Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

ТОВ «Кошельок» звернулося до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило стягнути із відповідачки на користь ТОВ «Кошельок» суму заборгованості у розмірі 17320,00 грн., з яких: 5000,00 грн. тіло кредиту, 12320,00 грн. проценти за користування кредитом за Договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №3383216729-508364 від 02.11.2021 року, а також судові витрати в вигляді сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, мотивуючи позовні вимоги тим, що зобов`язання за кредитним договором відповідачем виконано не було, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Ухвалою суду від 10.06.2025 було відкрите спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачкою відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Разом із заявою про зменшення розміру позовних вимог подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також не заперечував щодо ухвалення заочного рішення суду в разі неявки відповідача в судове засідання. Відповідачка [PERSON] , яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила. Заяв про розгляд справи без її участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачкою у визначений судом строк до суду не подано. Згідно з п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»,\~електронний договір\~- це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 02.11.2021 року між ТОВ «Кошельок», яке є фінансовою установою, та\~ [PERSON] було укладено електронний Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №3383216729-508364. Згідно з п.п. 1.1, 1.4, 2.1 Договору сума кредиту складає 5000,00 грн., строк кредиту - 22 дні (лояльний період), тип процентної ставки - фіксована. Згідно з п. 3.7. Договору зобов`язання щодо повернення основної суми переносяться на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду. Відповідно до п. 1.3.3.1. Договору, процентна ставка за користування кредитом становить 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк лояльного періоду. Згідно з п. 1.3.3. Договору стандартна (базова)\~процентна ставка за користування кредитом становить 2,20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. До відповідачки [PERSON] була застосована як лояльна процентна ставка (0,01%), так і стандартна (базова) процентна ставка (2,2%). Відповідно до п. 3.1. Договору, проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом. Щодо тіла кредиту. ТОВ «Кошельок» було у повному обсязі виконано своє зобов`язання за Договором, що підтверджується повідомленням АТ «МТБ Банк» від 15.05.2025 №05/642-05/35 02.11.2021 було перераховано 5000 грн. на банківську картку [NUMBER] (а.с. 16). З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою [PERSON] не сплачувалася заборгованість по тілу кредиту, а тому стягненню підлягає тіло кредиту у розмірі 5000,00 грн. Щодо процентів за користування кредитом та ст. 625 ЦК України. Як вбачається з умов Договору, кредитні кошти надавалися строком на 22 дні (лояльний період), з перенесенням зобов`язання щодо повернення основної суми на наступний день після закінчення лояльного періоду, але не більше ніж на 90 днів після закінчення лояльного періоду. Однак, проценти за користування кредитом були нараховані за період як в межах строку кредитування, так після закінчення такого строку. У\~постанові від 05 квітня 2023 року у справі №\~910/4518/16\~Велика Палата Верховного Суду\~акцентувала увагу на сталості підходу до вирішення питання щодо нарахування процентів за «користування кредитом», сформульованого у\~постанові від 28.03.2018 року у справі №\~444/9519/12\~та підтвердженого у\~постанові від 04.02.2020 року у справі №\~912/1120/16,\~та уточнила власний правовий висновок щодо можливості нарахування процентів поза межами строку кредитування, визначивши, що в разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за користування кредитом (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. Крім того, у\~постанові від 23 травня 2018 року по справі № 910/1238/17 Великою Палатою Верховного Суду\~розмежовано поняття «проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами» та «проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами», причому останні проценти кваліфіковано саме в якості плати боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, врегульованої частиною 2\~статті 625 ЦК України. Однак, позовні вимоги про стягнення процентів за неправомірне користування боржником грошовими коштами у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем ТОВ «Кошельок» не заявлялися, однак останнє не позбавлене можливості скористатися таким правом у майбутньому. Разом з тим, суд звертає увагу позивача, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України,\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Таким чином, проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами\~становлять: (5000 грн. * 0,01% на добу*22 днів) + (5000 грн. * 2,2% на добу*90 днів) = 11,00 грн. + 9900,00 грн. = 9911,00 грн. Отже, загальна заборгованість [PERSON] за Договором становить 14911,00 грн. (5000 грн. + 9911,00 грн.). Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню, тобто, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №3383216729-508364 від 02.11.2021 року у розмірі 14911,00 грн., з яких 5000 грн. - тіло кредиту, 9911,00 грн. - проценти за користування кредитом. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2084,26 грн., тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 86%). Щодо витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст.1 37 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03.10.2019 в справі №922/445/19, від 22.01.2021 в справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02.12.2020 в справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03.02.2021 в справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17.02.2021 в справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено про врахування судових витрат понесених ним (професійна правнича допомога) при розподілі судових витрат між сторонами.\~Як слідує з матеріалів цієї цивільної справи позивач в підтвердження витрат на правничу допомогу надав Витяг з договору про надання правничої допомоги від 12.02.2025, Додаток від 15.05.2025 до договору про надання правової допомоги від 12.02.2025. За змістом Додатку до договору про надання правової допомоги слідує, що сторони погодили надання наступних правових (юридичних) послуг адвокатським обюро товариству за наступним списком: оформлення документів щодо правничої (правової) допомоги (1 год. 2000,00 грн) витрачено 30 хв. 1000,00 грн; збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору (1 год. - 2000 грн) витрачено 1 год 23000, 00 грн; складання позовної заяви (1 год. 2000 грн.) витрачено 2 год. 4000,00 грн.; формування додатків (доказів) до позовної заяви (для суду і відповідача) 91 год 2000 грн.) витрачено 1 год. 2000 грн.; відправка позову стороні, до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі (1 год. 2000 грн.) витрачено 30 хв 1000 грн., загальна суму 10000,00 грн. (а.с. 22). Оцінюючи надані стороною позивача докази, зважаючи на результати розгляду справи та ухвалене судом рішення про часткове задоволення позову, суд вважає, що існують підстави для розподілу між сторонами витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем. При цьому, суд зважає, що\~предметом позову є стягнення заборгованості за договорами позики, справа є малозначною та не є складною,\~розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження,\~в\~даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг досліджених доказів є невеликим, а тому враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача 2000,00 грн. витрат на правничу допомогу. Саме такий розмір витрат, на переконання суду, є об`єктивним, співмірним зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою у ній та з урахуванням результатів розгляду справи.

Outcome: partial