Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

16.04.2025 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» звернувся до суду з вказаною заявою і просить стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача заборгованість в розмірі 33770 грн, суму сплаченого судового збору у розмірі 3028 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7100 грн. Свої вимоги\~мотивує тим,\~що 10.10.2024\~між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір надання коштів у кредит (з комісією надання кредиту) № 73412215. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в сумі 20000 грн на строк 30 днів (до 08.11.2024) із відповідною фіксованою процентною ставкою 0,175 % в день. Комісія за надання позики складає 15 % від суми наданої позики, що складає 3000 грн. На виконання умов договору позичальнику надано грошові кошти у сумі 20000 грн шляхом перерахування на картковий рахунок № [NUMBER] , котрий наданий позичальником та міститься в реквізитах договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим розмір заборгованості становить 33770 грн., з яких: заборгованість за основним боргом 20000 грн; заборгованість за несплаченими базовими процентами 1050 грн; заборгованість за несплаченими процентами на прострочену позику - 9720 грн; заборгованість за комісією 3000 грн. Представник позивача ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» - Ушакевич М.П. згідно з позовною заявою просила проводити розгляд справи без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату та розгляд справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу без його участі. Надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не визнає позовні вимоги, оскільки кредитний договір з додатками не був укладений ні в якій формі: ні в паперовій ні в електронній, кредитор коштів по договору не переказував, позивачем не доведено факту видачі позики кредитором, а відтак у нього не виникло договірних прав; розрахунки позивача суперечать наданим ним текстам та вимогам спеціального законодавства і правовим висновкам Верховного Суду; має місце недоведеність позовних вимог з точки зору процесуального права, а всі сумніви мають тлумачитись на захист прав споживача кредитних послуг. Також вказує про те, що він є особою з інвалідністю другої групи, що встановлена довічно, та має обмежену працездатність і , як наслідок, обмежені фінансові можливості. Тому сплата значних сум процентів є для нього надмірним фінансовим тягарем. Крім того просить суд відмовити у стягненні судових витрат позивача. Також зазначив, що у період дії карантину були встановлені обмеження щодо нарахування процентів та пені, однак позивачем всупереч обмеженням було нараховано. Ухвалою від 18.04.2025 суд прийняв справу до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні, з повідомленням (викликом) сторін. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини. 10.10.2024 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] уклали Договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73412215, за умовами якого сума кредиту становить 20000 грн, строк кредитування 30 днів, процентна ставка 0,175 % в день, комісія за надання кредиту 15,00 % від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 3000 грн). Дата повернення кредиту 08.11.2024, денна процентна ставка 0,675 % в день, проценти за понадстрокове користування кредитом 2,7 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка 918,52 %, орієнтовна загальна вартість кредиту 24050 грн. (а.с. 7-16, 218-235). Кредитний договір № 73412215 від 10.10.2024 відповідач [PERSON] підписав електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) 02250. Відповідно до довідки про укладення договору (ідентифікацію), клієнт [PERSON] був ідентифікований в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с. 24, 215). 10.10.2024 на картковий рахунок [PERSON] вказаний у договорі, перераховано грошові кошти в сумі 20000 грн, що підтверджується Довідкою від 12.02.2025 (а.с. 25, 217). На підтвердження позовних вимог позивач надав довідку розрахунок заборгованості за кредитним договором № 73412215 від 10.10.2024, згідно з якої заборгованість [PERSON] станом на 13.02.2025 складає 33770,00 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 20000 грн; заборгованість за несплаченими базовими процентами 1050 грн; заборгованість за несплаченими процентами на прострочену позику - 9720 грн; заборгованість за комісією 3000 грн. (а.с. 29-30). На виконання ухвали суду про витребування доказів від 19.06.2025, АТ КБ «ПриватБанк» надав інформацію, з якої вбачається, що станом на 10.10.2024 [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , має карткові рахунки: [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] . Також зазначено, що на ім?я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Додатково надав виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 10.10.2024 по 15.10.2024, яка містить зарахування 10.10.2024 на суму 20000,00 UAH. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У позовній заяві позивач зазначає про те, що кредитний договір з [PERSON] був укладений з використанням підписання електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 5.6., 5.8. Договору. З матеріалів справи вбачається і судом встановлено, що з [PERSON] дійсно був укладений кредитний договір з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», умовами якого передбачалося надання кредитних коштів. Доводи відповідача про те, що позивач не довів підписання договору відповідачем, є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Для підписання кредитного договору [PERSON] було використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ч. 6 та 8 ст. 11 і 12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Отже, зазначений договір підписано електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Так,\~відповідно до\~пункту 15\~Прикінцевих та\~Перехідних положень\~ЦК України\~в разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Крім того, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України). Проте, відповідно до умов кредитного договору позивач не нараховув [PERSON] неустойку (штраф, пеня) за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором, та позовні вимоги щодо стягнення з відповідача неустойки,\~штрафу,\~пені за\~таке прострочення не заявлялись, тому доводи відповідача щодо обмеження нарахування процентів за користування кредитом на підставі Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, є необґрунтованими. Як вбачається з досліджених доказів, умови кредитного договору відповідач належним чином не виконав, в передбачені кредитним договором строки кредит не погашений. Відтак, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» заборгованості за основною сумою боргу у сумі 20000 грн та 3000 грн комісії. Позивач також просив стягнути з відповідача 1050 грн нарахованих та несплачених базових відсотків період з 10.10.2024 по 08.11.2024, а також 9720 грн несплачених відсотків на прострочену позику за період з 09.11.2024 по 26.11.2024. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 в справі №310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15.03.2023 по справі № 300/438/18. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України». За умовами договору № 73412215 кредитні кошти надавалися до 08.11.2024 на 30 днів. Отже, ТОВ «1 Безпечне Агентство необхідних кредитів» має право на стягнення процентів у розмірі, встановленому договором, за період до 08.11.2024. Сума відсотків за період з 10.10.2024 по 08.11.2024 становить 1050 грн, які можуть бути стягнуті з відповідача. Відсотки за більший період не можуть стягуватися у розмірі, встановленому договором, а захист прав позивача у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання можливий лише шляхом нарахування 3% річних та інфляційного збільшення боргу, а тому в частині стягнення 9720 грн несплачених відсотків на прострочену позику за період з 09.11.2024 по 26.11.2024 слід відмовити. При зверненні до суду за позовом позивач сплатив судовий збір, передбачений ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 3028 грн. Згідно з п. 9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1\~статті 141 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно з вимогами ч. 6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17.10.2014 року передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Враховуючи що відповідач є особою з інвалідністю II груп, а тому він звільнений від сплати судового збору, а позовні вимоги позивача задоволені частково, то ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України слід компенсувати витрати на сплату судового збору в розмірі 2156 грн 45 коп. (24050 * 3028 / 33770) пропорційно задоволеної частини позовних вимог. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правничу допомогу в розмірі 7100 грн. Адвокат Ушакевич М.П., яка здійснює адвокатську діяльність в адвокатському об`єднанні «Правовий діалог» здійснювала представництво ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до Договору № 03-08/2023 про надання правничої допомоги від 03.08.2023; Додаткової угоди № 3 до Договору про надання правничої допомоги № 03-08/2023 від 03.08.2023; акту прийому-передачі справ а надання правничої допомоги від 11.02.2025; акту приймання-передачі наданої правничої допомоги від 20.02.2025 за Договором про надання правничої допомоги № 03-08/2023 від 03.08.2023; платіжної інструкції від 24.02.2025, позивач поніс 7100 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи критерій розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи звернення до суду з позовною заявою, віднесення справи до категорії малозначних, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), розгляд справи без участі сторін на підставі заяви представника позивача та значення справи для сторін, заперечення відповідача щодо суми витрат на правову допомогу, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, те, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку не присуджувати позивачу на користь якого ухвалено судове рішення, всі витрати на професійну правничу допомогу, що заявлені до стягнення. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн, яка буде достатньою, співмірною і справедливою в цьому випадку.

Outcome: partial