Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свою позовну заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що з 16.06.2022 перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає з позивачем, відповідач проживає окремо. Вказує, що відповідач, як батько дитини, не виконує свого обов`язку щодо матеріального забезпечення, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно. Утримання та забезпечення всіх потреб дитини здійснюється позивачем. Зазначає, що не може самостійно покрити всі витрати. Позивач є працездатним, має дохід від зарплати і можливість утримувати дитину, проте добровільно цього не робить. На даний час позивач не має змоги працювати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною, потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. Вказує, що на момент звернення до суду між сторонами не досягнуто згоди щодо обов`язку утримувати дитину. Тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України. В ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 02.07.2025 відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надав, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши надані позивачем письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 28.05.2025 Золотоніським ВДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ), [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16 червня 2022 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 1193, після реєстрації шлюбу прізвище дружини [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 28.08.2024 виконавчим комітетом Драбівської селищної ради, [PERSON] народилась [INFO] та її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади № 2025/007056136, сформованого 28.05.2025, адресою місця проживання [PERSON] , [INFO] , є: [ADDRESS] . Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади № 2025/007056194, сформованого 28.05.2025, адресою місця проживання [PERSON] , [INFO] , є: [ADDRESS] . Таким чином судом достовірно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дочку [PERSON] , [INFO] , яка не досягла трирічного віку. Статтями 8,11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції Українидіють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у частці від доходу відповідача в розмірі 1/4 частини доходу (заробітку). Відповідач порушив вимоги ст. 180 СК України усунувся від свого обов`язку по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, тому з нього належить стягнути на користь позивача аліменти на утримання їх дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] трирічного віку слід зазначити наступне. Згідно положень ч. 1,2, с. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1,2 ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. За таких обставин, враховуючи, що право на утримання чоловіком-батьком належить дружиніматері та враховуючи відсутність заперечень відповідача, суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути аліменти на її утримання до досягнення малолітньою дитиною [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO] . Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення платежу за 1 місяць. Суд, задовольняючи позов, стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн., від сплати якого при подачі заяви була звільнена позивач.

Outcome: approved