Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

10.02.2025 до Приморського районного суду м. \~ \~ \~ \~Одеси надійшла позовна заява ПАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку регресу в сумі 22\~055,87 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.08.2021 сталася ДТП за участю автомобілю «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] та автомобілем «Skoda Rapid», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Під час зазначеної ДТП [PERSON] керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не впорався у управлінням автомобіля і допустив зіткнення з автомобілем потерпілого. На момент настання страхового випадку діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-202022683 від 29.11.2020, укладений з ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» та [PERSON] , згідно якого страхова компанія прийняла на себе ризики щодо відшкодування збитків заподіяних внаслідок ДТП. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2021 у справі № 522/15708/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.\~1 ст. 130 КУпАП. У зв`язку з заподіянням матеріальної шкоди автомобілю потерпілого під час зазначеної ДТП, страховою компанією було здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого у сумі 22\~055,87 грн, що підтверджується страховим актом та платіжним дорученням. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованості в порядку регресу в сумі 22\~055,87 грн. 13.02.2025 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач повідомлявся судом про розгляд даної справи належним чином, однак поштове відправлення повернулось на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило. Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 01.08.2021 сталася ДТП за участю автомобілю «ВАЗ 21013», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] та автомобілем «Skoda Rapid», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Під час зазначеної ДТП [PERSON] керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не впорався у управлінням автомобіля і допустив зіткнення з автомобілем потерпілого. Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2021 у справі № 522/15708/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. У постанові зазначено, що ДТП стала підставою для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, [PERSON] зазначив, що через слизьку дорогу він не впорався з управлінням автомобіля, що і призвело до ДТП. На момент настання страхового випадку діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-202022683 від 29.11.2020, укладений з ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» та [PERSON] , згідно якого страхова компанія прийняла на себе ризики щодо відшкодування збитків заподіяних внаслідок ДТП. [PERSON] 01.08.2021 звернувся до ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно із\~ремонтною калькуляцією\~№ 348-01-50\~від 01.08.2021\~вартість відновлювального\~ремонту автомобіля\~«Skoda\~Rapid» д.н.з. [NUMBER] становить 24\~655,87 грн. Відповідно до страхового акту № 348/01/50/2021/1 сума страхового відшкодування до виплати становить 22\~055,87 грн. Як вбачається з платіжного доручення № 5592 від 15.11.2021 ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» сплатила [PERSON] страхове відшкодування по договору № ЕР-202022683 від 29.11.2020 у розмірі 22\~055,87 грн. Згідно з ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно підпункту «а» підпункту 38.1.1 пункту 38.1\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотньої вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. За загальним правилом на боржника за регресною вимогою покладається обов`язок відшкодувати кредитору виплачене ним третій особі відшкодування в повному обсязі. Згідно\~ч. 2 статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог\~статті 1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Вина у скоєнні ДТП та факт алкогольного сп`яніня [PERSON] встановлені постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2021 у справі № 522/15708/21. Отже, суд вважає доведеною відповідальність [PERSON] як заподіювача шкоди за завдану шкоду та доведеним факт виплати позивачем страхового відшкодування. Оскільки [PERSON] керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, не впорався у управлінням автомобіля і допустив зіткнення з автомобілем потерпілого, останній зобов`язаний сплатити на користь ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 22\~055,87 грн. Відповідно до ч. 3\~ст.\~141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до ч. 3\~ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з вимогами\~статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Судом встановлено, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката. В матеріалах справи відсутні копія договору про надання правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги та квитанція про сплату витрат на правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 грн. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу заявлених ним витрат на правову допомогу у сумі 5\~000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028,00 грн.

Outcome: approved