Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

У квітні 2025 року позивач - ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-капітал" звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором N?25181-09/2024 від 20.09.2024 року у загальному розмірі 22 050, 00 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Позовна заява мотивована тим, що 20.09.2024 року між позичальником [PERSON] та ТОВ «Стар Файненс Груп» був укладений кредитний договір N?25181-09/2024 від 20.09.2024 року, згідно з умовами якого відповідач отримав 9000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом, що передбачені цим кредитним договором. ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов?язання перед відповідачем виконало в повному обсязі, надавши йому кредитні кошти у визначеному договорі розмірі, натомість відповідач не виконує свої зобов?язання, в зв?язку із чим його заборгованість складає 22 050, 00 грн. 23.12.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу N?23122024 . Згідно цього договору ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором N?25181-09/2024 від 20.09.2024 року . На підставі викладеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором N?25181-09/2024 від 20.09.2024 року у розмірі 22 050, 00 грн., з яких: 9000,00 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 8550,00 гривень - заборгованість за відсотками, 4500, 00 гривень - заборгованість за неустойкою. Також просить стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 травня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з?явився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з?явився, проте подав до суду письмову заяву в якій вказав, що жодних вимог про повернення заборгованості йому не надходило, а також не було відомо про відступлення права вимоги до нового кредитора. Крім того, [PERSON] зазначив, що він не погоджується із нарахованими йому до сплати відсотками та неустойкою, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. Просив розляд справи провести без його участі. За таких обставин, згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного Судом встановлено, що 20.09.2024 року між позичальником [PERSON] та «Стар Файненс Груп» було укладено кредитний договір N?25181-09/2024 від 20.09.2024 року, за умовами якого відповідач отримав кредит в сумі 9 000 гривень (п.1.1 договору) строком на 120 днів. Дата надання кредиту 20.09.2024. Наданий кредит клієнт зобов?язаний погасити відповідно до графіку платежів. Кінцева дата погашення кредиту 17.01.2025 року . Пунктом 1.6. цього договору передбачено, що кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки N° [NUMBER], протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту. Згідно із п.1.4.1 Договору денна процентна ставка складає 0.88% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору. Згідно із пунктом 3.1. договору за користування кредитом Товариством нараховуються виключно проценти. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, який є невід?ємною частиною цього Договору. Порядок нарахування платежів за прострочення Клієнтом виконання (невиконання, часткове виконання) зобов?язань за цим Договором передбачено в п.5.3. цього Договору. Згідно із пунктом 3.2. сума кредиту, проценти за користування кредитом, нарахована неустойка (у разі наявності) складають заборгованість за Договором. Заборгованість підлягає сплаті шляхом безготівкового перерахування коштів у розмірі суми заборгованості на поточний рахунок Товариства у строк, встановлений Договором. Відповідно до пункту 5.3. договору у випадку прострочення Клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу: в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України. ( а.с.23 зв.-29) Згідно із довідкою ТОВ «Стар Файненс Груп» відповідач [PERSON] , з яким укладено кредитний договір N?25181-09/2024 від 20.09.2024 року, ідентифікований Товариством. Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (W0427). Номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор «[NUMBER]» (а.с.32 зв.). Паспорт споживчого кредиту містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем у ТОВ «Стар Файненс Груп», а саме: сума кредитування: 9000, 00 грн., строк кредитування: 120 днів. (а.с. 21). Згідно з довідкою сервісу онлайн платежів ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 28.03.2025 року вбачається, що 20.09.2024 року на картку [NUMBER] , номер транзакції в системі іPау.ua -515181799 було перераховано грошові кошти в сумі 9 000, 00 гривень. 23.12.2024 року, між ТОВ «Стар Файненс Груп» (кредитор) та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги N?23122024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», в тому числі і до відповідача . Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу N?23122024 від 23.12.2024 року заборгованість [PERSON] становить 22 050, 00 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 9000,00 гривень; заборгованість за відсотками 8550, 00 гривень, 4500, 00 грн. - неустойка (a.c.44). ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов?язання перед відповідачем виконало повному обсязі, надавши йому визначені договором кредитні кошти, натомість відповідач [PERSON] взяті на себе за договором зобов?язання не виконав, оскільки не вносив платежі, передбачені умовами кредитного договору, та проценти за користування кредитом. У зв?язку з відсутністю здійснення платежів на виконання умов кредитного договору у [PERSON] утворилась заборгованість по тілу кредиту та проценти за користування ним в сумі, яка зазначена у позові. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є новим кредитором за кредитним договором N?23122024 від 23.12.2024 року на підставі укладеного між ним та ТОВ «Стар Файненс Груп» договору факторингу N?23122024 від 23.12.2024 року. Згідно із ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. За змістом частини першої та другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов?язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків. За положеннями статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаів ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб?єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб?єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв?язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов?язкові реквізити документа. Положеннями ч.1,ч.2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. За змістом ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов?язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно доЗакону України«Про електронні довірчі послуги». Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; -електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як встановлено судом, кредитний договір N?23122024 від 23.12.2024 року укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України, із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію`та підписаний сторонами, відповідно до вимог ст.12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця його засвідчено кваліфікованою електронною печаткою із позначкою часу, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору (W0427), та за правовими наслідками він прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Із копії вказаного договору вбачається, що [PERSON] як позичальник за кредитним договором ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши відповідачу персональні дані. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов?язковим для виконання сторонами. Отже, укладений між сторонами договір відповідає вимогам Закону та обов`язковим до виконання, факт його укладенн відповідачем не заперечувався. Відповідно до ст.525,526 ЦК України зобов?язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов?язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов?язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин закредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 К України позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов?язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Факт одержання коштів [PERSON] підтверджується довідкою сервісу онлайн платежів ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 28.03.2025 рокудвоачається, 20.09.2024 року на картку [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 515181799 було перераховано грошові кошти в сумі 9 000, 00 гривень. Відповідач отримання ним кредитних коштів та укладення договору кредиту не заперечує. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, за умовами укладеного сторонами договору N?23122024 від 23.12.2024 року ТОВ «Стар Файненс Груп» як фінансова установа, надало [PERSON] грошові кошти, а останній зобов?язувався повернути кредит у повному обсязі 17.01.2025 року (п.1.2) та сплатити проценти за користування кредитним коштами. 16.04.2025 року позивачем на адресу відповідача скеровувалась досудова вимога щодо погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.45 зв). Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов?язковим до виконання сторонами. Щодо доводів відповідача про необґрунтованість стягнення заборгованості за відсотками суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4528/16 ( пункти 81-85) що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Суд бере до уваги вищевказані висновки Верховного Суду та вважає, що нарахування відсотків за користування кредитом може здійснюватись на підставі статті 1048 Цивільного кодексу України виключно протягом строку дії договору. Відповідно до умов договору, його укладено на 120 днів. За Договором денна процентна ставка становить 0,88 %. Таким чином, в частині стягнення заборгованості за процентами позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 8 550, 00 гривень, розмір якої підтверджується розрахунком та випискою по особовому рахунку відповідача. Контррозрахунку відповідач не надав. Щодо вимоги про стягнення неустойки в сумі 4500,00 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. ст.549,551 ЦК України, за якими неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов?язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. У зв?язку з оголошенням воєнного стану на території України та погіршенням економічного становища України, значна кількість позичальників не взмозі платити по кредитних зобов?язаннях. У зв?язку з цим Верховною Радою України було ухвалено Закон України N? 2120-ІХП «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану». Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 рокуза? 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Згодом, неодноразово воєнний стан на території України продовжувався у встановленому законом порядку, і є чинним на даний час. Беручи до уваги наведене, в умовах воєнного стану позичальник (боржник) за кредитним договором не несе відповідальності за невиконання грошового зобов?язання, з нього не може бути стягнуто нараховану неустойку за укладеним договором, тобто у період воєнного стану. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу не грунтуються на вимогах чинного законодавства, є безпідставними, а тому в частині задоволення позову про стягнення неустойки в сумі 4500,00 грн слід відмовити. Враховуючи вищенаведене, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з?ясувавши їх достатність і взаємний зв?язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 17 550 грн., що складається з : 9000, 00 грн - заборгованості за тілом кредиту та 8550 грн., 00 грн. - заборгованості за відсотками. Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу Україниз відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1928, 03 грн., виходячи з розрахунку: 17 550, 00 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн.(судовий збір)/22050,00 грн. (розмір заявлених позовних вимог). На підставі наведеного та

Outcome: partial