Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26 травня 2025 року прийнято заяву [PERSON] про відмову від частини позовних вимог у цивільній справі № 367/4163/25 та закрито провадження у цивільній справі № 367/4163/25 в частині позовних вимог про визнання за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 3221087001:01:001:0136, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] ; визнання за [PERSON] в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер 3221087001:01:001:0136, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 травня 2025 року задоволено позов. Вирішено визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири за адресою [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири за адресою [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 7 570,00 грн.; повернути [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого згідно квитанції № 7203-3415-1467-5559 від 10.04.2025 року у розмірі 7 570,00 грн. 02.06.2025 року від представника відповідача - адвоката Нероди А.І. надійшла заява, згідно якої просить вирішити питання про розподіл судових витрат по справі з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, судові витрати, що понесені відповідачем, у зв`язку з розглядом даної справи стягнути з позивача. 19.06.2025 року від представника відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі (в частині розміру судових витрат). Представник відповідача вказала, що клієнтом було вже сплачено 31 125 гривень і за умовами договору про надання правничої допомоги підлягають сплаті ще 750 доларів США, то вважає, що стягнення 50% від цієї суми буде співмірним і з обставинами справи, і з виконаною роботою та значенням справи для сторін. З метою наведення детальних розрахунків суми, яку відповідач вважає такою, що підлягає стягненню, частину гонорару, заявлену в доларах США слід конвертувати в національну валюту за курсом на день ухвалення судового рішення. Відповідно до курсу Національного банку України станом на 26.05.2025 становив 41,5094 гривні за 1 долар США. Таким чином, 750 доларів США складає: 750*41,5094=31\~132,05 грн. Сплачений та такий, що підлягає сплаті гонорар адвоката всього складає: 31\~135,05+31\~125,00= 62\~257,05 грн. Отже враховуючи, що від 50 % позовних вимог позивач відмовилась, стягненню на користь відповідача підлягає 50 % гонорару, що був сплачений ним та підлягає сплаті за надання правничої допомоги в цій справі: 62\~257,05*0,5=31\~128,53 грн. На підставі викладеного представник відповідача просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 31\~128,53 грн. 23.06.2025 року представника позивача - адвоката Горевої К.С. надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, згідно якого просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а в разі наявності підстав для відмови відмовити у задоволенні заяви про прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. (ч.3 ст. 270 ЦПК України) В судове засідання сторони не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. Від представника позивача - адвоката Горевої К.С. надійшла заява про розгляд заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за відсутності позивача та його представника. Від представника відповідача - адвоката Нероди А.І. надійшла заява про розгляд заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за відсутності відповідача та його представник Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи та додані до клопотання матеріали, оцінивши в сукупності надані докази, суд доходить наступного висновку. Судом встановлено, що 06 травня 2025 року між [PERSON] та Адвокатським бюро «Сергія Лисенка» було укладено договір про надання правничої допомоги № 416 від 06.05.2025 року. Згідно детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених адвокатом витрат, необхідних для надання правничої допомоги по справі № 367/4163/25, гонорар адвокатського бюро/адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою становить 31\~125,00 грн. Гонорар успіху адвокатського бюро/адвоката в разі залишення земельної ділянки в особисті приватній власності Нікіфорова О.А. становить 750 доларів США, що становить орієнтовно 30\~922,50 грн. Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ст. 137 ЦПК України - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з вимогами ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення судових витрат (стаття 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України). Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України, встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо); такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Верховний Суд у постанові від 02.06.2022 у справі №160/6899/20 зазначив про те, що визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial