Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

10 лютого 2025 року представник позивачки звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з вищезазначеним позовом, в якому просить суд, визначити додатковий строк [PERSON] , [INFO] для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом після смерті сина [PERSON] , [INFO] , терміном в один місяць з часу набрання рішення суд законної сили. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що [INFO] помер її син [PERSON] . До складу спадкового майна увійшла 1/8 частина будинку за адресою [ADDRESS] . Ця частка була успадкована сином від батька [PERSON] згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.01.1977 року, серія ААВ №598280, що було видано Овідіопольською нотаріальною конторою. Також зазначила, що нумерація будинку була змінена з №26 на №24 рішенням виконавчого комітету Молодіжненської сільської ради №36 від 08.04.1994 року . Позивач проживала в зазначеному будинку разом із сином та продовжує проживати після його смерті, фактично прийнявши спадщину. Вона пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини через глибокий емоційний стрес та біль від втрати сина, необізнаність щодо необхідності подання заяви (оскільки вважала, що проживання в будинку є достатнім), а також у зв`язку з оголошенням часткової мобілізації Указом Президента України №303/2014 від 17 березня 2014 року та воєнним станом в Україні, що створили їй істотні перешкоди для звернення до нотаріуса. Ніхто інший не звертався до нотаріуса щодо відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Позивачка просить визначити додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 17.02.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні. Також, ухвалою суду від 11.03.2025 року витребувано з Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Одеської області, інформацію щодо відкриття спадкової справи, наявності заповітів, спадкоємців, а також інформацію щодо видачі свідоцтва про право на спадщину ( з наданням копії спадкової справи) після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 29.07.2025 року було закрите підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні, представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області в поданій заяві просив судові засідання проводити без участі представника селищної ради. В судове засідання третя особа: Приватний нотаріус Могила М.М. не з`явилась про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається в позові, як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження від 12.07.2000 року, серія [NUMBER] . Даний факт підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.01.1977 року, серія ААВ №598280, виданим Овідіопольською державною нотаріальною конторою. Нумерація будинку була змінена з №26 на №24 що підтверджується рішенням виконавчого комітету Молодіжненської сільської ради №36 від 08.04.1994 року . Позивач проживала в зазначеному будинку разом із сином та продовжує проживати після його смерті. За змістом позовної заяви, позивач звернулася до нотаріуса щодо оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва та роз`яснено про необхідність звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Ніхто інший не звертався до нотаріуса щодо відкриття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно позовної заяви, позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини через глибокий емоційний стрес від втрати сина, необізнаність щодо необхідності подання заяви, часткову мобілізацію в 2014 році та воєнний стан. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.1997 року, виданого Овідіопольською державною нотаріальною конторою серія ААВ №598279, зазначено, що спадкоємцями майна [PERSON] , померлого [INFO] в рівних частках є його дружина [PERSON] , та діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.1997 року, виданого Овідіопольською державною нотаріальною конторою серія ААВ №598280, вбачається, що [PERSON] , успадкував від батька [PERSON] , 1/8 частки будинку за адресою: [ADDRESS] . З часу отримання зазначеного свідоцтва за життя син [PERSON] , [INFO] , належним чином право власності на належну йому частку спадкового майна не зареєстрував. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.01.1997 року, виданого Овідіопольською державною нотаріальною конторою серія ААВ №598278, зазначено, що [PERSON] , як дружина [PERSON] , який помер [INFO] , має право власності на частку спільного майна, набутого подружжям під час шлюбу. Згідно Рішення №36 від 08.04.1994 року виконавчого комітету Молодіжненської сільської ради народних депутатів Овідіопольського району Одеської області було змінено нумерацію будинків по [ADDRESS] , та було присвоєно №24. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Вирішення питання щодо прийняття чи відмови у прийнятті спадщини, за загальним правилом, є безумовним правом спадкоємця, яке він реалізовує на власний розсуд. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за законом першої черги здійснює право на спадкування в такому ж порядку, що й спадкоємець за заповітом, відповідно до статей 1268-1270 ЦК України, та на нього поширюються наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, передбачені статтею 1272 ЦК України. Важливим під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також є факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права. Наведене зумовлює потребу в дотриманні принципу «пропорційності» втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину. Принцип пропорційності тісно пов`язаний з принципом правовладдя (верховенства права): принцип правовладдя є фундаментом, на якому базується принцип пропорційності, натомість принцип пропорційності є умовою реалізації принципу правовладдя і водночас його неодмінним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип пропорційності як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Положеннями ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За правилом ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд виходить з принципів пропорційності а також досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Положеннями ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Крім того слід звернути увагу, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищезазначені обставини даної справи, суд вважає, що позивачкою доведено існування перешкод, які впливали на своєчасність подання нею заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини після смерті сина. Судом встановлено, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини через глибокий емоційний стрес, від втрати сина, пандемії коронавірусу SARS-CoV-2 та воєнним станом. Вказані причини пропуску у своїй сукупності дають підстави дійти до висновку що строк для прийняття спадщини був пропущений позивачкою з поважних причин. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved