Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

У червні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Інформ-Ресурс» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з причини несплати [PERSON] сум по кредитному договору ПАТ «Укрсоцбанк» звернувшись до Третейського суду, отримав рішення про сплату боргу, за наслідками якого Дніпровським районним судом міста Києва було видано три виконавчі листи на загальну суму 175\~804,56 грн., які були пред`явлені 24.10.2013 року до відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області (далі - ВДВС). Саме виконавче провадження, щодо стягнення боргу на користь ПАТ «Укрсоцбанк» тривало недовго, оскільки 29.01.2014 року банк звернувся із заявами до ВДВС про повернення виконавчих листів, так як відбулась реструктуризація боргу, який остаточно достроково було погашено 10.06.2014 року. 17.02.2014 року державний виконавець Парапір А.Д., у якого на виконанні перебували виконавчі листи банку, виніс постанову щодо затримання з поставкою на штрафмайданчик автомобілів, належних [PERSON] . На виконання постанови, 03.04.2014 року УДАІ ГУ МВС України затримало автомобіль «Рено», д/з [NUMBER] , який належить позивачу та помістило автомобіль на арешт майданчик в м. Одеса, про що було проінформовано ВДВС. На наступні три роки державний виконавець Парапір А.Д. про затриманий та поставлений на арешт майданчик автомобіль «забув», стягуючи 20% з пенсії позивача на покриття виконавчого збору. Восени 2018 року вказаний автомобіль був виставлений на торги. Проте останні не відбулись, оскільки за час утримання на штрафмайданчику автомобіль перетворився на металобрухт, до того ж частково розібраний та обікрадений. Особливістю дій та бездіяльності ВДВС став борг [PERSON] у розмірі 31320,00 грн. станом на 22.09.2017 року, за зберігання тимчасово-затриманого транспорту на штрафмайданчику в місті Одесі. З метою звернення до суду з вимогами про стягнення матеріальної шкоди позивачем була замовлена товарознавча експертиза, яка не була проведена вчасно, з причин не допуску експерта під різними приводами на арешт майданчик, де зберігався автомобіль. 05.08.2020 року коли позивач з експертом потрапили до штрафмайданчику, виявилося, що автомобіль передано 10.06.2020 року уповноваженій особі ДП МВС України «Інформ-Ресурс» на утилізацію згідно судового рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.03.2020 року. В подальшому було з`ясовано, що Миколаївський апеляційний суд рішенням від 14.07.2020 року скасував вказане рішення суду, заяву ДП МВС України «Інформ-Ресурс» залишено без розгляду. Де наразі знаходиться автомобіль марки «Renault 25», реєстраційний номер [NUMBER] , № [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , невідомо. Протиправне діяння ВДВС, зокрема, державного виконавця Парапіра А.Д. полягає у тому, що за постановою держаного виконавця примусово затриманий, вилучений та поставлений на штрафмайданчик автомобіль, який належав позивачу не був описаний, а відтак, не виставлений на торги більше ніж три роки, замість шести місяців, визначених ч.2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» 1999 року. Крім того, в порушення ч.1 ст. 68 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, маючи арештоване майно (два автомобілі, квартира тощо), звернув стягнення на доходи позивача у вигляді 20% пенсії виключно для стягнення витрат на виконавче провадження. Наявність шкоди полягає в тому, що примусово затриманий, вилучений і поставлений на штрафмайданчик автомобіль, перебуваючи на відкритій площадці, без руху протягом більш ніж трьох років, піддався несприятливим погодним умовам, внаслідок чого втратив товарний вигляд, був частково розібраний та розкрадений. Тому, автомобіль не був проданий на торгах, а борг за виконавчим провадженням було погашено за рахунок пенсії позивача. Протиправність діяння ДП «Інформ ресурси» полягає у вилученні автомобіля, який належав [PERSON] на підставі судового рішення, яке скасовано. Наявність шкоди є неповернення вилученого автомобіля після того, як відпала правова підстава вилучення. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням і шкодою в наведеному випадку спричинило збитки, оскільки позбавило позивача не тільки самого майна, а й шляхом фотодокументування показати, що автомобіль перебуваючи на штрафмайданчику розбирався та розкрадався. Позивач надає розрахунок матеріальної шкоди, розрахунок якої зводиться до того, що на момент примусового затримання, вилучення і поставлення на штрафмайданчик автомобіля, останній згідно проведеної експертизи коштував 27\~650 грн., що за курсом НБУ, відповідало 2459,96 дол. США (27320 х 11,24. Тобто, на курс долара США станом на 03.04.2021 року = 2459,96). Таким чином, сума 2459,96 дол. США, тобто, вартість автомобіля на момент затримання, вилучення і поставлення на штрафмайданчик, слід помножити на 27,4166 грн. (курс 1 дол. США за НБУ, станом на 20.05.2021 рік) становить 67443,73 грн. враховуючи, що держава , в особі ВДВС безпідставно утримувала автомобіль на протязі значного часу, тобто по суті позбавила позивача права використовувати корисні властивості останнього, в тому числі продати, подарувати, обміняти, здати в оренду тощо. В свою чергу ДП МВС України «Інформ ресурси» взагалі відібрали майно, а по суті позбавили грошових коштів, [PERSON] вправі розраховувати збиток, разом з індексом інфляції. З моменту затримання, вилучення і поставлення на арешт майданчик автомобіля по момент звернення з заявою, тобто з 03.04.2014 року по 20.05.2021 рік сукупний індекс інфляції за вказаний період становить 2.769, який слід помножити на суму збитку 27\~650 грн., що в кінцевому результаті становить 76\~552,23 гривні. Позивач вказав також, що протиправними діями ВДВС йому завдана моральна шкода, яку він пов`язує із протиправністю затримання, вилучення та поставлення на арешт майданчик автомобіля, а також його фактичного відібрання без компенсації представниками держави. Тривала боротьба за свої законні права виснажила його, до цього часу завдає душевних страждань, що викликає знервованість, дискомфорт, почуття безперспективності витрачених зусиль та часу, зневіру в законності дій відповідачів, які є державними органами. Втрата автомобіля для позивача, єдиним джерелом доходу якого є пенсія у середньому 3000,00 грн., перетворила законну діяльність в невиправдану жорстокість, триваюче нелюдське поводження, вступаючи тим самим у протиріччя з забороною, викладеною в ст. 28 Конституції України. До того ж, покладаючи на [PERSON] індивідуальний та надмірний тягар, що не узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції з прав людини і основоположних свобод. З урахуванням вразливого стану позивача, 1949 року народження, негативні емоції, викликані протиправними діями відповідачів, досягли рівня страждання у розумінні ст. 23 ЦК України, а отже, було завдано моральну шкоду. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] завдану матеріальну шкоду у розмірі 67\~443,73 грн., моральну шкоду у розмірі 200\~000,00 грн., судові витрати по справі. Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Пащенко Т.П. від 16.06.2021 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі (а.с.157 т.1). Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача - Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) державний виконавець Парапір А.Д. надав суду 28.09.2021 року відзив на позовну заяву, в якому вказав, що не погоджується з позовними вимогами позивача. Вказав, що, у нього на виконанні перебували три виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів по справі №755/13436/13-ц, що видані 16.07.2013 року Дніпровським районним судом м.Києва про: стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в розмірі 173472,60 грн. (№ за ЄДРВП 40324515); стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судового збору в розмірі 229,40 грн. (№ за ЄДРВП 40323640); стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» витрат в розмірі 2103,16 грн. (№ за ЄДРВП 40324456). 16.10.2013 року державним виконавцем,

Outcome: partial