Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

23 жовтня 2023 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати дійсними договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16 січня 2013 року, укладений між ним та сільськогосподарським виробничими кооперативом «Злагода», згідно якого він купив у СВК «Злагода» нежитлове приміщення будинок пасічника, яке розташовано в [ADDRESS] ; договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16 січня 2013 року, укладений між ним та сільськогосподарським виробничими кооперативом «Злагода», згідно якого він купив у СВК «Злагода» нежитлову будівлю склад для зберігання сільськогосподарського інвентарю та обладнання, який розташовано в [ADDRESS] ; договір купівлі-продажу нерухомого майна від 16 січня 2013 року, укладений між ним та сільськогосподарським виробничими кооперативом «Злагода», згідно якого він купив у СВК «Злагода» нежитлове приміщення адміністративну будівлю, яка розташована в [ADDRESS] та визнати за ним право власності на вказане нерухоме майно. В обґрунтування позову вказав, що він 16 січня 2013 року придбав у СВК «Злагода», від імені якого діяла ліквідатор Черепенко Вікторія Григорівна за обумовлену сторонами ціну, нерухоме майно підприємства, а саме нежитлові приміщення \- будинок пасічника, склад для зберігання сільськогосподарського інвентарю та обладнання та адміністративну будівлю. Розрахунок за договорами купівлі продажу здійснено у повному обсязі та на підставі відповідних актів прийому-передач, спірне майно було передано йому як власнику. Після оплати вартості придбаного майна, та прийняття його за актами прийому-передач, позивач звернувся до ліквідаційної комісії СВК «Злагода» для нотаріального посвідчення договору. Однак, йому повідомили, що вказані договори є дійсними та подальше їх нотаріальне посвідчення не вимагається. На даний час державну реєстрацію СВК «Злагода» припинено та він не встиг нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна. Посилаючись на приписи частини другої статті 220, статей 328, 334 ЦК України, просив визнати спірні договори дійсними та визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно. Ухвалою суду від 27 жовтня 2023 року позовна заява [PERSON] залишена без руху для усунення недоліків, які усунуті 06 грудня 2023 року Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження по справі. Ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 16 червня 2025 року поновлено процесуальний строк [PERSON] для подання заяви про долучення доказів та прийнято до розгляду подані позивачем 03 червня 2025 року докази. У судове засідання 22 липня 2025 року позивач [PERSON] не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач Воскресенська селищна рада Миколаївського району Миколаївської області у судове засідання свого представника не направила, надіслала заяву в якій просила справу розглянути за відсутності представника та не заперечувала проти задоволення позову. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 16 січня 2013 року без номера, укладеного між сільськогосподарським виробничими кооперативом «Злагода», в особі ліквідатора Черепенко Вікторії Григорівни, що діяла на підставі постанови господарського суду Миколаївської області від 21 лютого 2012 року та [PERSON] , останній на підставі цивільно-правової угоди придбав нежитлову будівлю будинок пасічника, що розташована в с. Михайло-Ларине Жовтневого району Миколаївської області (а.с.132-133). Згідно пункту 1 розділу 2 вказаного договору, продаж майна здійснено за 10000 грн. Умовами розділу 3-5 цього ж договору сторонами узгоджено порядок оплати коштів, а також умови набуття майна, придбаного за цим договором у власність. Так, відповідно до розділу 5 договору купівлі-продажу від 16 січня 2013 року, майно за цим договором переходить у власність покупця за умови повної сплати суми вказаної в розділі 2 цього Договору в триденний строк, шляхом складання сторонами акту прийому-передачі майна. З Акту приймання-передачі майна до договору купівлі-продажу від 18 січня 2013 року вбачається, що на виконання умов договору купівлі-продажу від 16 січня 2013, [PERSON] прийняв у своє відання майно \- нежитлову будівлю, 1957 року побудови будинок пасічника, що розташована в с. Михайло-Ларине Жовтневого району Миколаївської області (а.с.134). Крім того, між цими ж сторонами 16 січня 2013 року укладено договір купівлі-продажу без номера, за яким [PERSON] також придбав у сільськогосподарського виробничого кооперативу «Злагода», нежитлову будівлю склад для зберігання сільськогосподарського інвентарю та обладнання, що розташована с. Михайло-Ларине Жовтневого району Миколаївської області (а.с.135-136). Згідно пункту 1 розділу 2 вказаного договору, продаж майна здійснено за 41000 грн. Умовами розділу 3-5 цього ж договору сторонами узгоджено порядок оплати коштів, а також умови набуття майна, придбаного за цим договором у власність. Так, відповідно до розділу 5 договору купівлі-продажу від 16 січня 2013 року, майно за цим договором переходить у власність покупця за умови повної сплати суми вказаної в розділі 2 цього Договору в триденний строк, шляхом складання сторонами акту прийому-передачі майна. З Акту приймання-передачі майна до договору купівлі-продажу від 18 січня 2013 року вбачається, що на виконання умов вказаного вище договору купівлі-продажу, [PERSON] прийняв у своє відання майно \- нежитлову будівлю, 1970 року побудови склад для зберігання сільськогосподарського інвентарю та обладнання, що розташована в с. Михайло-Ларине Жовтневого району Миколаївської області та яке за своїми характеристиками перебувало в непридатному для використання стані (а.с.137). Окрім того, 16 січня 2013 року між сільськогосподарським виробничими кооперативом «Злагода», в особі ліквідатора Черепенко Вікторії Григорівни та [PERSON] також укладено договір купівлі-продажу без номера, за яким [PERSON] придбав у СВК «Злагода» нежитлове приміщення адміністративна будівля, що розташоване в с. Михайло-Ларине Жовтневого району Миколаївської області (а.с.138-139). Згідно пункту 1 розділу 2 вказаного договору, продаж майна здійснено за 47000 грн. Умовами розділу 3-5 цього ж договору сторонами узгоджено порядок оплати коштів, а також умови набуття майна, придбаного за цим договором у власність. Так, відповідно до розділу 5 договору купівлі-продажу від 16 січня 2013 року, майно за цим договором переходить у власність покупця за умови повної сплати суми вказаної в розділі 2 цього Договору в триденний строк, шляхом складання сторонами акту прийому-передачі майна. Відповідно до Акту приймання-передачі майна до договору купівлі-продажу від 18 січня 2013 року, на виконання умов договору купівлі-продажу, [PERSON] прийняв у своє відання майно \- нежитлове приміщення \- адміністративну будівлю, яке за своїми характеристиками перебувало в непридатному для використання стані (а.с.140). Аналізуючи досліджені вище договору купівлі-продажу від 16 січня 2013 року, у сукупності з актами прийому-передачі майна за договором купівлі-продажу суд дійшов висновку, що між позивачем [PERSON] та сільськогосподарським виробничими кооперативом «Злагода» в особі ліквідатора Черепенко Вікторії Григорівни, що діяла на підставі постанови господарського суду Миколаївської області від 21 лютого 2012 року було укладено договору купівлі-продажу нерухомого майна, які повністю сторонами договору виконані. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вказаних законодавчих змін, адресою розташування спірного майна на даний час є с. Михайло-Ларине Миколаївського району Миколаївської області. Згідно статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Виходячи з висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 04 березня 2019 року по справі №665/2266/16-ц однією з умов застосування частини другої статті 220\~ЦК України та визнання правочину дійсним у судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. При розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування частини другої статті 220 ЦК України. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, державна реєстрація СВК «Злагода» припинено а, правонаступники товариства відсутні. Отже, можливість нотаріального посвідчення спірного правочину втрачена. Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування до спірних правовідносин приписів частини другої статті 220 ЦК України. Оскільки судом установлено, що між позивачем [PERSON] та ліквідаційною комісією СВК «Злагода» відбулось повне виконання спірного договору, продавець передав, а позивач прийняв спірне нерухоме майно та сплатив його вартість, то спірний правочин можливо визнати дійсним. Підстави набуття права власності регламентовані статтею 328 ЦК України. Згідно частини першої та другої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 334 К України). Спірне нерухоме майно знаходиться в с. Михайло-Ларине Миколаївського району Миколаївської області, не перебуває в комунальній власності та не перебуває на балансі Воскресенської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області. Відомості щодо спірного нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості відсутні. Згідно довідки КП «ММБТІ» від 19 квітня 2021 року №3-167, за результатами обстеження встановлено, що нежитлова будівля \- будинок пасічника, зазначена літерою «А», загальною площею 203,2 кв м, розташоване по [ADDRESS] (а.с.13). Згідно довідки КП «ММБТІ» від 19 квітня 2021 року №3-169, за результатами обстеження встановлено, що нежитлова будівля \- склад для зберігання сільськогосподарського інвентарю та обладнання, зазначена літерою «А», загальною площею 621,5 кв м, розташована по [ADDRESS] (а.с.20). Згідно довідки КП «ММБТІ» від 19 квітня 2021 року №3-168, за результатами обстеження встановлено, що нежитлова будівля з господарськими будівлями \- адміністративна будівля, зазначена літерою «А», загальною площею 459, 7 кв м, при якій наявні котельня під літ. «Б», підвал, зазначений літ. «Впд» та вбиральня, зазначена літ. «Г» розташовані по [ADDRESS] (а.с.16). У свою чергу, залучений до участі у справі у якості відповідача орган місцевого самоврядування, до якого перейшли права та обов`язки Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, як правонаступника однієї зі сторін договорів купівлі-продажу від 16 січня 2013 року своїх заперечень стосовно позовних вимог [PERSON] до суду не подав та в адресованій суду заяві визнав позовні вимоги останнього, чим фактично погодився із пред`явленими позовними вимогами [PERSON] . За вказаного, оцінивши в сукупності докази по справі, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі, що відповідає способам судового захисту, передбаченого статтею 16 ЦК України.

Outcome: approved