Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] , де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району та Виконавчий комітет Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування вимог позивачка посилається на те, що 04 грудня 2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Подільським районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що було складено актовий запис за №1390 від 04 грудня 2018 року. Від шлюбу з відповідачем мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.06.2023 року ухваленого у справі №369/5662/23, провадження №2/369/3957/23, яке набрало законної сили 22.07.2023 року, було розірвано шлюб між нею та відповідачем. Позивачка вказує, що відповідача, який проживає за адресою [ADDRESS], не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та не має зперечень щодо визначення місця перебування та проживання дитини з нею за адресою [ADDRESS] . Враховуючи наведене, просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.12.2024 року передано позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району про позбавлення батьківських прав за підсудністю до Тячівського районного суду Закарпатської області. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17.03.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, та призначено підготовче засідання та залучено до участі в справі Виконавчий комітет Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області як орган опіки та піклування і на виконання вимог ч. 5 ст. 19 СК України покладено на нього обов`язок подати Тячівському районному суду Закарпатської області висновок щодо розв`язання спору між [PERSON] та [PERSON] , відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач, будучи неодноразово, відповідно до положень п. п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень за штрих кодовими ідентифікаторами №№0610240390089, 0610254266917, 0610258166712, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила, відзив не подавав. Представник третьої особи, Служби у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. 02.05.2025 року подала до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити без участі представника Служба у справах дітей Борщагівської сільської ради Бучанського району, Київської області. Представник третьої особи, Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Заслухавши пояснення позивачки та дослідивши всі матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. За приписами ст. ст. 13, 76, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] виданого Адміністрацією міського району Праги 4 11.11.2019 р., батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , являються сторони [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). З довідки про реєстрацію особи громадянином України від 19.11.2019 року №61313/19-536-851 виданої Посольством України в Чеській Республіці вбачається, що [PERSON] , який народився [INFO] , зареєстрований громадянином України (а.с.16). Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/011808207 від 30.09.2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.17). Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області ухваленого 20 червня 2023 року у цивільній справі №369/5662/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] шлюб між сторонами, розірвано. (а.с.18-20). Згідно заяви перекладеної на українську мову вбачається, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та не має заперечень щодо визначення місця перебування та проживання дитини разом з матір`ю [PERSON] (а.с.21-22). З витягу зі списку інвесторів, які брали участь у інвестуванні будівництва об`єкта за адресою [ADDRESS] вбачається, що [PERSON] брала участь в інвестуванні будівництва за вказаною адресою (а.с.23). Згідно характеристики від 01.10.2024 року, виданої т.в.о. директора І. Мелешко, [PERSON] відвідує ЗДО «Совенятко» з вересня 2024 року. За цей час в дошкільному закладі зарекомендував себе як дитина, яка контактує з дорослими та дітьми. Фізично дитина розвинута добре. Приводить та забирає завжди мама, яка активно цікавиться успіхами сина. За період навчання батько дитини успіхами [PERSON] не цікавився (а.с. 24). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №28575264 від 24.10.2018 видно, що квартира, об`єкт житлової нерухомості за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.25). З акту обстеження умов проживання складеним начальником Служби у справах дітей [PERSON] вбачається, що умови проживання задовільні, у помешканні дотримуються санітарно-гігієнічних умов, в квартирі чисто та затишно. Для дитини в сім?ї створені всі належні умови для повноцінного утримання та виховання. Дитина всім забезпечена (а.с.85-86). Вказані та встановлені під час розгляду справи обставини, дають суду підстави дійти висновку про неналежність та небажання виконання відповідачем, свого батьківського обов`язку з утримання та виховання дитини. Згідно (ст. 171 ч.ч. 2, 3 СК України) дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору про позбавлення батьківських прав, хоча й не зобов`язаний врахувати думку дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Під час розгляду справи позивачка, зазначила, що з огляду на вік дитини та те, що син не спілкується з батьком з однорічного віку, тому не вбачає доцільності заслухати думки малолітнього щодо існуючого між нею та відповідачем спору про позбавлення батьківських прав. Враховуючи позицію сторони - матері дитини, яка заперечила щодо висловлення малолітнім думки з приводу заявленого позову з наведенням обгрунованих на те мотивів, враховуючи встановлені судом обставини, щодо відсутності будь-якого зв`язку між відповідачем - батьком та самою дитиною, суд дійшов висновку, про недоцільність виклику в судове засідання для заслуховування думки малолітнього [PERSON] , [INFO] , з приводу даного спору. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Виконавчого комітету Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області від 24 квітня 2025 року №282/4, щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , вбачає про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . Зі змісту вказаного висновку вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.12.2018 року. Від шлюбу у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя між сторонами не склалось і рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області ухваленим 20.06.2023 року шлюб між подружжям розірвано. Наразі дитина проживає з матір?ю. Зазначено, що 16 квітня 2025 року працівниками служби у справах дітей обстежено умови проживання [PERSON] та її сім?ї за адресою: [ADDRESS] . Під час обстеження встановлено, що в квартирі проживають мати [PERSON] , та син [PERSON] . Умови проживання задовільні, у помешканні дотримуються санітарно-гігієнічних умов, в квартирі чисто та затишно. Для дитини в сім?ї створені всі належні умови для повноцінного утримання та виховання. Дитина всім забезпечена. [PERSON] повідомила, що батько сина [PERSON] самоусунувся від виконання батьківських обов?язків. Наразі проживає за кордоном. Вона самостійно займається вихованням сина та його матеріальним забезпеченням, дитина знаходиться на її утриманні. Батько життям та здоров`ям дитини не цікавиться, матеріально не опікується, ухиляється від обов`язків щодо виховання. Батько не бачиться з сином, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявляє інтересу до його внутрішнього світу. Також зазначено, що наразі малолітня дитина [PERSON] відвідує Комунальний заклад «Софіївсько-Борщагівського закладу дошкільної освіти «Совенятко». Відповідно до довідки з навчального закладу: «Приводить та забирає із закладу сина завжди мама, яка активно цікавиться успіхами дитини у закладі, відвідує батьківські збори та піклується про зовнішній вигляд сина. За період навчання батько сина успіхами [PERSON] не цікавився». Батько [PERSON] наразі проживає за кордоном, при спілкуванні з працівниками служби повідомив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав, та надав відповідну заяву до служби. Також в матеріалах справи міститься засвідчена заява про те, що [PERSON] не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. На розгляд 17.04.2025 року винесено питання щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На засідання комісії з питань захисту прав дитини при Борщагівській сільській раді [PERSON] повідомила, що батько дитини вже тривалий час не піклується про фізичний та духовний стан сина, не цікавиться його навчанням, підготовкою до самостійного життя. Наразі батько проживає за кордоном (а.с.87-90). Повною мірою вищезгаданий висновок відповідає висновкам суду, є всебічним, об`єктивним щодо суттєвих обставин, які пов`язуються з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав щодо сина [PERSON] . Наведені у висновку факти та обставини підтверджуючі доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, самі по собі мають місце, та оцінюються судом в контексті дійсних взаємовідносин батька та дитини, яких по суті не існує, на що вказує бездіяльність поведінки батька, що має істотне значення для правильного, законного і обґрунтованого висновку з чутливого сімейного питання. Таким чином, позивачкою доведено, відсутність можливості зберегти зв`язок між батьком і дитиною та доведено наявність винної поведінки відповідача щодо ухилення його від участі у виконанні покладеного на нього Законом батьківського обов`язку, щодо утримання та виховання сина. Статтею 150 СК України, передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно частини 4 статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" вказано, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. В абзаці 2 п. 16 тієї ж Постанови визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінки. У своєму рішення (справа "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року) суд зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Враховуючи встановлені та досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач свідомо, без будь-яких поважних на те причин, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням сина, не піклується про його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, а отже позбавлення його батьківських прав повністю відповідає інтересам дитини, є виправданою мірою, спрямованою на захист прав дитини, що має пріоритетне значення при вирішенні справи, а відтак позовні вимоги позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою були понесені судові витрати за подання до суду позовної заяви про позбавлення батьківських прав в розмірі 1211,20 гривень, які у відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, також підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved