Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 538644262 від 03.02.2022 у розмірі 20\~243,24 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 03.02.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 538644262, підписаний відповідачкою електронним підписом, відтвореним з використанням одноразового ідентифікатора (електронного підпису) MNV22ХМ2, надісланим їй кредитодавцем на номер мобільного телефону. Відповідно до кредитного договору кредитодавець надав відповідачці кредит у сумі 6\~700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник (відповідачка) зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у кредитному договорі, додатках до нього та у Правилах надання грошових коштів у позику. Кредит надано строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме з 03.02.2022 до 05.03.2022. Відповідачка кредитні кошти отримала, але свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» передало (відступило) за плату ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» прийняло належні ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 538644262 від 03.02.2022 до відповідачки [PERSON] 28.11.2019 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладена додаткова угода №19, якою продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2020. 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладена додаткова угода №26, якою продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2021 та договір факторингу викладений у новій редакції. 31.12.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» укладена додаткова угода №27, якою продовжено строк дії договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 до 31.12.2022. 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладений договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) за плату ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 538644262 від 03.02.2022 до відповідачки [PERSON] 17.04.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладений договір факторингу № 17/04/24, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передало (відступило) за плату ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» прийняло належні ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за кредитним договором № 538644262 від 03.02.2022 до відповідачки [PERSON] на суму 20\~243,24 грн, з яких: 6\~360,92 грн - заборгованість по кредиту та 13\~882,32 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 538644262 від 03.02.2022 у сумі 20\~243,24 грн та судові витрати. Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 07.05.2025 позовну заяву передано за підсудністю до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Ухвалою від 06.06.2025 відкрите провадження у справі та справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить розглянути справу за відсутності представника позивача,позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутність, а також відзиву не подала. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). За таких обставин, у відповідності до ч.1ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку. Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.205 ЦК України правочин може вчинитися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Відповідно до положень ч. 1, ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч.8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Судом встановлено, що03.02.2022 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладений договір кредитної лінії № 538644262, підписаний відповідачкою електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора MNV22ХМ2, наданого кредитодавцем ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на номер мобільного телефону [NUMBER] , вказаний [PERSON] у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 03.02.2022. Відповідно до п.1.1 договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало [PERSON] кредит в сумі 6\~700,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредит надано строком на 30 днів від дати отримання кредиту [PERSON] до 05.03.2022. У випадку надання кредиту не в день укладення договору, загальний строк надання кредиту автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняться дата укладення договору по відношенню до дати надання кредиту (п.1.7 договору). За користування кредитом протягом дисконтного періоду [PERSON] зобов`язана сплачувати проценти за користування кредитом, які нараховуються в порядку, визначеному в п.1.9.1договору, за умови продовження строку Дисконтного періоду - на умовах п.1.9.2договору. Згідно з п. 1.9.3 договору, якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Відповідно до п. 1.12.1 договору зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше, ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду. Пунктом 1.12.2договору визначено, що з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів вдень від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно з п. 5.2 договору, строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту, визначеного в п. 1.2 Договору (30 днів). Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту, передбачених п. 1.3 та п. 1.7 Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Умови укладеного між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] договору кредитної № 538644262 від 03.02.2022 були погоджені сторонами у встановленому законом порядку і відповідачка проти них не заперечувала. Крім того, з платіжного доручення № 2606579с-0726-40d2-b1ab-d22546ba0c11 від 03.02.2022встановлено, що 03.02.2022 TOB «Манівео швидка фінансова допомога» переказало на картковий рахунок відповідачки [PERSON] № [NUMBER] грошові кошти в сумі 6\~700,00 грн за договором № 538644262 від 03.02.2022. З електронного повідомлення АТ «Таскомбанк» від 08.08.2024 № 3980/47.1.-БТвстановлено, що у рамках договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 48 від 18.07.2019 банком 03.02.2022 було здійснено переказ грошових коштів у розмірі 6\~700,00 грн на рахунок № 5167-80ХХ-ХХХХ-8508, який, зокрема, був вказаний відповідачкою у заявці на отримання грошових коштів в кредит від 03.02.2022. Отже, договір кредитної лінії № 538644262 від 03.02.2022 є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладення кредитного договору і волевиявлення учасників договору було вільним. З розрахунків заборгованості за договором кредитної лінії № 538644262 від 03.02.2022встановлено, що заборгованість відповідачки за договором складає 20\~243,24 грн, з яких: 6\~360,92 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 13\~882,32 грн - заборгованість за процентами. [PERSON] вказану заборгованість перед кредитодавцем TOB «Манівео швидка фінансова допомога» не погасила. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до положень ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом... боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», як клієнтом, та ТОВ «Таліон Плюс», як фактором, укладено договір факторингу № 28/1118-01. За умовами даного договору, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалось відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язалось їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1 договору факторингу). У відповідності до п. 4.1 договору факторингу, право вимоги переходить від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку. Відповідно до п. 8.6 договору факторингу додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину. Рядом додаткових угод до договору факторингу №28/1118-01 строк дії цього договору неодноразово продовжувався. Таким чином, з урахуванням умов договору факторингу №28/1118-01 та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії, тобто з 28 листопада 2018 року по 31 грудня 2024 року. Пунктом 1.2 договору факторингу №28/1118-01 визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме в реєстрах прав вимоги. Відповідно до п. 1.3 договору факторингу №28/1118-01 під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 193 від 06.09.2022 до договору факторингу № 28/1118-01, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки [PERSON] на загальну суму 13\~297,08 грн, з яких заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) 6\~360,92 грн, заборгованість за відсотками 6\~936,16 грн. Реєстр відступлення прав за кредитним договором підписаний між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ТОВ «Таліон Плюс» 06вересня 2022 року, тобто у межах продовженого строку дії договору факторингу. Враховуючи наведене, договір факторингу № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме строку дії договору, тобто у період з 28 листопада 2018 року до 31 грудня 2024 року. 23 лютого 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» був укладений договір факторингу № 23/0224-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» передало (відступило) за плату ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» прийняло належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. З Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 за договором факторингу № 23/0224-01встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором кредитної лінії № 538644262 від 03.02.2022на суму 20\~243,24 грн, з яких: 6\~360,92 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 13\~882,32 грн - заборгованість за відсотками. 17 квітня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» укладений договір факторингу № 17/04/24, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» передало (відступило) за плату ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» прийняло належні ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. З Витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 17/04/24 від 17.04.2024 встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право грошової вимоги до відповідачки за договором кредитної лінії № 538644262 від 03.02.2022 на суму 20\~243,24грн, з яких: 6\~360,92 грн - заборгованість по основному боргу (тіло кредиту) та 13\~882,32 грн - заборгованість за відсотками. Враховуючи наведене, позивачем доведено перехід права вимоги за договором кредитної лінії № 538644262 від 03.02.2022від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс». Оскільки відповідачка [PERSON] порушила взяті на себе зобов`язання, умови договору не виконала, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. У зв`язку з задоволенням позовних вимог, враховуючи вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідачки слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу, що передбачено п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу, які складають 5\~000,00 грн і підтверджуються наданими доказами: договором № 03/04/24 від 03квітня 2024 року надання правничої допомоги, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», додатковою угодою № 4 від 03.04.2024 до договору№ 03/04/24 від 03квітня 2024 року надання правничої допомоги, згідно з якою АБ «Тараненко та партнери» взяло на себе зобов`язання щодо надання правничої допомоги по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника [PERSON] , актом прийому-передачі наданих послуг, з якого встановлено, що АБ «Тараненко та партнери» надано послуги ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» з підготовки матеріалів справи до суду - позову до [PERSON] на суму 5\~000,00 грн, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4956, виданим Тараненку А.І., довіреністюТОВ «Фінансова компанія «Ейс» від 04.12.2024, виданою адвокату Тараненку А.І. на право представляти товариство, зокрема і в судових органах. Визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу адвоката відповідає умовам договору про надання правничої допомоги, доказам щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, відповідачем не заперечується. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Відповідачка не висловила заперечень щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, те, що позов задоволено повністю, з відповідачки слід стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 грн.

Outcome: approved