Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором позики від 27.08.2024 у розмірі 410000 грн, що станом на день укладення договору позики еквівалентно 10000 доларів США; 3% річних у розмірі 6933,17 грн; інфляційні витрати у розмірі 36530,22 грн. Позов обґрунтований тим, що 27.08.2024 між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мустафаєвою Е.Б. та зареєстрований\~ в реєстрі №1072. Відповідно до умов договору позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 410000 грн, що сторони обрали еквівалентом 10000 доларів США, відповідач зобов`язався повернути вказану суму в строк до 27 вересня 2024 року. Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання за умовами договору не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка складає 410000 грн основної суми заборгованості, 3% річних у розмірі 6933,17 грн; інфляційні витрати у розмірі 36530,22 грн, у зв`язку з чим позивач звертається до суду за захистом свої прав. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити без його участі, позов підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судові засідання не з`являється, про дату та час судового розгляду повідомлявся судом завчасно та належним чином. Відзиву щодо заявлених позовних вимог або будь-яких заяв від відповідача до суду не надходило. В подальшому, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України судом розміщено оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду, однак останній в судове засідання на вказану в оголошенні дату не з`явився, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі до суду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив. Частиною 11 статті 128 ЦПК України передбачено, що з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача розглядає справу в заочному порядку. Під час розгляду справи судом встановлено наступне. 27.08.2024 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 410000 грн, що сторони обрали еквівалентом 10000 доларів США на строк до 27.09.2024. Договір посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мустафаєвою Е.Б., зареєстровано в реєстрі №1072. Згідно з п. 4 вищезгаданого договору відповідач отримав готівкою від позивача грошові кошти в сумі 410000, що сторони обрали еквівалентом 10000 доларів США до підписання цього договору. Відповідно до п. 3.1 Договору відповідач зобов`язаний повернути позивачу предмет позики у гривні в еквіваленті доларів США за офіційним курсом НБУ на відповідний день повернення (або у доларах США. Відповідно до п. 6 договір, укладений сторонами, є безпроцентним. Відповідно до п. 7 Договору позики відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання за даним договором. Якщо Позичальник своєчасно до вказаного строку не поверне Позикодавцю суму позики, то Позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, тобто несплачену у строк суму основного боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми. Позивач вказує, що відповідачем зобов`язання за договором позики не виконуються, в зв`язку з чим виникла заборгованість. Період прострочення грошового зобов`язання складає 206 днів. Загальна сума заборгованість складається з: 410 000 грн сума боргу; 36 530,22 - інфляційне збільшення; 6933,17 грн штрафні санкції. Відповідачем не надано суду доказів того, що заборгованість ним хоча б частково погашена. За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Згідно ст. 1047 ЦКУ договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Виходячи з вимог статей 1046, 1047, 1049 ЦК України у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування цих положень закону суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц сформовано висновок, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Позивачем надано нотаріально посвідчений договір позики від 27.08.2024. Відповідачем не надано суду доказів того, що договір позики, який укладено між сторонами є нечинними, їх дійсність не спростована. Позову про визнання правочину недійсним (удаваним) відповідач не подавав, відповідних судових рішень щодо встановлення таких обставин суду не надано. З огляду на положення цивільного законодавства даний правочин є укладеним. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦКУ якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом із тим, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на викладене, з урахуванням того, що відповідач в період дії воєнного стану, який введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, визначеної ст. 625 ЦК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом прийнято рішення про часткове задоволення заявленого позову на суму 410000 грн, а позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 4100 грн.

Outcome: partial