 48,77 грн судового збору, 503,31 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 11 червня 2025 року [PERSON] подала до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у якій просить ухвалити додаткове рішення у справі №565/449/25, яким стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 8 000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги. З 11 по 25 червня 2025 року суддя перебувала у відпустці. Ухвалою суду від 27 червня 2025 року розгляд заяви [PERSON] призначено на 07 липня 2025 року. 07 липня 2025 року розгляд заяви відкладено на 17 липня 2025 року. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у судове засідання будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду заяви, не з`явилися. Представник [PERSON] адвокат Мороченець Я.І. в судовому засіданні просив заяву задовольнити з підстав, викладених у ній. Представника [PERSON] адвокат Редзель М.М., в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви [PERSON] вказавши, що заява є безпідставною. Суд,\~заслухавши пояснення\~учасників справи,\~розглянувши заяву про\~ухвалення додаткового\~рішення, дійшов наступного висновку. Ухвалою суду від 04 березня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. 24 березня 2025 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву у якому міститься попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які відповідач планує понести у зв`язку з розглядом справи на правову допомогу 8\~000,00 грн. Ухвалою суду від 31 березня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 09 червня 2025 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у даній справі. Повне судове рішення у справі №565/449/25 складено 10 червня 2025 року. У судовому засіданні до закінчення судових дебатів, представник відповідача заявив про надання доказів, що підтверджують витрати на правову допомогу у порядку та строки, визначені ч.8 ст.141 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті. Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною восьмою ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Положеннями ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Практична реалізація такого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст.134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). У ч.3 ст.133 ЦПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1 ст.137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За приписами\~ч.4\~ст.137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, відповідачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 19 серпня 2024 року, укладений між Адвокатським бюро «Мороченця Ярослава» та [PERSON] , договір про врегулювання відносин за надання правової допомоги від 19 серпня 2024 року, укладений між Адвокатським бюро «Мороченця Ярослава» та [PERSON] , акт приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги від 10 червня 2025 року, рахунок №1 від 10 червня 2025 року. У п.1.5. договору зазначено, що клієнт доручає адвокатському бюро, зокрема, здійснювати представництво, захист прав та інтересів клієнта в суді, вчиняти від імені клієнта усі процесуальні дії, які може вчиняти сам клієнт. Безпосереднє представництво, захист інтересів клієнта від імені Адвокатського бюро здійснюватиме адвокат Мороченець Я.І. (п.1.8. договору). Відповідно до п.4.1. договору на визначення розміру гонорару Адвокатського бюро впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової (правничої допомоги) враховується при визначенні обгрунтованого розміру гонорару. Згідно з п.4.2. договору гонорарні відносини визначаються за домовленістю сторін та регулюються окремим договором, зміст якого є конфіденційним. Договір про врегулювання відносин за надання правової допомоги від 19 серпня 2024 року регулює гонорарні відносини між адвокатським бюро та клієнтом, що виникають внаслідок виконання адвокатом доручень клієнта на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 19 серпня 2024 року в частині цивільних правовідносин сторін (п.2.1.). В п.2.2. договору зазначено, що сторони домовилися визначити погодинну та фіксовану оплату за надані послуги, які виконуються з приводу консультування, ознайомлення з письмовими матеріалами, підбір законодавства та практики Верховного суду 500,00 грн за годину, фіксовану ставку підготування адвокатського запиту 1 000,00 грн кожен, підготування позовної заяви, відзиву на позовну заяву з необхідними документами до суду 2\~500,00 грн, підготування процесуальних документів під час розгляду справи судом (відповідь на відзив, заперечення 1\~500,00 грн, інші заяви або клопотання - 500,00 грн за кожне), представництво інтересів в суді першої інстанції (незалежно відкількості судових засідань) 4\~000,00 грн. Оплата гонорару має бути проведена на банківський рахунок у строк, встановлений в рахунку на оплату. У матеріалах справи міститься ордер серії ВК №1162559 про надання правничої допомоги [PERSON] , виданий Адвокатським бюро «Мороченця Ярослава» адвокату Мороченцю Я.І. 25 лютого 2025 року та копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Мороченця Я.І. Відповідно до акта приймання-передачі наданих послуг від 10 червня 2025 року адвокат надав наступні послуги: - надання юридичних консультацій клієнту з приводу замовленого ним виду правової допомоги, узгодження правової позиції стосовно способу захисту прав та інтересів клієнта 1 година (500,00 грн), - вивчення та здійснення юридичного аналізу наданих позивачем документів, в тому числі тих, які надійшли разом з позовною заявою - 1 година (500,00 грн), - вивчення адвокатом положень матеріального та процесуального права, підбір та аналіз законодавства, практики Верховного Суду, в частині, необхідній для підготовки та подання до суду відзиву на позовну заяву для повного та належного захисту прав та охоронюваних законом інтересів клієнта під час розгляду справи в суді першої інстанції. Вивчення адвокатом судової практики щодо вирішення аналогічних спорів - 1 година (500,00 грн), - підготування та подання до суду відзиву на позовну заяву 2\~500,00 грн, - представництво інтересів клієнта під час розгляду справи №565/449/25 у Вараському міському суді 4\~000,00 грн. За перераховані послуги варстість правової допомоги складає 8\~000,00 грн. У рахунку №1 від 10 червня 2025 року зазначено, що [PERSON] має сплатити Адвокатському бюро «Мороченця Ярослава» 8\~000,00 грн протягом одного місяця з моменту набрання рішенням у справі №565/449/24 від 09 червня 2025 року законної сили. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2023 року у справі №591/550/20). У додатковій постанові Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 вказано, що при розподілі судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду від 03 грудня 2021 року у справі №927/237/20). Витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19). У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.137 ЦПК України. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Allia№ce Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідач просить стягнути з позивача 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви [PERSON] та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2 000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги. Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, обґрунтованості, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.

Outcome: partial