Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи тим, що [PERSON] є побутовим споживачем послуг із розподілу природного газу за адресою:\~ [ADDRESS] , та є власником нерухомого майна за цією адресою. Із 01.01.2022 по 01.05.2025 щомісячно відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та укладеного договору до сплати боржнику нараховується: з 01.01.2022 в сумі 6,86 грн; з 01.02.2022 у сумі 55,26 грн; з 01.01.2023 в сумі 55,26 грн; з 01.01.2024 в сумі 55,26 грн, з 01.01.2025 у сумі 55,26 грн, які він має сплачувати відповідно до п.6.6 договору до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, а саме ухиляється від сплати наданих послуг з розподілу природного газу, тому станом на 01.05.2025 виникла заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу в сумі 2162,00 грн, 3% річних в розмірі 68,16 грн та інфляційні витрати в сумі 307,77 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» заборгованість за надані послуги з розподілу природного газу у розмірі 2162,00 грн, 3% річних - 68,16 грн, інфляційні витрати 307,77 грн та судовий збір в сумі 3\~028,020грн, а всього 5565,93 грн. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та прохала суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала. Згідно з п. 2 ч.7, ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~вважається такою,\~що повідомлена\~належним чином.За таких обставин, за згодою позивача проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Правові засади функціонування ринку природного газу України засновані на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу, визначає Закон України «Про ринок природного газу». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» побутовий споживач - це фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (Закон України «Про ринок природного газу»). Статтею 40 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним. 27 липня 2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу, затверджені Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496, та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827, а також Кодекс газорозподільних систем, затверджений постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року за №2494, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1379/27824. Судом встановлено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно [PERSON] є власником майна за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-14). Відповідач є побутовим споживачем послуг із розподілу природного газу за адресою: [ADDRESS] та має персональний код ідентифікації споживача (Код ЕІС: 56ХМ26І01049630Y) як суб`єкта ринку природного газу, що підтверджується заявою-приєднанням від 28.12.2021 (а.с.12). Із картки споживача вбачається, що відповідач споживав природний газ із січня 2022 року по травень 2025 року, а тому йому щомісячно відповідно до вимог Кодексу газорозподільчих систем та Договору нараховувалися кошти за послуги з розподілу природного газу, які споживач повинен сплачувати відповідно до п.6.6 Договору до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу на підставі рахунку Оператора ГРМ, але відповідачем не було проведено оплати (а.с.20). Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу надання послуг з розподілу природного газу та їх оплати, які регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Законом України «Про ринок природного газу», та\~Цивільним кодексом України. За нормами ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, комунальні послуги, зокрема, послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, зокрема споживачі (індивідуальні та колективні); виконавці комунальних послуг. Згідно п. 1 ч. 2 цієї статті - виконавцями комунальних послуг, зокрема, послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про ринок природного газу»\~розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За нормами ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Відповідно до пункту 1.3. Типового договору розподілу природного газу - фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Факт приєднання [PERSON] до умов Типового договору розподілу природного газу суд вважає доведеним, оскільки останній отримував послуги з постачання природного газу, а тому, відповідно, отримував і послуги з розподілу природного газу. Тому суд приходить до висновку, що відповідач приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, отримував послуги з розподілу природного газу, проте обов`язок щодо оплати цих послуг не виконав, оплату не здійснював. За нормами статей\~526,\~629 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки відповідач\~покладені законодавством зобов`язання щодо оплати послуг з розподілу природного газу належним чином не виконує, позовні вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме: у розмірі 2162,00 грн. Відповідно до ст.\~525,\~526,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк виконання, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом,пенею)є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові уразі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка,що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Крім того, ч. 2\~ст. 625 Цивільного кодексу України\~визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з [PERSON] підлягають стягненню: 3 % річних в сумі 68,16 грн та інфляційні витрати в розмірі 307,77 грн. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача згідно зі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved