Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 7000 гривень матеріальної шкоди та 20000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України відносно [PERSON] , що встановлено вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2024 року. Ухвалою суду від 24.03.2025 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач у наданий судом строк своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не подала, заперечення щодо розгляду справи в спрощеному порядку подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, хоча відповідач була ознайомлена з матеріалами цивільної справи та отримала копію позовної заяви та доданих документів, відтак у відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. В ході розгляду справи сторонами заяви чи клопотання не подавались. При дослідженні матеріалів справи встановлено наступне. Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2024 року, який набрав законної сили 29.08.2024 року та не оскаржувався в установлено порядку, [PERSON] визнано винною у пред`явленому обвинуваченні за ст. 190 ч. 1 КК України і призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. Зі змісту вироку суду вбачається, що у квітні 2024 року (точний час не встановлено) [PERSON] маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та свідомо бажаючи настання наслідків свого діяння, з корисливих мотивів, розмістила неправдиве оголошення про надання інтимних послуг у всесвітній мережі Інтернет, на сайті «ukrhot.com», зазначивши для зв`язку номер телефону [NUMBER] , який належить її знайомому [PERSON] . Так, 28.04.2024 потерпілий [PERSON] , знайшовши оголошення на вищевказаному сайті, зв`язався з [PERSON] за вищевказаним номером телефону, після чого остання переконала потерпілого здійснити передплату за інтимні послуги у сумі 1000 гривень, які насправді надавати не збиралась. В подальшому 28.04.2024 о 22 годині 59 хвилин потерпілий [PERSON] , будучи введеним в оману, маючи на меті придбання інтимних послуг, перерахував грошові кошти в сумі 1000 гривень зі свої банківської карти АТ «ПУМБ» № [NUMBER] на банківську карту, емітовану АТ «ПУМБ» № [NUMBER] , яка оформлена на [PERSON] . Після чого під час листування у месенджері «Vіbеr» з потерпілим [PERSON] , [PERSON] , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, не маючи наміру надавати інтимні послуги, переконала потерпілого перерахувати решту суми у розмірі 6000 гривень на вищезазначену банківську карту, які він 29.04.2024 о 00 годин 00 хвилин перерахував зі свої банківської карти АТ «ПУМБ» № [NUMBER] на банківську карту, емітовану АТ «ПУМБ» № [NUMBER] . Після чого [PERSON] , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, заздалегідь не маючи наміру надати обіцяну послугу потерпілому [PERSON] , перерахувала отримані від потерпілого грошові кошти в сумі 7000 гривень з банківської картки АТ «ПУМБ» № [NUMBER] , яка знаходилася у її користуванні, на інші банківські картки АТ «ПУМБ» № [NUMBER] відкритої на її ім`я [PERSON] та на банківську карту, яка АТ КБ «ПриватБанк» № [NUMBER] , яка належить її матері [PERSON] , після чого розпорядилася грошовими коштами потерпілого на власний розсуд, спричинивши останньому матеріальний збиток на суму 7 000 гривень 00 копійок. Кримінальним правопорушенням потерпілому [PERSON] завдано матеріальну шкоду у розмірі 7000 гривень, яка в ході досудового розслідування відшкодована. Цивільний позов в ході досудового розслідування не заявлено. При вирішенні спору виходить з таких норм права. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Оскільки у відповідності до положень ст. 82 ч. 6 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Положенням ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ст. 1177 ч. 1 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. [PERSON] стверджує про завдання йому матеріальної шкоди в сумі 7000 гривень та наведені обставини встановлені вироком суду у кримінальному провадженні ЄУН 336/6512/24. Цим же вироком також підтверджується й те, що кримінальним правопорушенням потерпілому [PERSON] завдано матеріальну шкоду у розмірі 7000 гривень, яка в ході досудового розслідування відшкодована. Цивільний позов в ході досудового розслідування не заявлено. Отже, оскільки [PERSON] завдані кримінальним правопорушенням збитки були відшкодовані [PERSON] в ході досудового розслідування, про що зазначено у вироку суду, позов в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Як вказує ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. За ст. 1167 ч. 1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Частиною 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Як вказував Верховний Суд у постанові від 05.12.2022 року ЄУН 214/7462/20, зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Також у цій постанові ОП КЦС зазначила, що відбувається такий розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. При визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. В деяких випадках в законодавстві визначено мінімальний розмір моральної шкоди. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц). Оскільки вироком суду доведено завдання [PERSON] матеріальної шкоди шляхом заволодіння його грошовими коштами, суд погоджується з доводами позивача про завдання йому моральної шкоди, яка полягала у душевних стражданнях, пов`язаних із відчуттям обману, невиправданих очікуваннях та неможливістю користуватись власним майном (грошовими коштами), необхідністю брати участь у досудовому розслідуванні, що у свою чергу потребує додаткових витрат часу, тощо. [PERSON] оцінює завдану йому моральну шкоду в сумі 20000 гривень, водночас, зважаючи на обставини справи, вимоги розумності та справедливості, суд вважає за можливе позов задовольнити частково та стягнути на користь позивача моральну шкоду в сумі 5000 гривень. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 ч. 1 п. 6 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial