Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Заступник керівника Звенигородської окружної прокуратури Черкаської області звернувся до суду із вказаним вище позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 24.12.2024 року у справі № 698/980/23, [PERSON] , [INFO] , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ст. 166 КК України та призначено їй покарання: за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (Два) роки; за ст. 166 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (Три) роки 6 (Шість) місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (Три) роки 6 (Шість) місяців. На підставі ч. 1 ст.79 КК України ухвалено звільнити засуджену [PERSON] від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 (Три) роки. Прокурор зазначає, що в описовій частині вироку вказано, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпіла [PERSON] , [INFO] перебувала на стаціонарному лікуванні у КПП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» в період часу з 24.08.2023 року по 01.09.2023 року та у Національній дитячій спеціалізованій лікарні «Охматдит» МОЗ України, в період часу з 01.09.2023 року по 12.09.2023 року. На лікування потерпілої [PERSON] від злочину за рахунок фінансування видатків з Державного бюджету України витрачено 62305,01 грн. Вказує, що оскільки саме злочинними діями [PERSON] заподіяно потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження, внаслідок чого остання лікувалася у зазначених вище закладах охорони здоров`я, та враховуючи те, що відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з останнього витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення. Ухвалою судді Калинопільського районного суду Черкаської області від 25.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення № 0691017038357 (а.с. 103), відповідач [PERSON] отримала ухвалу суду від 25.06.2025 року разом із позовною заявою та додатками, однак у встановлений судом строк відзиву до суду не подала, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини в межах наданих письмових доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступних встановлених обставин і відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 24.12.2024 року у справі № 698/980/23, [PERSON] , [INFO] , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122, ст. 166 КК України та призначено їй покарання: за ч. 1 ст. 122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (Два) роки; за ст. 166 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (Три) роки 6 (Шість) місяців. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено [PERSON] остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (Три) роки 6 (Шість) місяців. На підставі ч. 1 ст.79 КК України ухвалено звільнити засуджену [PERSON] від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 (Три) роки. Вирок суду набрав законної сили 24.01.2025 року (а.с. 18-25). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з інформацією КНП «ЧЕРКАСЬКА ОБЛАСНА ДИТЯЧА ЛІКАРНЯ ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСНОЇ РАДИ» від 07.05.2025 № 264/01-14, [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні з 24.08.2023 по 01.09.2023, а саме - 8 ліжко-днів, всього вартість лікування становить 8710,41 грн. (за кошти НСЗУ). Кошти на лікування [PERSON] не відшкодовано (а.с. 30-31). Згідно з листом НДСЛ «Охматдит» МОЗ України, пацієнт [PERSON] , [INFO] , знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні інтенсивної терапії (з 01.09.2023 по 02.09.2023, 1 ліжко/днів) та у відділенні пластично - реконструктивної мікрохірургії (з 02.09.2023 по 12.09.2023 10 ліжко/днів). Вартість перебування у відділеннях - 38684,45 грн. Вартість проведених лабораторних, інструментальних досліджень, консультацій - 14910,15 грн. Розмір витрат на стаціонарне лікування потерпілого становить: 53594, 60 грн. без ПДВ (а.с. 44-45). Всього завдано матеріальних збитків державі на суму 62305,01 грн. НДСЛ «Охматдит» МОЗ України є державним закладом охорони здоров`я лікувально-профілактичного профілю, заснований на державній власності, що належать до сфери управління Міністерства охорони здоров`я України. Надані медичні послуги проведені за кошти державного бюджету. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1191 ЦК України, держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Частинами 1 та 3 ст.1206 ЦК України, закріплено, що особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти від відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» постановлено звернути увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. Пунктом 3 "Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545 встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами. Відповідно до п.4 зазначеного Порядку стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. Постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я»на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день проводиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до приписів частин 1, 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Таким чином, з наведених положень процесуального законодавства вбачається, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і у разі, якщо захист цих інтересів не здійснює, або неналежним чином здійснює відповідний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів. Прокурором доведено підстави звернення до суду з даним позовом. Оскільки в результаті злочинних дій [PERSON] потерпіла [PERSON] , внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, перебувала на стаціонарному лікуванні у КПП «Черкаська обласна дитяча лікарня Черкаської обласної ради» та НДСЛ «Охматдит» МОЗ України, які на лікування витратили кошти у загальному розмірі 62305,01 грн., що підтверджується матеріалами справи, тому з відповідача на користь вказаних медичних закладів слід стягнути кошти на відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн., від сплати якого позивача було звільнено на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved