Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

27 листопада 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (далі\~- ТОВ «Укр Кредит Фінанс») звернулось з позовом до суду до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 27 листопада 2022 року [PERSON] уклав з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитний договір №1118-7841 про відкриття кредитної лінії. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 5000,00 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 18 днів, знижена % ставка 2,5 % на день, стандартна % ставка 3,0 % на день. Станом на 06.11.2024 відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання за Кредитним договором та має заборгованість в розмірі 39650,00 грн, яка складається із простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 5000,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами 34650,00 грн, які просить стягнути з [PERSON] , а також судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою від 17 грудня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалою від 19 лютого 2025 року зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України. Ухвалою від 16 червня 2025 року відновлено провадження у справі. Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Згідно поданого відзиву відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами позивача, вказує, що він з 25.02.2022 призваний за мобілізацією у Збройні Сили України та з 31.03.2023 переведений до складу військової частини [NUMBER] . Посилаючись на п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вважає безпідставним нарахування процентів в розмірі 13025,00 грн. Вказує, що у Реєстрі юридичних та фізичних осіб з 09.11.2023 доданий бенефіціарний власник [PERSON] , про що відомості у позовній заяві зі статутом відсутні, а тому вважає недійним правочин з надання кредиту. Представник позивача, який діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, заяв або клопотань по відкладення судового розгляду не надавав. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 27 листопада 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та [PERSON] укладено кредитний договір №1118-7841, відповідно до умов якого ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом. Пунктом 4.1. Кредитного договору визначено, що загальний розмір кредиту становить 5000,00 грн. Дата надання кредиту 27.11.2022. Пунктом 4.6. Кредитного договору визначено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту за стандартною ставкою 3% за кожен день користування кредитом. Пунктом 4.8. Кредитного договору визначено, що строк кредитування становить 300 днів, датою повернення кредиту визначено 23.09.2023. Позичальником [PERSON] зазначений номер особистого електронного платіжного засобу [NUMBER] . Вказаний кредитний договір укладений у письмовій формі у вигляді електронного документа та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором. З наданої суду інформації Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», ТОВ «Укр Кредит Фінанс» у системі платежів LiqPay за платежем № 2147173104 здійснено перерахування на картку [NUMBER] платежу в розмірі 5000,00 грн. За п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до змісту ч.ч.1-5 ст.11 Закону, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. За ч. 6 ст.11 Закону, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. На підставі ч.8 ст.11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно із ч.12 ст.11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч.13 ст.11 Закону, електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За п.6 ч.1 ст.3 Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст.639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Частиною 1 ст.205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В порядку визначеному ч.2 ст.1046 ЦК України, договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Положеннями ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Судом встановлено, що Кредитний договір від імені Кредитодавця ТОВ «Укр Кредит Фінанс» підписано директором Резуєвим Є.В. З наданої суду виписки з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вбачається, що керівником цієї юридичної особи є [PERSON] . Встановлені судом обставини свідчать про те, що [PERSON] уповноважений від імені ТОВ «Укр Кредит Фінанс» на укладення кредитних договорів, а тому доводи відповідача щодо недійсності правочину з надання кредиту у зв`язку з його укладенням неповноважною особою не знайшли свого підтвердження. Згідно розрахунку заборгованості долученого до позовної заяви, станом на 06.11.2024 року сума простроченої відповідачем заборгованості за тілом кредиту за вказаним Кредитним договором №1118-7841 від 27 листопада 2022 року становить 5000,00 грн. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за вказаним Кредитним договором щодо повернення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту, яку наразі останній повинен сплатити на користь позивача. Щодо заперечень проти суми нарахованих відсотків з підстав п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд зазначає наступне. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі №522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі №521/7927/16-ц. Довідкою військової частини в/ч [NUMBER] від 13.11.2024 № 1754/752, копією військового квитка на ім`я [PERSON] , витягом з Наказу командиру вч [NUMBER] , підтверджено, що останній проходить військову службу за мобілізацією з 25 лютого 2022 року по теперішній час. Таким чином, у період виконання умов кредитного договору, відповідач має статус військовослужбовця та на нього поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто, на переконання суду, у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 13025,00 грн. слід відмовити. У відповідності до вимог\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 671,97 грн. (2422,40 грн. х 27,74%). На підставі викладеного та

Outcome: partial