Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

22 травня 2025 року до Галицького районного суду Івано-Франківської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка просить суд розірвати між нею та відповідачем шлюб, оскільки шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільного господарства вони не ведуть, шлюб носить формальний характер. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 08 червня 2015 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб. У шлюбі народилася дитина: [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що з весни 2016 року по даний час з чоловіком разом не проживають, не ведуть спільного господарства. Між ними втрачено взаємні почуття, мають різні життєві інтереси та коло спілкування. Шлюб існує тільки формально. З цих підстав просить суд розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб. Ухвалою суду від 27 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. 13 червня 2025 року через канцелярію суду скерувала заяву про розгляд справи без її участі (а.с.17) 18 липня 2025 року від [PERSON] через електронну адресу суду надійшла заява, про те, що вона не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.26). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки поштовим зв`язком, які отримував особисто, що підтверджється рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.21,24). Про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Інших заяв, клопотань від сторін не надходило. Згідно з частиною 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, із врахуванням позиції позивачки, яка не заперечувала щодо проведення заочного розгляду справи, суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. З урахуванням положень статті 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов такого висновку. Статтею 7 Сімейного кодексу України визначено загальні засади регулювання сімейних відносин. Так, згідно з частинами 1, 6 статті 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Частиною першою статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (частини 3, 4 статті 56 СК України). Судом встановлено, що 08 червня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим виконкомом Тисменичанської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 08 червня 2015 року, актовий запис № 8. Прізвище дружини « [PERSON] » після державної реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с. 9). За період шлюбних відносин у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (Свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28.04.2016 ( а.с.10). Судом враховуються аргументи позивачки, наведені в позові на підтвердження підстав для задоволення позову. Зокрема, щодо фактичного припинення подружніх відносин через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження у справі, у зв`язку з наданням сторонам строку на примирення, а даний позов є таким, що підлягає до задоволення, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки. Розглядаючи спір, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved