Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

01 травня 2025 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначила, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 19 грудня 2017 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через втрату розуміння один до одного, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, втрату почуття взаємної любові та поваги один до одного. Подружні відносини між ними припинені, проживають окремо з 2022 року, а тому просить розірвати шлюб. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Губська Ю.О. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 29 липня 2025 року представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без їх участі, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Зазначила, що позивач не бажає зберігати шлюб, оскільки це суперечить її інтересам. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 28 липня 2025 року в телефонному режимі зазначив, що йому відомо про розгляд справи, однак з`явитись він не може, оскільки перебуває на роботі. Також зазначив, що бажає зберігти шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що\~шлюб\~між\~сторонами\~зареєстровано\~19 грудня 2017 року Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний актовий запис № 59 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через втрату розуміння один до одного, різні погляди на сімейне життя та обов`язки, різні характери та відсутність довіри. Ведення між ними спільного господарства припинено, проживають окремо з 2022 року. Подружні відносини між ними припинені. У даній справі відповідач не навів обґрунтованих доводів, яким чином він зможе примиритись з позивачкою, яка примирюватись з ним категорично не бажає, що вона підтвердила в заяві свого представника від 29.07.2025 року. Примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощом Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. Судом не вирішувалося питання щодо спільно нажитого майна та місця проживання дітей, оскільки таких вимог сторони не заявляли. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки, позивач не виявила бажання змінити шлюбне прізвище після розірвання шлюбу, то суд вважає за необхідне залишити після розірвання шлюбу їй шлюбне прізвище - " [PERSON] ". Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач не просила стягнути з відповідача на свою користь сплачений нею судовий збір, то суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 1211,20 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved