Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом, який в подальшому уточнив до відповідачів про скасування рішення сільської ради та визначення недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку, посилаючись на таке. [PERSON] , який перебував у шлюбі з позивачем, 31.01.2008 уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] придбав житловий будинок з належними до нього по господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Позивач прийняла спадщину після його смерті та оформила свідоцтво про право власності за собою на вказане домоволодіння. В січні 2023 року позивач дізналась, що рішенням виконкому Іспаської сільської ради Вижницького району №2 від 24.01.1991 [PERSON] передано у власність 0,50 га для ведення особистого підсобного господарства. 09.10.2009 (тобто вже після укладення договору купівлі-продажу) за заявою самої [PERSON] Іспаська сільська рада Вижницького району прийняла нове рішення, яким внесла зміни в рішення виконкому Іспаської сільської ради Вижницького району №2 від 24.01.1991, та визначила площі та цільове призначення на кожну земельну ділянку, тобто передала 0,25 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд по [ADDRESS] та 0,25 га - для ведення особистого селянського гоcподарства. Крім того, рішенням Іспаської сільської ради Вижницького району №155-06/11 від 24.05.2011 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку [PERSON] » затверджено технічну документацію [PERSON] щодо передачу їй у власність земельної ділянки за кадастровим номером 7320582500:01:002:1178 площею 0,2205 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . Та, на підставі вказаного рішення [PERSON] видано державний акт серії ЯЛ №822406 від 06.10.2011 на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 7320582500:01:002:1178 площею 0,2205 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] . Позивач вважає, що вказані рішення та державний акт порушують її права як власника домоволодіння в [ADDRESS] та [PERSON] не мала права на приватизацію вказаної земельної ділянки. Виходячи з викладеного позивач просить суд визнати незаконними та скасувати рішення Іспаської сільської ради Вижницького району від 09.10.2009 та від 24.05.2011 та визнати недійсним Державний акт, виданий на ім`я [PERSON] . Ухвалою від 30.11.2023 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою від 22.03.2024 за клопотанням представника позивача витребувано спадкову справу після смерті [PERSON] . Ухвалою від 03.06.2024 уточнену позовну заяву залишено без руху. Ухвалою від 08.07.2024 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі співвідповідачів. Ухвалою від 16.12.2024 суд повернувся до стадії підготовчого судового засідання у даній справі, залучив у якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] як спадкоємців [PERSON] ; замінив Іспаську сільську раду Вижницького району на її правонаступника Вижницьку міську раду Чернівецької області, роз`яснив залученим співвідповідачам права на подачу відзиву на позов та наслідки неподання відзиву. Крім того вказаною ухвалою суд відмовив у задоволенні клопотання адвоката Фодчук О.В., яка діє в інтересах [PERSON] «про закриття провадження у справі чи залишення позову без руху». 02.01.2025 відповідач [PERSON] в особі свого представника адвоката Фодчук О.В. надав відзив на позов, в якому позов не визнав, посилаючись на таке (а.с.144,145). Рішенням виконкому №2 від 24.01.1994 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства. Рішенням сільської ради від 09.10.2009 було внесено зміни у рішення від 1994 року в частині уточнення цільового призначення та розподілу земельної ділянки, а саме передано 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,25 га - для ведення особистого селянського господарства. Вказане означає, що [PERSON] була власником спірної земельної ділянки з 1994 року. Вона до смерті проживала та була зареєстрована у будинку. Станом на 2009-2011 рік позивач не мала зареєстрованих прав на будинок, тобто оскаржуваним рішенням та актом її права на порушено. Крім того, [PERSON] просить застосувати строки позовної давності, оскільки, як він вважає, строки позовної давності пройшли. Оскільки після смерті свого чоловіка вона оформляла право власності на спадкове майно та повинна була дізнатись про правовий режим земельної ділянки, на якій знаходився житловий будинок, який позивач отримала у власність. Виходячи з викладеного [PERSON] в особі свого представника просить суд відмовити у задоволення позову. Представник позивача адвокат Федорюк А.Л. надав заяву, в якій зазначив, що позивач дізналась про порушення права на початку 2023 у зв`язку зі смертю [PERSON] , тому строк позовної давності не пропущено. Розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями сторін. Ухвалою від 30.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду на 20.06.2025. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутності позов підтримали. Представник відповідача [PERSON] адвокат Фодчук О.В. в судове засідання 20.06.2025 не з`явилась, надала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з її зайнятістю в іншому судовому процесі. Повторно адвокат Фодчук О.В. в судове засіданні не з`явилась 17.07.2025. Надала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її перебуванням у відпустці та межами України. Докази поважності причин неявки суду не надала. У відповідності за ст..223 ЦПК України суд знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін, в т.ч. і відсутності адвоката Фодчук О.В. та ухвалити рішення у справі. Проаналізувавши обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд знаходить, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно рішення №6 від 24.01.1994 Іспаської сільської ради Вижницького району [PERSON] передано у власність в с.Іспас Вижницького району земельну ділянку площею 0,50 га для особистого підсобного господарства. Рішенням від 09.10.2009 №244-32/09 Іспаської сільської ради Вижницького району змінено рішення 24.01.1994 в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,50 га, та призначено виділити земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . Рішенням від 24.05.2011 №155-06/11 Іспаської сільської ради Вижницького району затверджено технічну документацію [PERSON] та надано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0,2205 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . Згідно державного акту серії ЯЛ №822406, [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS] . Разом з тим згідно договору купівлі-продажу від 31.01.2008 [PERSON] продала, а [PERSON] купив у неї житловий будинок літ «А», літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», сарай літ. «Г», вбиральню літ. «Д», криницю, з/б кільця літ. «К», що знаходиться по [ADDRESS] . З копії свідоцтва про право на спадщину вбачається, що [PERSON] (позивач по справі) після смерті [PERSON] стала власником житлового будинку літ «А», літньої кухні літ. «Б», сарая літ. «В», сарая літ. «Г», вбиральні літ. «Д», криниці, з/б кільців літ. «К», що знаходяться по [ADDRESS] . З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.47). Після її смерті відкрилась спадщина на все її майно. За життя [PERSON] 11.05.2012 склала на ім`я [PERSON] заповіт, яким заповіла йому земельну ділянку площею 0,2146 га, яка належала їй згідно Державного акту серії ЯЛ №822405, та земельну ділянку, площею 0,2205, яка належала їй згідно Державного акту серії ЯЛ №822406 (2-га сторінка а.с.46). Крім того, за життя [PERSON] склала заповіт 25.02.2015, яким заповіла [PERSON] земельну ділянку площею 0,2146 га, за кадастровим №7320582500:01:002:1179 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка належала їй згідно Державного акту серії ЯЛ №822405 (а.с.62). Із заяв [PERSON] від 02.02.2023 та [PERSON] від 14.03.2023 вбачається, що вони звернулись із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Інших заяв про прийняття спадщини немає. (а.с 46, 61). Рішенням від 26.12.2016 Вижницької міської ради приєднано Іспаську сільську раду Вижницького району до Вижницької міської ради (а.с.124). З аналізу вказаних рішень Іспаської сільської ради у сукупності з договором купівлі-продажу вбачається, що [PERSON] став власником вказаного будинковолодіння по [ADDRESS] більш як за півтора роки до часу отримання [PERSON] дозволу на оформлення права власності на земельну ділянку [ADDRESS] . За таких обставин [PERSON] не мала права на отримання у власність земельної ділянки, яка закріплена за будинковолодінням по [ADDRESS] , яке [PERSON] в той час вже не належало. Відповідно, рішення від 09.10.2009 №244-32/09 Іспаської сільської ради Вижницького району, яким змінено рішення 24.01.1994 в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,50 га, в часині частині виділення земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] - є незаконним та підлягає скасуванню. За таких обставин, також підлягає скасуванню рішення від 24.05.2011 №155-06/11 Іспаської сільської ради Вижницького району, яким затверджено технічну документацію [PERSON] та надано їй у власність земельну ділянку площею 0,2205 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] . Також підлягає скасуванню і державний акт серії ЯЛ №822406, згідно кого [PERSON] є власником земельної ділянки по [ADDRESS] Вказане рішення від 24.05.2011 №155-06/11 та Державний акт підлягають скасуванню як «плоди отруєного дерева», оскільки вони видані на підставі незаконного рішення від 09.10.2009 №244-32/09 . Така позиція суду кореспондує з вимогами п.7 ч.3 ст.152 ЗК України, згідно якої Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхомвизнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Крім того, згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із вимогами частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. За таких обставин суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову, а саме про слід визнати незаконним та скасувати рішення від 2009 року в частині виділення земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] , також слід визнати незаконним та скасувати рішення від 2011 року та державний акт на право власності на земельну ділянку. При цьому вирішуючи заперечення відповідача [PERSON] , в особі його представника адвоката Фодчук О.В., суд оцінює їх критично та не сприймає, виходячи з такого. Суд не погоджується, що рішенням від 09.10.2010 було внесено зміни до рішення від 1994 року щодо уточнення цільового призначення та розподілу земельної ділянки. Так, в рішенні від 1994 року взагалі не зазначається точна адреса розташування земельної ділянки, лише визначено, що ця земельна ділянка знаходиться в с.Іспас Вижницького району. В той час як в рішенні від 09.10.2010 зазначена точна адреса земельної ділянки - [ADDRESS] . Також, рішенням від 09.10.2010 конкретно визначається місце розташування земельної ділянки, яка передається у власність - [ADDRESS] . Також, безпідставним є і посилання відвідача на те, що позивач [PERSON] не надала доказів наявності у неї права власності на нерухому майно за адресою розташування спірної земельної ділянки. Позивач не могла бути власником такого майна, оскільки на той час власником такого майна був [PERSON] , після якого вона отримала у спадщину спірне нерухоме майно, яке знаходиться на спірній земельній ділянці. Крім того, не має жодного значення для вирішення справи, що у будинковолодінні, яке розташоване на спірній земельній ділянці та яке придбав [PERSON] до самої смерті проживала [PERSON] . Безпідставним є також і клопотання про застосування строків позовної давності. Так, адвокат Фодчук О.В. вказує, що [PERSON] помер у 2013 році, і позивач, як спадкоємець після його смерті мала право та зобов`язана була вжити заходів щодо з`ясування статусу спірної земельної ділянки по [ADDRESS] . У зв`язку з чим вважає, що строк позовної давності пропущено, просить його застосувати. Позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу. Разом з тим, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, посилання відповідача на те, що позивач, як спадкоємець після смерті [PERSON] мала право та зобов`язана була вжити заходів щодо з`ясування статусу спірної земельної ділянки по [ADDRESS] - є припущенням відповідача. Жодних доказів про те, що позивач чи [PERSON] дізнались чи могли дізнатись про порушення свого права та звернулись до суду поза межами строку позовної давності - відповідач не надала. За таких обставин клопотання про застосування строків позовної давності є необґрунтованим та суд відмовляє у застосуванні строків позовної давності. Зважаючи на те, що позов задоволено частково, суд, у відповідності до вимог ст..141 ЦПК України покладає на відповідача понесені відповідачем та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених та відмовлених вимог. На підставі ст.ст. 15, 1216, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст..ст.81, 125, 152 ЗК України,

Outcome: partial