Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

ТОВ "Споживчий центр" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 22.02.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено кредитний договір (оферти) № 22.02.2023-100000217, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит у розмірі 4 000 грн. строком на 42 дні. Відповідач не виконав свої зобов`язання за договором та не повернув грошові кошти позивачу, у зв`язку з чим, станом на 26.05.2025 утворилась заборгованість у роз-мірі 8 480,00 грн., з яких: 4 000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 4 480,00 грн. заборгованість за відсотками. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачем з даним позовом до суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.06.2025 року від-крито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Представник ТОВ "Споживчий центр" в судове засідання не з`явилась, у позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи завчасно повідомлявся повісткою та оголошенням на офіційному сайті Судової влади. Відзиву на позов, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на під-ставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач на-лежним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) від-повідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засі-дання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі на-явних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, та, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за звер-ненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.02.2023 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) №22.02.2023-100000217, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 4000 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 22.02.2023 року, стро-ком на 42 дні. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`яз-ку з чим станом на 27.05.2025 року утворилася заборгованість у розмірі 8480,00 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 4000,00 грн., по процентам в розмірі 4480,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Згідно з п. 3.1 договору №22.02.2023-100000217, кредитор зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3.2 договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1 договору кредитор надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Згідно з п. 4.3 договору днем надання кредиту вважається день списання відповід-ної суми коштів з рахунку кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день надходження коштів у касу кредитодавця готівкою або зарахування на поточний рахунок кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку кредито-давця. У випадку перерахування коштів позичальником на поточний рахунок кредито-давця, позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день строку сплати платежу. Відповідно до п.6.1 договору позичальник зобов`язався: використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпе-чити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів у терміни та строки, вказані у заявці, якає невід`ємною ча-стиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за не-своєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сто-рона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або ут-риматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чи-ном відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законо-давства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повер--нення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або ви-конання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання дого-вору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та мо-ральної шкоди (ч. 1ст. 611 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, як-що він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встанов-лений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, від-повідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість вико-нання, що випадково настала після прострочення. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідаль-ності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором №22.02.2023-100000217 у розмірі 8480,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 2422,40 грн. спла-ченого судового збору.

Outcome: approved