Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

7 січня 2025 року ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в Бережанський районний суд Тернопільської області із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за трьома кредитними договорами, право отримання яких відповідно до укладених договорів факторингу перейшли до позивача. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 17 лютого 2022 року між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» було укладено кредитний договір № 19490-02/2022, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 5 000 грн. терміном на 30 днів, які мав повернути до 18 березня 2022року. Відповідач хоч уклав вказаний кредитний договір, однак свої зобов`язання за ним належно не виконував у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість по кредитному договору № 19490-02/2022 від 17 лютого 2022 року у сумі 15 160грн. 8 грудня 2022року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 08122022 у відповідності до умов якого ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» передало ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до Боржників, у тому числі і до відповідача [PERSON] по кредитному договору № 19490-02/2022 від 17 лютого 2022 року. Крім вказаного, 22 лютого 2022 року між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено кредитний договір № 5580552, згідно з умовами якого відповідач отримав 10 100 грн. терміном на 364 дні зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, а відповідач не дотримався умов укладеного договору та своєчасно не сплачував платежі, які були передбачені умовами укладеного договору, у зв`язку з чим у нього по даному кредиту виникла заборгованість у розмірі 37 032, 66грн.. 19 червня 2023 року між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір факторингу № 19062023, за яким право вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором від первісного кредитора ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перейшло ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором були передані позивачу від первісного кредитора. У поданому позові позивач також зазначив, що 5 січня 2022 року між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено кредитний договір № 2783367, згідно з умовами якого відповідач отримав 3 000 грн. терміном на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, а відповідач не дотримався умов укладеного договору та своєчасно не сплачував платежі, які були передбачені умовами укладеного договору, у зв`язку з чим у нього по даному кредиту виникла заборгованість у розмірі 13 061,95грн. 17 травня 2023 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір факторингу № 17052023, за яким право вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором від первісного кредитора ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» перейшло ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором за плату були передані позивачу від первісного кредитора. А так як борг відповідача по вищевказаних трьох кредитних договорах перед позивачем у сукупності складає 65 254,61грн., який у добровільному порядку не сплачений, тому ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду про стягнення вказаної суми боргу у примусовому порядку. За вказаними позовними вимогами 15 січня 2025 року ухвалою Бережанського районного суду було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати зазначені вимоги у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Представник відповідача адвокат Сікорська І.С., ознайомившись із позовною заявою та долученими до неї документами, надіслала суду відзив на позов у якому, посилаючись на правові висновки Верховного Суду в аналогічних справах, просила вимоги позивача ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» залишити без задоволення. У поданому відзиві представник відповідача просила суд звернути увагу на те, що наявний в матеріалах справи витяг з реєстру боржників не містить підписів посадових осіб і відтисків печаток фактора та клієнта, а підписаний лише представником ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а тому не є належним доказом у справі, оскільки його зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. Крім цього, просила врахувати, що позивачем до матеріалів справи не долучено доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором, що є самостійною підставою для відмови у позові. Також при постановленні рішення представниця відповідача серед іншого просила врахувати, що відповідач не визнає позову, пояснюючи, що він грошових коштів, зазначених позивачем у позові не отримував, однак стороною позивача до матеріалів справи не долучено первинні бухгалтерські документи, які би засвідчували підставність заявлених вимог, не долучено копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, тобто документів, які би підтверджували факт перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів за вказаними у позові кредитними договорами. Крім цього, сторона відповідача у поданому суду відзиві на позов просила врахувати, що договір про надання фінансового кредиту, у тому числі інформація щодо умов кредитування, паспорт споживчого кредиту не містять реквізитів платіжної банківської картки відповідача, на яку, у відповідності до умов кредитних договорів мали бути перераховані кредитні кошти, а відсутність в документах, які були складені під час укладення відповідачем з кредиторами договорів про надання фінансового кредиту реквізитів платіжної банківської картки відповідача [PERSON] унеможливлює виконання взятих кредиторами на себе зобов`язань за вказаними договорами щодо перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів. Також просила врахувати, що стороною позивача заявлено вимогу про нарахування та сплату відсотків, яка явно завищена та не відповідає передбаченим у ч.3 ст. 509 та ч.1, ч.2 ст. 627 ЦК України засадам справедивості та суперечить ст. 18 Закону України ''Про захист прав споживача''. Представник відповідача просила врахувати вищезазначене та позовні вимоги ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» залишити без задоволення, як такі, що заявлені без належних на те підстав. В судове засідання представниця позивача ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» не з`явилася, у поданому суду позові просила розгляд справи здійснювати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] та його захисник в судове\~засідання \~ не з`явилися. Представник відповідача адвокат Сікорська І.С. у поданому суду відзиві на позов просила справу розглядати у їх відсутності та при постановленні рішення по справі взяти до уваги зазначені нею аргументи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд,\~вивчивши матеріали\~справи,\~взявши до\~уваги подані\~стороною позивача\~письмові докази\~та поданий\~стороною відповідача\~відзив на\~позов,\~прийшов до\~висновку,\~що \~заявлені \~ ТзОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ» позовні\~вимоги слід\~залишити без\~задоволення,\~виходячи із\~наступного. Відповідно до ст. ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в Бережанський районний суд Тернопільської області із позовом до [PERSON] про стягнення з нього боргу за трьома кредитними договорами, право отримання яких відповідно до укладених договорів факторингу перейшли до позивача. У поданому позові зазначив, що 5 січня 2022 року між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено кредитний договір № 2783367, згідно з умовами якого відповідач отримав 3 000 грн. терміном на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, а відповідач не дотримався умов укладеного договору та своєчасно не сплачував платежі, які були передбачені умовами укладеного договору, у зв`язку з чим у нього по даному кредиту виникла заборгованість у розмірі 13061,95грн. 17 травня 2023 року між ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір факторингу № 17052023, за яким право вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором від первісного кредитора ТзОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» перейшло ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором були передані позивачу від первісного кредитора. У поданому позові ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» такаж зазначило, що 17 лютого 2022 року між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» було укладено кредитний договір № 19490-02/2022, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 5 000 грн. терміном на 30 днів, які мав повернути до 18 березня 2022року. 8\~грудня 2022року\~між Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю \~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~ «ІНВЕСТРУМ»\~та ТзОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ\~З ПОВЕРНЕННЯ\~БОРГІВ» укладено\~Договір факторингу\~№ 08122022\~у відповідності\~до умов\~якого ТзОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~ «ІНВЕСТРУМ»\~ передало\~ ТзОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~за плату\~належні йому\~права вимоги,\~а ТзОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~прийняв належні\~ ТзОВ\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~ «ІНВЕСТРУМ»\~ права\~вимоги до\~Боржників,\~у тому\~числі і\~до відповідача [PERSON] по кредитному договору № 19490-02/2022 від 17 лютого 2022 року. Крім вказаного, 22 лютого 2022 року між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено кредитний договір № 5580552, згідно з умовами якого відповідач отримав 10 100 грн. терміном на 364 дні зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» умови кредитного договору виконало у повному обсязі, а відповідач не дотримався умов укладеного договору та своєчасно не сплачував платежі, які були передбачені умовами укладеного договору, у зв`язку з чим у нього по даному кредиту виникла заборгованість у розмірі 37 032грн.. 19 червня 2023 року між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір факторингу № 19062023, за яким право вимоги, зокрема, за вищевказаним кредитним договором від первісного кредитора ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перейшло ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ». Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором були передані позивачу від первісного кредитора. На підтвердження своїх вимог позивач ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» долучив до позовної заяви: договір № 2783367 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 5 січня 2022 року, договір про надання фінансового кредиту №19490-02/2022 від 17 лютого 2022 року, договір про надання споживчого кредиту № 5580552 від 22 лютого 2022 року, розрахунки заборгованості за вказаними кредитними договорами, договори факторингу № 08122022, № 17052023, № 19062023, які були укладені відповідно 08.12.2022року, 17.05.2023року та 19.06.2023року, акти прийому передачі реєстру боржників за вказаними договорами факторингу та витяги з реєстру боржників. Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства ( ст. 526 ЦК України ). Відповідно до ч. 1 статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Статтею514\~ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, це є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну сторони правонаступником. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 466/3066/13-ц. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Вказані норми не встановлюють імперативної вимоги щодо передання первісним кредитором новому кредитору оригіналів первинних документів як умови переходу права вимоги, отже, і наявності оригіналів цих документів у нового кредитора. Передання таких документів має на меті перевірку існування у первісного кредитора права вимагати виконання боржником відповідних обов`язків, а також змісту та обсягу таких обов`язків. Обставина не передання новому кредитору документів, які засвідчують права, що передаються, створює певні ризики для нового кредитора, пов`язані з невиконанням боржником своїх зобов`язань на користь саме нового кредитора. Однак відсутність передання новому кредитору таких документів не може вказувати на відсутність передання права вимоги взагалі. Водночас вимога щодо надання боржнику доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні відповідно до статті 517\~ЦК України не є тотожною до вимоги щодо надання до суду доказів відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги до боржника для здійснення заміни кредитора у справі (процесуального правонаступництва). Зазначені вимоги випливають з різних правових підстав та не є взаємозалежними. Отже, для підтвердження факту відступлення права вимоги заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора. У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки про те, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Отже, суди беруть до уваги належні, допустимі і достовірні докази, сформовані в процесі відступлення права вимоги, що містять дані за кредитним договором, прав кредитора за яким набуває новий кредитор. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2024 року у справі № 2221/2373/12 (провадження № 61-483св23). А так як відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, однак на підтвердження обставини набуття права вимоги за кредитними договорами № 2783367 від 5 січня 2022 року, № 19490-02/2022\~від 17\~лютого 2022\~року та\~ \~кредитним договором\~ \~№ 5580552\~від \~22\~лютого 2022\~року позивач\~долучив до\~позовної заяви\~лише укладені\~ 8\~грудня 2022\~року,\~17\~травня 2023\~року \~та 19\~червня 2023\~року договори\~факторингу №\~08122022,\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ №\~17052023,\~№ 19062023,\~ однак ним до поданої заяви не долучено платіжних доручень, які би свідчили про належне здійснення ним оплат за укладеними договорами факторингу. З урахуванням\~того,\~що в\~матеріалах справи\~відсутні докази\~на підтвердження\~обставин здійснення\~повної оплати\~за договорами\~про відступлення\~прав вимоги\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~8\~грудня 2022\~року,\~17\~травня 2023\~року \~та 19\~червня 2023\~року \~на час\~або після\~їх укладення,\~тобто доказів,\~які б\~підтверджували належність\~виконання позивачем\~ ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» своїх зобов`язань за вказаними договорами, тому це є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій справі. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 910/16109/14, від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16. Приймаючи по\~справі рішення\~суд також\~враховує,\~що згідно п. 1.2 договорів факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту приймання - передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, однак наявні в матеріалах справи витяги з реєстру боржників не містять підписів посадових осіб і відтисків печаток фактора та клієнта, а підписані лише представником ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а тому не є належними доказами у справі, оскільки їх зміст може бути змінено в односторонньому порядку та викладено в зручній для позивача формі, що не відповідає оригіналу. Також слід зазначити, що у долучених до матеріалів справи актах прийому- передачі реєстру боржника, як за договором факторингу № 08122022 від 8 грудня 2022 року (а.с. 19 ) так і за договором факторингу № 19062023 від 19 червня 2023 року (а.с. 41) та договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року ( а.с. 77) хоч міститься графа ''загальна сума заборгованості складає'', однак вона із невідомих причин залишилася не заповненою, а тому долучені до матеріалів справи акти не є належними доказами та не можуть братися судом до уваги. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В п. 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" від 16.07.1999 p. № 996-XIV зазначено, що "Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції". Згідно п.п. 4.1, 4.2 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління НБУ № 254 від 18.06.2003 р. (далі - Положення), що було чинним на момент підписання анкети з заяви операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Відповідно до п. 4.3 Положення первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі. Пунктом 4.5 Положення визначено, що касовими документами оформляються операції з готівкою. Вони поділяються на прибуткові та видаткові. Касові документи оформляються відповідно до вимог, визначених нормативно-правовими актами Національного банку з організації касової роботи в банках України. Пунктом 4.6 Положення визначено, що меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку. До меморіальних документів (паперових або електронних), що використовуються для безготівкових розрахунків, належать такі розрахункові документи: меморіальні ордери; платіжні доручення; платіжні вимоги-доручення; платіжні вимоги; розрахункові чеки; інші документи (інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку). Відповідно до п. 4.8 Положення у первинних документах, на підставі яких здійснюються записи в бухгалтерському обліку, мають зазначатися номери кореспондуючих рахунків за дебетом і кредитом, сума операції в грошовому виразі, дата виконання, підпис відповідального виконавця, підпис контролера (якщо операція підлягає додатковому контролю), підпис уповноваженої особи (якщо підставою для здійснення операції було відповідне розпорядження). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Верховний Суд 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц дійшов висновку про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п.5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Приймаючи по справі рішення суд враховує той факт, що відповідач позову не визнав та у поданому відзиві його представник зазначив, що він грошових коштів не отримував, однак стороною позивача до матеріалів справи не долучено первинних бухгалтерських документів, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписок по картковому рахунку, тощо, які би підтверджували перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів за вказаними кредитними договорами. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Відповідно до положень ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. В оцінці поведінки та способу ведення справ банком суд враховує те, що він є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання правил та процедур, які є традиційними в цій сфері, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Таким чином, суд погоджується з позицією відповідача, викладеною у відзиві на позов про те, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», звертаючись до суду з даним позовом, повинен був отримати від первинних кредиторів первинні документи, які підтверджують перерахування на належний відповідачу рахунок чи видачу йому коштів за вищевказаними кредитними договорами, а також розмір заборгованості за ними. Єдиним доказом перерахування коштів первісним кредитором, а саме ТзОВ ФК ІНВЕСТРУМ'' є довідка № 2919-231222163323 від 22 грудня 2023 року про проведення 17 лютого 2022 року транзакції грошових коштів на суму 5000 гривень в системі іPay.ua (а.с. 15), однак стороною позивача не долучено до матерілів справи інформації про те, що вказана карта була видана саме на ім`я відповідача. Суд вважає, що позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», звертаючись до суду, у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, однак не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування. Отже, суд вважає, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не довів заявлених позовних вимог, що є його процесуальним обов`язком, передбаченим статтями 12, 13, 81 ЦПК України. Вказаний висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 серпня 2022 року у справі №156/268/21. На підтвердження наявності у відповідача заборгованості до позовної заяви було надано розрахунок заборгованості, який містить лише загальну вартість несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми щомісячного платежу, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків. З наданих позивачем ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» додатків до позовної заяви, неможливо встановити отримання відповідачем від кредитодавця кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитними договорами, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо. Зазначені суми заборгованості за кредитом, які встановлені позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є відображенням виключно односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, внаслідок чого не можуть слугувати доказами безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача з огляду на їх неналежність та не допустимість. Приймаючи по справі рішення про залишення заявлених позивачем позовних вимог без задоволення суд враховує, що Верховний Суд в своїх постановах неодноразово висловлював правову позицію, що документи складені банком без участі позичальника не підтверджують факт надання позичальнику кредитних коштів, не доводять існування відповідного його волевиявлення, а отже й укладення сторонами певного правочину із дотриманням правил статті 1055 ЦК України (постанова Верховного Суду від 11.07.2018р. по справі № 752/6743/16-ц). В постанові Верховного Суду від 21.11.2019 р. по справі № 621/74/19 також зроблено правовий висновок, що розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру заборгованості, оскільки банком не доведено укладання кредитного договору з дотриманням передбаченої законом форми. Тому позовні вимоги про стягнення грошових сум згідно з умовами такого договору не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). І хоч сторона відповідача у поданому суду відзиві зазначила ряд аргументів, які просила врахувати при постановленні рішення по справі, однак суд враховуючи те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення позивачем повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання ТзОВ « ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» як заявником своїх зобов`язань за вказаними договорами, а відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу відповідно до Правових висновків Верховного Суду, викладених ним у постанові від 17.01.2020 року в справі № 916/2286/16, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення заборгованості у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог слід відмовити. Відповідно до пункту другого частини другої\~ ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються\~ \~ у разі відмови в позові - на позивача. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: dismissed