Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області (далі суд) надійшов позов ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 264913-КС-001 від 05.04.2021, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у сумі 30214,88 грн за вказаним договором, а також судовий збір у сумі 2422,40 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05.04.2021 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання кредиту, згідно з яким позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 24000,00 грн на засадах строковості, поворотності та платності. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, перерахувавши кредитні кошти на банківську картку відповідача. Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 30214,88 грн, яка складається із суми прострочених платежів по тілу кредиту - 19588,18 грн та суми прострочених платежів по процентах - 10626,70 грн. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором та особливостей укладення і виконання кредитних договорів; норми Закону України «Про електронну комерцію» щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді. Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи у спрощеному провадженні без його участі та клопотання про витребування доказів у АТ КБ "Приватбанк". Ухвалою від 05 травня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а також задовольнив клопотання позивача про витребування доказів. АТ КБ "Приватбанк" на виконання ухвали суду надав витребувані докази, які підтверджують факт випуску банківської картки на ім`я [PERSON] та надання виписки про рух коштів по рахунку за вказаний період. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, позицію щодо позовних вимог не висловив, доказів на спростування позовних вимог не надав. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Позивач ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" є небанківською фінансовою установою, яка має право надавати фінансові послуги на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, отриманої відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії". Згідно з витягом з Державного реєстру фінансових установ від 14.03.2024, позивач внесений до реєстру фінансових установ та має право надавати фінансові послуги. Між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 264913-КС-001 від 05.04.2021 (далі - кредитний договір) шляхом обміну електронними повідомленнями. Укладення договору відбулося в електронній формі відповідно до положень Закону України "Про електронну комерцію". 05.04.2021 року позивач направив відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту. Того ж дня відповідач прийняв (акцептував) пропозицію щодо укладення договору на умовах, визначених офертою. Підписання договору відбулося за допомогою одноразового ідентифікатора G-4409, направленого позивачем на номер телефону відповідача, який був зазначений останнім у своїй анкеті в особистому кабінеті. Відповідно до пункту 1 кредитного договору, позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 24000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами про надання грошових коштів у кредит. Строк кредиту становив 16 тижнів, процентна ставка - 0,77500669% в день (фіксована), комісія за надання кредиту - 3600,00 грн, термін дії договору - до 26.07.2021 року. Пунктом 3 кредитного договору встановлено графік платежів, згідно з яким відповідач повинен був здійснювати щомісячні платежі у розмірі 5280,00 грн протягом строку кредитування. Загальна сума, що підлягала поверненню, становила 42240,00 грн, включаючи основну суму кредиту 24000,00 грн, проценти за користування кредитом 14640,00 грн та комісію за надання кредиту 3600,00 грн. На підставі поданих доказів судом встановлено, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, перерахувавши 05.04.2021 року кредитні кошти у розмірі 24000,00 грн на банківську картку відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 26501 від 05.04.2021 та випискою з рахунку АТ КБ "Приватбанк". Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач здійснив часткову оплату за договором на загальну суму 16037,41 грн, однак свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 01.04.2025 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 30214,88 грн, що складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 19588,18 грн та суми прострочених платежів по процентах - 10626,70 грн. Вказана заборгованість підтверджується довідкою про стан заборгованості від 01.04.2025 року. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до статті 89 ЦПК України. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним договором про надання кредиту. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України. Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Абзацом другим частини другої статті 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Договір про надання кредиту між сторонами укладений шляхом підписання відповідачем акцепту пропозиції (оферти) позивача, додатками до якої є Умови та Правила надання банківських послуг, Паспорт споживчого кредиту та Таблиця обчислення вартості кредиту. Позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредитні кошти на умовах, передбачених договором. Відповідач, отримавши кредитні кошти, був зобов`язаний в силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України їх повернути на умовах та у строк, передбачений укладеним договором. При цьому, в матеріалах справи, документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань у повному обсязі, немає. Відповідач, у свою чергу, не сплатив своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні платежі згідно з графіком), що випливає з розрахунку заборгованості за договором, що наданий позивачем. Відповідач, акцептувавши оферту, погодився з усіма умовами договору, включаючи сплату комісії. Правомірність встановлення комісії за надання кредиту підтверджується правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. Факт часткової сплати відповідачем заборгованості у розмірі 16037,41 грн свідчить про визнання ним договору та його умов. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Великої Палати від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Також у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року у справі № 127/23910/14-ц зазначено, що часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України. Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із відповідача. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved