Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулось до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором №3497523 від 28.02.2023 року у розмірі 105931,91 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 28.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» (первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3497523, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого Товариство надало відповідачу грошові кошти у сумі 20000,00 грн на картку позичальника [NUMBER] на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування та виконати інші дії. Кредит надається строком на 359 днів, стандартна процентна ставка 2,00% в день. 28.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» (перейменоване в ТОВ «СВЕА ФІНАНС») було укладено договір факторингу № 01.02-77/23, відповідно до умов якого, первісний кредитор передав фактору, а фактор прийняв права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у клієнта за кредитними договорами, укладеними між боржником та клієнтом. Відповідно до додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 01.02-77/23 від 28.11.2023, в тому числі було відступлено і заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 3497523 у розмірі 105931,91 грн. Після відступлення позивачу права грошової вимоги, відповідач не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «СВЕА ФІНАНС», ні на рахунки попередніх кредиторів. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2025, головуючим суддею визначено Кошеля Б.І. та матеріали передані для розгляду. Ухвалою судді від 28 квітня 2025 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Позивач\~ в судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в прохальній частині позовної заяви просили розгляд справи проводити у\~ відсутності представника позивача, не заперечують протии ухвалення заочного рішенняю. Відповідач, який належним чином повідомлявся про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, не скористався, в судове засідання не з`явився, представника не направив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, а тому згідно ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 28.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено Договір № 3497523 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти (кредит) у сумі 20000,00 грн (п.1.2 Договору). Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору кредит надається строком на 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Стандартна процентна ставка 2,00% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою становить 164000,00 грн. Відповідно до п. 2.1 Договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . У Додатку №1 до Договору сторонами погоджено «Графік платежів», у якому визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, та встановлена орієнтовна загальна вартість кредиту. Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна» (чинними в редакції на момент укладення договору) встановлено порядок надання фінансових послуг ТОВ «Лінеура Україна». Даний Договір підписаний порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Крім того, в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. ТОВ "Універсальні платіжні рішення" листом від 04.03.2024 за вих..№ 5807-0403 повідомило про успішність перерахування коштів 28.02.2023 18:08:09 на суму 20000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay/ua - 206762178, призначення платежу: зарахування 20000,00 грн на карту [NUMBER] . Відповідно до наданого первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 28.11.2023 заборгованість відповідача за кредитом складає 105931,91 грн, з яких: 19999,99 грн - основний бог та 85931,92 грн - заборгованість за відсотками. Також, судом встановлено, що 28.11.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу № 01.02-77/23, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передає ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» за виплату належні йому права вимоги, а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» приймає належні права вимоги до боржників, вказаним у реєстрі боржників. На виконання умов вказаного договору факторингу, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» сплатило ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти в сумі 1444991,71 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 29.11.2023 за № 9386. Відповідно до Витягу реєстру боржників №1 до Договору факторингу № 01.02-77/23 від 27.11.2023 ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3497523 від 28.02.2023 в сумі 105931,91 грн, з яких 19999,99 грн - основний борг та 85931,92 грн - заборгованість за відсотками. 25.03.2024 змінено назву Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС». Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Встановлено, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, що виникли з Кредитного договору. Згідно з частинами першою, третьою статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного суду від 12 січня 2021 р. у справі № 524/5556/19). Вищевказаний кредитний договір № 3497523 від 28.02.2023 підписаний відповідачем електронним підписом, а наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Отже, вказаний кредитний договір, підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 28.02.2023 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Таким чином, надані представником позивача копії договору факторингу, квитанція про перерахування грошових коштів та реєстру права вимоги є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що 28.02.2023 виникли договірні відносини між первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем у зв`язку з укладенням Кредитного договору №3497523. Відповідач будучи вільним в укладенні вказаного кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодився, підписавши особисто кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. [PERSON] отримала кредитні кошти і у неї виникло зобов`язання повернути їх, у розмірах та у строки, зазначеними в кредитному договорі. ТОВ «СВЕА ФІНАНС» («Росвен Інвест Україна») є правонаступником первісного кредитора, що свідчить про належні правові підстави для переходу права вимоги до [PERSON] і товариство вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення коштів. Факт відступлення права вимоги від первісного кредитора до позивача в цій справі встановлено належними та допустимими доказами. Наданий позивачем розрахунок повністю відповідає умовам Договору: у ньому відображена сума виданого кредиту та нарахування процентів. Крім того, відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розмір заборгованості, а відтак наданий позивачем розрахунок заборгованості за відсутності альтернативного розрахунку від відповідача, приймається судом як достовірний. Враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню, тому позов задовольняє. Суд, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, доходить висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір з урахуванням положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в сумі 2422,40 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі 2422,40 грн.

Outcome: approved