Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. [PERSON] звернулась до Київського районного суду із заявою про розірвання шлюбу за спільною згодою подружжя. На обґрунтування вимог зазначила, що з 17.12.1983 перебуває у шлюбі з [PERSON] . Останнім часом стосунки суттєво погіршились, втрачено емоційний зв`язок. Наразі шлюбно-сімейні відносини припинені та примирення не можливо, у зв`язку із цим, вони дійшли взаємної згоди на розірвання шлюбу. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов до суду не надав. Рух справи. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 23.06.2025 відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами окремого провадження. Участь у справі сторін та інших учасників справи. У судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час і місце його проведення, не з`явились, надавши суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, якою заяву підтримано. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Матеріали справи свідчать, що 17.12.1983 відділом РАЦС Дзержинського міськвиконкому Донецької області УРСР, зареєстровано шлюб між сторонами у справі, про що у Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 483. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судовим розглядом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved