Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» ( далі - ТОВ «Факторинг Партнерс» ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики . Позов обгрунтовано тим, що 28 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» ( далі - ТОВ «Маніфою» ) та відповідачем [PERSON] укладений в електронній формі шляхом підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором договір позики № 2000207, згідно якого він отримав кошти в розмірі 12 000,00 грн, зі сплатою відсотків відповідно до умов договору. 11 серпня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» ( далі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») укладено договір факторингу №11-08/2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» передало ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором позики № 2000207. 23 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №23/05/24, відповідно до якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» передало ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором позики № 2000207. Позивач зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню коштів та сплаті відсотків за їх користування за договором позики № 2000207 від 28 березня 2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості становить 37 104,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 000,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 25 104,00 грн. Крім того, 14 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Київська торгово-інвестиційна компанія» ( далі - ТОВ « Київська торгово-інвестиційна компанія») та відповідачем [PERSON] укладений в електронній формі шляхом підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором договір про надання позики № 555145006441, згідно якого він отримав кошти в розмірі 3 500,00 грн, зі сплатою відсотків відповідно до умов договору. 18 грудня 2023 року між ТОВ « Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №18/12-2023, відповідно до якого ТОВ « Київська торгово-інвестиційна компанія» передало ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема, за договором позики № 555145006441. Зазначає, що загальний розмір заборгованості по поверненню коштів та сплаті відсотків за їх користування за договором позики № 555145006441 від 14 квітня 2021 року, відповідно до розрахунку заборгованості становить 8 966,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3 500,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 5 466,00 грн. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами позики на загальну суму 46 070,00 грн, а також понесені судові витрати із сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн. Представник відповідача [PERSON] адвокат Калінін С.К. подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову з таких підстав. Позивачем не надано доказів про те, що наявні в матеріалах справи копії спірних договорів позики створювалися у порядку визначеному Законом України « Про електронні документи та електронний документообіг», та що вони підписувалися електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою. Вважає, що наявні у матеріалах справи копії договорів не можуть вважатися електронними документами, оскільки не відповідають вимогам ст.ст.5,7 вказаного Закону. Таким чином позивачем не доведено факту укладення сторонами договорів позики № 2000207 від 28 березня 2021 року та № 555145006441 від 14 квітня 2021 року. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «Маніфою» та ТОВ « Київська торгово-інвестиційна компанія», а наявні в справі листи про перерахунок відповідачу кредитних коштів не є первинними бухгалтерськими документами, які б підтверджували факт отримання ним коштів. Незважаючи на недоведеність позовних вимог з вищенаведених підстав, представник відповідача також зазначив, що наведені позивачем розрахунки заборгованості за договорами позики не відповідають вимогам закону та умовам цих договорів. Зокрема, за умовами, як договору № 2000207 від 28 березня 2021 року, так і договору № 555145006441 від 14 квітня 2021 року кошти надавалися строком на 30 днів, а відсотки нараховані позивачем поза межами строку кредитування. У відзиві представник відповідача навів власний розрахунок заборгованості за відсотками згідно договору позики № 2000207 від 28 березня 2021 року, який становить 3 940,20 грн ( 12 000,00 грн х 1,09450% х 30 днів ). А згідно умов договору позики № 555145006441 від 14 квітня 2021 року, розмір заборгованості за відсотками становить 1 260,00 грн ( 3 500,00 грн х 1,20% х 30 днів ). Щодо витрат на правову допомогу в розмірі 16 000,00 грн, то вказана сума не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності. Крім того в п.2.8 договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 лютого 2024 року зазначено, що надання правової допомоги клієнту здійснюється партнерами, адвокатами, співробітниками адвокатського об`єднання. З огляду на таку умову договору, представник відповідача вважає, що в суду відсутні достовірні відомості , що витрати, які просить стягнути позивач з відповідача відносяться до витрат на правничу допомогу адвокату. Крім того представник відповідача у відзиві зазначив, що відповідач [PERSON] у зв`язку із розглядом справи очікує понести витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн, які просив стягнути з позивача на користь відповідача. Позивач надав відповідь на відзив, де зазначив, що укладені між сторонами договори позики в електронному вигляді відповідають вимогам Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України ) та Закону України « Про електронну комерцію « , де ними було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, позичальник був ознайомлений з їхніми умовами та висловив своє волевиявлення шляхом їхнього підписання з використанням електронного підпису. Щодо перерахування коштів, то позивач зазначив, що ТОВ «Маніфою» та ТОВ « Київська торгово-інвестиційна компанія» не є банками, які мають право здійснювати грошові перекази, а тому відповідні операції було здійснено ТОВ ФК «Вей Фор Пей « та АТ КБ «ПриватБанк», на підставі укладених між ними договорів. При цьому перерахування кредитних коштів здійснювалося на картковий рахунок відповідача, який зазначений ним у реєстраційній анкеті клієнта. Щодо нарахування відсотків за спірними договорами позики, то вони розраховані у відповідних відсотках та в межах строків визначених у них . Щодо стягення витрат на правничу допомогу на користь позивача, то відповідач не обгрунтував в чому полягає неспівмірність цих витрат із складністю справи. Також у відповіді на відзив позивач вказав, що заявлені представником відповідача витрати на правничу допомогу на користь відповідача є неспівмірними з обсягом послуг наданих відповідачу та є очевидно завищеними, враховуючи, що справа є малозначною. Окрім того такі витрати не підтверджені належними та допустимими доказами. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 01 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, з ініціативи суду розгляд справи вирішено проводити в судовому засіданні з викликом сторін. 22 травня 2025 року судом зареєстровано клопотання позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» про поновлення строку на подання клопотання про витребування доказів. 27 травня 2025 року судом зареєстровано заперечення представника відповідача [PERSON] адвоката Калініна С.К. на клопотання про витребування доказів. 05 червня 2025 року позивач подав додаткові пояснення щодо обгрунтування клопотання про витребування доказів. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 16 червня 2025 року поновлено ТОВ «Факторинг Партнерс» строк на подання клопотання про витребування доказів. Витребувано в АТ КБ « ПриватБанк « банківську інформацію щодо отримання [PERSON] платіжної картки, про зарахування на карту 28 березня 2021 року коштів у сумі 12 000,00 грн та 14 квітня 2021 року - в сумі 3 500,00 грн, тощо. 23 липня 2025 року представник позивача Пилипчук С.В. подав заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції . Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2025 задоволено заяву представника ТОВ «Факторинг Партнерс» Пилипчука С.В. про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» Пилипчук С.В. позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві та у відповіді на відзив. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Калінін С.К. у судове засідання не з`явилися, у відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив про розгляд справи без сторони відповідача. Фактичні обставини справи 28 березня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] укладено договір позики №2000207 ( далі - Договір ) ( а.с.27-30 ). Договір укладено в електронному вигляді шляхом його підписання позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором q32681. Відповідно до пунктів 2.2. та 2.3. Договору позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні. Сума позики - 12 000,00 грн, строк позики - до 27 квітня 2021 року ( 30 днів ). Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований - 1,09450% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики ( п. 2.4.2. Договору). В п.2.6. Договору зазначено, що позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 ( трьох ) робочих днів з дати підписання договору . Договір позики включає також додаток №1 розрахунок за договором №2000207 від 28 березня 2021 року , де наведений графік нарахувань за позикою та загальна вартість позики та відсотків, що складає 15 940,20 грн, та правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою ( а.с.31-37 ). 28 березня 2021 року кошти в розмірі 12 000,00 грн були перераховані на платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ ФК « Вей Фор Пей» від 20 грудня 2024 року №5500-ВП ( а.с.41-42 ). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №2000207 від 28 березня 2021 року обчисленого ТОВ «Маніфою» станом на 11 серпня 2021 року, за [PERSON] рахувалася заборгованість в розмірі 37 104,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 000,00 грн, за відсотками - 25 104,00 грн ( а.с.43 ). 11 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Маніфою» був укладений договір факторингу № 11-08/2021, де згідно п. 1.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників ( а.с.52-53 ). На підставі акта прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 11-08/2021 від 11 серпня 2021 року , клієнт ТОВ «Маніфою» передало, а фактор ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло реєстр боржників в кількості 2 994 боржників, після чого від клієнта до фактора перейшли права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників щодо заборгованостей ( а.с.54 ). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 11-08/2021 від 11 серпня 2021 року, представники ТОВ «Маніфою» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на виконання договору факторингу підписали реєстр, за яким за боржником [PERSON] рахувалася заборгованість за договором №2000207 на загальну суму 37 104,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 000,00 грн, за відсотками - 25 104,00 грн ( а.с.55-56 ). В подальшому 23 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладений договір факторингу № 23/05/24, де згідно п. 1.1. якого клієнт зобов`язується відступити фактору право грошової вимоги. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників ( а.с.57-60 ). На підставі актів прийому-передачі реєстру заборгованостей за договором факторингу № 23/05/24 від 23 травня 2024 року, клієнт ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» передало, а фактор ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло реєстр заборгованостей, після чого від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників щодо заборгованостей ( а.с.61 ). Відповідно до реєстру заборгованостей №3 до договору факторингу № 23/05/24 від 23 травня 2024 року, представники ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» на виконання договору факторингу підписали реєстр, за яким за боржником [PERSON] рахувалася заборгованість за договором №2000207 на загальну суму 37 104,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 000,00 грн, за відсотками - 25 104,00 грн ( а.с.63-65 ). Також згідно з наданим позивачем розрахункомстаном на 16 квітня 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором №2000207 від 28 березня 2021 року становила 37 104,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 12 000,00 грн, за відсотками - 25 104,00 грн ( а.с. 45 ). 14 квітня 2021 року між ТОВ « Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] укладено договір позики №555145006441 ( далі - Договір ) ( а.с.17-19 ). Договір укладено в електронному вигляді шляхом його підписання позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 5748. Відповідно до пункту 1.1. Договору позикодавець надає позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності грошові кошти на суму у загальному розмірі 3 500,00 грн, на строк 30 календарних днів під проценти, вказані в п.1.1.1 , а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти. Згідно п.1.1.1 Договору сторони погодили тип процентної ставеи - фіксована. Процентна ставка за користування коштами кредиту залежить від фактичного виконання позичальником умов договору та становить: 1.1.1.1 - знижена процентна ставка, фіксована 438,00 % річних від суми позики у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.1 цього Договору, якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; 1.1.1.2 - стандартна процентна ставка, фіксована 950,00 % річних від суми позики, яка застосовується у межах строку надання позики , якщо позичальник не виконав умови зазначені в пп.1.1.1.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах періоду прострочення , але не більше 30 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України. В п.2.1. Договору зазначено, що позика надається позичальнику шляхом перерахування позикодавцем позики на банківський картковий рахунок позичальника за реквізитами його банківської платіжної картки, зазначеної у реєстраційній анкеті клієнта позичальника у системі "Loany" на сайті системи www.loany.com.ua. Договір позики включає також додаток №1 , де наведений графік нарахувань за позикою та загальна вартість позики та відсотків, що складає 4 760,00 грн , паспорт позики та загальні умови надання грошових коштів у позику в редакції від 04 квітня 2019 року ( а.с.20- 26 ). 14 квітня 2021 року кошти в розмірі 3 500,00 грн були перераховані на платіжну карту № [NUMBER] , що підтверджується квитанцією платіжної системи " LIQPAY " ( а.с.38 ). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором позики №555145006441 від 14 квітня 2021 року обчисленого ТОВ « Київська торгово-інвестиційна компанія» станом на 21 грудня 2023 року за [PERSON] рахувалася заборгованість за договором в розмірі 8 966,00 грн ( а.с.39-40 ). 18 серпня 2023 року між ТОВ « Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений договір факторингу № 18/12-2023 та 21 грудня 2023 року додатковий договір №1 до договору факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня 2023 року, де згідно п. 2.3. з моменту відступлення фактору прав вимоги, фактор є таким, що замінив клієнта у правовідносинах з боржниками, що існують на дату відступлення прав вимоги ( а.с.46-49 ). На підставі актів прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня2023 року, клієнт ТОВ « Київська торгово-інвестиційна компанія» передало, а фактор ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло реєстр боржників, яким підтверджується дійсність та наявність грошових прав вимог до боржників ( а.с.48 ). Відповідно до реєстру боржників від 22 грудня 2023 року до договору факторингу № 18/12-2023 від 18 грудня2023 року, представники ТОВ « Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» на виконання договору факторингу підписали реєстр, за яким за боржником [PERSON] рахувалася заборгованість за договором №555145006441 на загальну суму 8 966,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3 500,00 грн та заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 5 466,00 грн ( а.с.50-51 ). Згідно з наданим позивачем розрахункомстаном на 16 квітня 2025 року заборгованість відповідача за кредитним договором №555145006441 від 14 квітня 2021 року становила 8 966,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 3 500,00 грн, заборгованість за відсотками - 5 466,00 грн ( а.с. 44 ). На виконання ухвали суду про витребування доказів, листом від 01 липня 2025 року №20.1.0.0.0/7-250624/103883-БТ АТ «ПриватБанк» повідомило, що платіжна картка 4731185619793364 та фінансовий номер телефону [NUMBER] належить [PERSON] та на зазначену карту 28 березня 2021 року зараховано кошти в сумі 12 000,00 грн та 14 квітня 2021 року - кошти в сумі 3 500,00 грн ( а.с.161-162 ). Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно до ч. 1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність. Певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року, справа № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позивачем надано належні та допустимі докази виникнення між первісними кредиторами ТОВ «Маніфою», ТОВ « Київська торгово-інвестиційна компанія» та [PERSON] правовідносин у зв`язку з укладенням споживчого кредиту за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, який вважається укладеним у письмовій формі, а також наявності зі сторони відповідача невиконаних зобов`язань щодо повернення тіла кредиту. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За матеріалами справи встановлено, що відповідно до договору факторингу №23/05/24 від 23 травня 2024 року та договору факторингу №18/12-2023 від 18 грудня 2023 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором позики № 2000207 від 28 березня 2021 року, та договором позики № 555145006441 від 14 квітня 2021 року, в яких боржником виступає відповідач по справі [PERSON] . Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Щодо стягнення заборгованості за відсотками за договором позики № 2000207 від 28 березня 2021 року та договором позики № 555145006441 від 14 квітня 2021 року, то суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). Відповідно до умов договору позики № 2000207 від 28 березня 2021 року, сума позики - 12 000,00 грн, строк позики - до 27 квітня 2021 року ( 30 днів ), а середньоденний розмір відсотків за користування позикою, акційний, фіксований - 1,09450% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Отже за вказаним договором, відсотки за користування кредитними коштами можуть бути нараховані за фіксованою відсотковою ставкою - 1,09450% та лише у межах строку кредитування - 30 днів. Таким чином розмір заборгованості відповідача за відсотками складає 3 940,20 грн ( 12 000,00 грн х 1,09450% / 100% х 30 днів), що відповідає загальній сумі відсотків, яка зазначена в додатку №1 до договору позики № 2000207 від 28 березня 2021 року. Отже з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 2000207 від 28 березня 2021 рокув розмірі 15 940,20 грн, з яких: 12 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3 940,20 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до умов договору позики № 555145006441 від 14 квітня 2021 року, сума позики - 3 500,00 грн, строк позики - 30 днів , а знижена відсоткова ставка, фіксована 438,00 % річних від суми позики у межах строку надання позики , що становить 1,20% від суми позики за кожен день користування позикою . Отже за цим договором, відсотки за користування кредитними коштами можуть бути нараховані за зниженою відсотковою ставкою фіксованою відсотковою 438,00 % річних від суми позики у межах строку надання позики , що становить 1,20% від суми позики за кожен день користування позикою та лише у межах строку кредитування - 30 днів. Таким чином розмір заборгованості відповідача за відсотками складає 1 260,00 грн ( 3 500,00 грн х 1,20% / 100% х 30 днів), що відповідає загальній сумі відсотків, яка зазначена в графіку платежів № 555145006441-1 додатку №1 до договору позики № 555145006441 від 14 квітня 2021 року. Отже з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 555145006441 від 14 квітня 2021 рокув розмірі 4 760,00 грн, з яких: 3 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 260,00 грн - заборгованість за відсотками. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договорами позики на загальну суму 20 700,20 грн ( 15 940,20 грн + 4 760,00 грн ). Щодо розподілу судових витрат Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із матеріалів справи встановлено, що позовна заява подана через систему «Електронний суд» та відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір позивачем сплачено із застосуванням понижуючого коефіцієнту відповідного розміру ставки судового збору - 0,8, що становить 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією кредитного переказу коштів № 0516010010 від 23 квітня 2025 року (а.с. 76). Позовні вимоги задоволено на 44,93 % ( 20 700,20 грн х 100% / 46 070,00 грн ). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 088,38 грн судового збору ( 2 422,40 грн х 44,93 % / 100 %). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя-п`ята статті 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що: "40. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. 42. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. 43. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). 44. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони". Так, позивачем на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу надано суду такі документи: договір №02-07/2024 про надання правої допомоги , заявку про надання юридичної допомоги №360 від 01 березня 2025 року, які укладені між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс", витяг з акта №7 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2025 року та прайс-лист адвокатського об`єднання "Лігал Ассістанс" ( а.с. 13-16 ). Із змісту заявки про надання юридичної допомоги №360 від 01 березня 2025 року та акта №7 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2025 року встановлено, що сторони погодили надання юридичних послуг по супроводу з примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , де загальна сума послуг складає 16 000,00 грн, з яких: надання усної консультації з вивчення документів - 4 000,00 грн, а складання позовної заяви - 12 000,00 грн ( а.с. 16 ). Враховуючи складність цієї справи, яка з врахуванням п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України є малозначною справою, обсяг виконаних адвокатом робіт, заперечення сторони відповідача щодо такого розміру витрат,

Outcome: partial