Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Представниця відповідача\~ [PERSON] \~ адвокатка\~Жаворонок В.В.\~звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: [PERSON] . Заява мотивована тим, що Трускавецьким міським судом Львівської області 11 липня 2025 року ухвалено рішення у цивільній справі № 457/717/25. Між нею та відповідачем по справі було укладено договір № 27/05/25 про надання правничої допомоги від 27 травня 2025 року, згідно з яким було надано правову допомогу у вказаній справі. Просить стягнути з позивачки [PERSON] на її користь витрати на правничу допомогу у розмірів 9000 грн., понесені у зв`язку з розглядом справи № 457/717/25. Представниця позивачки [PERSON] адвокатка Корнієнко О.В. надіслала суду заперечення на заяву про стягнення судових витрат, у якій просила відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, оскільки в договорі (додатки та додаткові угоди до нього відсутні, акт складено лише на підставі договору) відсутнє погодження між відповідачем та його представницею вартості за ту чи іншу послугу, стягнення витрат на правничу допомогу не відповідає критеріям розумності та співмірності. У судовому засіданні заявниця [PERSON] підтримала свою заяву та просила її задовольнити. Представниця позивачки [PERSON] адвокатка Корнієнко О.В. просила відмовити у задоволенні заяви [PERSON] у повному обсязі. Заслухавши учасниць судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.3 ч.1ст. 270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про необхіднідність ухвалення додаткового рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої\~статті 137 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах: від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною. Частиною 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У розумінні положень частини 5\~статті 137 ЦПК України\~зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Водночас, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22). Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок містить додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Зазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року; від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19); від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19). Аналіз зазначених постанов свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. За змістом частини 1\~статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який, в свою чергу, врегульовано\~Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема,\~статтею 903 ЦК України\~визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Судом встановлено, що рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 11 липня 2025 року позов задоволено частково; ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 250 євро, що станом на 11 липня 2025 року відповідно до офіційного курсу гривні до іноземної валюти євро (48,98 грн./1 євро) еквівалентно\~12245 (дванадцять тисяч двісті сорок п`ять) грн. Правнича допомога відповідачу [PERSON] надавалась адвокаткою Жаворонок В.В. (на підставі договору про надання правничої допомоги від 27 травня 2025 року). Разом із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі сторона відповідача надала акт приймання-передачі наданої правової допомоги згідно з договором № 27/05/25 про надання правової допомоги у цивільній справі № 457/717/25 від 16 липня 2025 року із заначенням та конкретизацією усіх наданих послуг та вказанням вартості за кожну надану послугу. Згідно із вищевказаними доказами щодо надання професійної правничої допомоги, загальна вартість наданих послуг адвокаткою Жаворонок В.В. складає 9000 грн. Позивачка просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання доньки у сумі 2214,01 євро за офіційним курсом НБУ на дату ухвалення рішення. Станом на день ухвалення рішення курс гривні відносно євро за офіційним курсом НБУ становив 48,98 грн за 1 євро, тому ціна позову становить фактично 108442,21 грн. Частка витрат на професійну правничу допомогу, понесеною відповідачкою, яка є пропорційною частині відхилених позовних вимог, становить 7983,74 грн. ( 9000 ? 96197,21 ? 108442,21 = 7983,74 грн.), що відповідає вимогам, визначеним\~ст. 141 ЦПК України. Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвокатів, а також заяву представниці позивача, з огляду на їх неспівмірність складності справи та обсягу наданої правничої допомоги, суд вважає, що деякі види робіт мають не обґрунтовано завищену вартість. Зокрема, це стосується вартості участі адвокатки Жаворонок В.В. у судових засіданнях, вартості ознайомлення з матеріалами справи. У свою чергу, з акта про надання правової допомоги вбачається, що вартість складення відзиву на позовну заяву та складення заперечення на відповідь на відзив, стосується одних і тих самих обставин, кола осіб та правовідносин, а тому вартість кожної сторінки документа у розмірі 400 грн є значно завищеною. Таким чином, судом встановлена неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи та фактично виконаними адвокатами робіт (наданих послуг), часові, витраченому адвокатами на виконання відповідних робіт (послуг), обсягу наданих робіт (послуг). Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги рівень складності та категорію справи, обсяг наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, час, витрачений адвокатами на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд,

Outcome: partial