Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

У грудні 2024р. представник АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору № б/н від 25.07.2016р. в сумі 54848,85 грн. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог АТ КБ "ПриватБанк" зазначило, що [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписав заяву б/н від 25.07.2016р. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, разом складають договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання відповідачу було надано кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 50000,00 грн. [PERSON] не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення кредиту за зобов`язаннями у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 19.11.2024р. становить 54848,85 грн., з яких: 43938,12 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10910,73 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з вищенаведеним представник АТ КБ «ПриватБанк» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 25.07.2016р. у загальному розмірі 54848,85 грн. В матеріалах справи наявна заява від представника позивача про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. В судові засідання відповідач не з`явився. Наявні в матеріалах справи докази (розписка відповідача про повідомлення про час та місце розгляду справи від 31.03.2025р.) свідчать про те, що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Рекомендовані повідомлення, направлені на його адресу, повернулись до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відзиву від [PERSON] на адресу суду не надходило. У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення виходячи з наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.07.2016р. між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання останнім анкети-заяви та заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (далі- Заява) (а.с. 6, 7-26 т. 2). Відповідач при підписанні Заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, які розміщені в мережі інтернет на офіційному сайті АТ КБ "Приват Банк", складають договір банківського рахунку, та що останній приймає всі права і обов`язки та зобов`язується їх виконувати належним чином. В обґрунтування позову до Заяви Банк додав розрахунок заборгованості, виписку за договором № б/н за період з 25.07.2016р. по 28.11.2024р., довідку про зміну умов кредитування кредитної картки, довідку про надані кредитні картки, Тарифи (а.с. 44-125 т. 1, 126 т. 1 -3 т. 2, 4 т. 2, 5 т. 2, 27-34 т. 2). Зі змісту наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за кредитним договором № б/н від 25.07.2016р. станом на 30.06.2019р., становить 54848,85 грн., з яких: 43938,12 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 10910,73 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с. 44-125). Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно істотних умов договору "Кредитні карти", який підписано відповідачем, сума бажаного кредитного ліміту становить до 50000,00 грн., процентна ставка - 42,0 % річних (а.с. 7-8). В позовній заяві банк зазначає про наявність заборгованості відповідача за тілом кредиту в сумі 43938,12 грн. В довідці позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , зазначено, що 18.12.2017р. кредитний ліміт встановлено 3000,00 грн., який у подальшому збільшено до 50000,00 грн. (а.с. 4). Фактичне користування кредитними коштами підтверджено випискою за картковим рахунком відповідача, що міститься в матеріалах справи, яка є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, що відповідає пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, та узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19). Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що фактично отримані та використані кошти позичальник добровільно АТ КБ «ПриватБанк» не повернув, а також, вимоги частини другої статті 530 ЦК України (якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час), банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення отриманої суми кредитних коштів. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за простроченими відсотками. Як вже зазначалось, в інформації про умови кредитування, яка підписана відповідачем, зазначено базову процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту у розмірі 42,0 % річних. Підписавши вказану інформацію про умови кредитування відповідач відповідно до положень статей 3, 627 ЦК України добровільно погодив такі умови кредитного договору, взяв на себе відповідні зобов`язання. А тому заявлені вимоги банку про стягнення з відповідача 10910,73 грн. заборгованості за простроченими відсотками є правомірними та підлягають задоволенню. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Разом з тим, на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору 2422,40 грн.

Outcome: approved