Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Представник позивача Столітній М.М., звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованість загальною сумою 33347,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 10000,00 грн., суми заборгованості за нарахованими процентами 15785,00 грн., суми заборгованості за процентами, нарахованими ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за 38 календарних днів 7562,00 грн.; стягнути з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» сплачений судовий збір 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, що 19.07.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний Договір №6878225 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджених наказом №205-ОД від 10.02.2022. Згідно умов Кредитного договору з урахуванням додаткової угоди до договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 10000 грн. (п. 1.3. Кредитного договору); Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (03.07.2024) вказується в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Укладаючи кредитний договір, сторони передбачили нарахування процентів на наступних умовах: «1.5.1.Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. У період з 19.07.2023 по 26.05.2024 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 1130,00 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,00 грн., та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1130,00 грн. Позивачем нараховано проценти за 38 календарних днів (27.05.2024 - 03.07.2024) в межах строку договору відповідно до наступного 10000,00 грн * 1,99% = 199,00 грн. * 38 календарних днів = 7562,00 грн. 27.05.2024 між ТзОВ «Авентус Україна»», як клієнтом, та ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, було укладено Договір факторингу № 27.05/24-Ф, згідно з умовами якого Клієнт відступив Фактору права грошової вимоги за Кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за Кредитним договором ТзОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на його електронну пошту зазначену при укладенні Кредитного договору відповідного повідомлення. Відповідно до укладеного договору факторингу № 27.05/24-Ф від 27.05.2024 перейшло право грошової вимоги за кредитним договором відповідача склала: сума кредиту - 10000,00 грн., сума процентів за користування кредитом - 15785,00 грн., всього - 25785,00 грн.. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає: 10000,00 грн. - тіло кредиту, 15785,00 грн. - нараховані проценти, нараховані позивачем проценти за 38 календарних днів - 7562,00 грн., а всього - 33347,00 грн. У зв`язку з вищенаведеним представник позивача просить стягнути з [PERSON] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованісті в розмірі 33347,00 грн., з яких сума кредиту 10000,00 грн., сума процентів за користування кредитом 15785,00 грн., нараховані позивачем проценти за 38 календарних дні 7562,00 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову у розмірі 10 000 грн. Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого покликається на те, що позивач не є кредитором за спірним кредитним зобов`язанням оскільки він не надав ні суду, ні відповідачу жодної додаткової угоди до договору факторингу, в якій би було зазначено прізвище, ім`я та по батькові Відповідача, як особи право вимоги відносно якої передано, а також де були б зазначені реквізити кредитного договору, право вимоги по якому передано. В договорі факторингу немає жодного посилання на Відповідача. Що стосується начебто витягу з договору факторингу, яким Позивач хоче підтвердити ту обставину, що він отримав право вимоги відносно Відповідача, то потрібно зазначити, що цей документ складений позивачем в односторонньому порядку, без будь яких відміток іншої сторони договору факторингу, а тому не може братися до уваги судом оскільки відповідно до ст. ЦПКУ є недопустимим доказом. Також потрібно зазначити, що Позивачем не надано жодного документу, який би підтверджував дійсний розмір права вимоги відносно Відповідача, яке було передано Позивачу, а той розмір який вказаний в позовній заяві нічим не документально не підтверджений. Обов`язок виконувати кредитне зобов`язання Позивачу у Відповідача не виник в силу того, що він не був повідомленний взагалі ніяким чином про заміну кредитора, що підтверджується матеріалами справи. У матеріалах справи є лист на електронну пошту до нібито Відповідача, але ця електронна пошта не належить Відповідачу, таким чином він не міг її отримати, та і не має підтвердження у відправлені цього листа. Відсутність обов`язку виконувати зобов`язання новому кредитору за відсутності повідомлення про заміну кредитора регламентується ч. 2 ст. 517 ЦКУ відповідно до якої Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні та ст. 1082 ЦКУ відповідно до якої Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Позовні вимоги позивача є необгрунтованими оскільки він не довів факт виконання кредитором п. 1.2.5 кредитного договору, від виконання якого залежить обов`язок виконання кредитного зобов`язання Відповідачем, а саме до суду не було надано доказів зарахування кредитних коштів на рахунок Позичальника щодо отримання Відповідачем від первісного кредитора кредитних коштів за договором № 6878225 від 19.07.2023 на суму 10 000 грн., що унеможливлює виконання кредитного зобов`язання Відповідачем, Позивачем не надано доказів розрахунку заборгованості на час укладання договору відступлення права вимоги за кредитним договором, доказів щодо продовження строку вказаного кредиту, Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості, який долучений до позову не може підтверджувати існування кредитної заборгованості, оскільки не є касовими документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до е. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Інформація, щодо розміру заборгованості Відповідача, яка вказана в Реєстрах боржників не може бути прийнята в якості належних та допустимих доказів у справі, оскільки вказані реєстри не є первинними бухгалтерськими документами, жодних банківських виписок не містять. Щодо стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу в заявленому Позивачем розмірі є завищений щодо іншої сторони, на підставі наведеного просив відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ТОВ «Фінансова Компанія Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою від 12.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно заявленого в позові клопотання, просив суд проводити розгляд справи у його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] , був належним чином повідомленою про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд доходить такого висновку. Судом встановлено, що 19.07.2023 року між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою [PERSON] , за допомогою Інформаційно телекомунікаційної системи ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір №6878225 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 205-ОД від 10.02.2022 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua. Відповідачка [PERSON] , пройшла реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Після прийняття відповідачкою [PERSON] , умов кредитного договору з нею було укладено електронний кредитний договір, який був підписаний нею у відповідності до вимог частини 6 та 8 ст.11 і ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, після чого відповідачка отримала кредит в сумі 10000 грн. на свою платіжну карту, що підтверджується довідкою ТзОВ «Пейтек Україна» про перерахування коштів. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачкою [PERSON] було вказано особисто в заяві на отримання кредиту. Таким чином, згідно умов кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 10000 грн (пункт 1.3. кредитного договору); строк кредиту становить 350 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (19.07.2023 року) вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 1 до цього договору. Відповідно до розрахунку заборгованості, сформованого ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», у період з 19.07.2023 року по 03.07.2024 року у відповідачки [PERSON] , перед первісним кредитором утворилась заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами у межах погодженого строку дії договору у загальному розмірі 15785,00 грн. Опісля, в межах строку дії договору, укладеного між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачкою [PERSON] , позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у період з 27.05.2024 року по 03.07.2024 року (38 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 7562 грн. 00 коп. за формулою: (10000 грн * 1,99% = 199 грн*38 календарних дні = 7562 грн. 00 коп. грн.). Відповідно до укладеного договору №27.05/24-Ф про надання послуг з переказу платежів від 08.07.2020 року між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТзОВ «ФК «Контрактовий дім», ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачкою [PERSON] , виконав та надав їй кредит в сумі 10000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки, що підтверджується листом «ФК «Контрактовий дім». Судом встановлено й те, що 27.05.2024 року між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та позивачем ТзОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», як фактором, було укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, за умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Відповідно до пункту 1.1. договору факторингу, за ним позивач ТзОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно з пунктом 1.2. договору факторингу, перехід від клієнта (ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») до фактора (позивача ТзОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор (позивач ТзОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ») стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора (позивача) права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТзОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 року змінено найменування з ТзОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на нове найменування ТзОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Відтак, позивач ТзОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (з урахуванням відступлення йому права грошової вимоги від ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») виконав свої зобов`язання, надавши відповідачці [PERSON] , кошти за договором у встановленому розмірі та на узгоджених між ними умовах, однак остання в односторонньому порядку відмовилася від виконання взятих на себе зобов`язань у наведеній частині, порушила графік погашення заборгованості, у зв`язку з чим допустила спірну заборгованість.При цьому, розмір спірної заборгованості за вищевказаним кредитним договором відповідачкою [PERSON] , не спростовано, своїх розрахунків не наведено та суду не було подано. Встановлені судом цивільні правовідносини щодо порушення грошового зобов`язання й застосування відповідних наслідків цього, у тому числі й за кредитним договором, регулюються Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року й протоколами до неї, Цивільним кодексом України (надалі - ЦК України), Законами України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «;Про електронну комерцію», «;Про захист прав споживачів», «;Про споживче кредитування», іншими актами цивільного законодавства. Так, згідно з положеннями ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. За змістом ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, з-поміж іншого, договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частин 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах 1 та 2 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.Зобов`язання виникають з підстав, встановлених у ст. 11 цього Кодексу. Своєю чергою, системний аналіз статей 524-526, 533-535 ЦК України дає підстави стверджувати про те, що грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Порушенням зобов`язання, як встановлено у ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно ч. 1 ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В силу ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України та ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному у ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому у ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до пункту 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У розумінні положень чинного законодавства України надання грошових коштів є послугою. Згідно з статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. При цьому Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 року № 3498-ІХ (який набрав чинності 24.12.2023 року) внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та статтю 8 цього Закону доповнено частиною п`ятою. Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Приписами ч. 4 ст. 42 Конституції України визначено, що участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. До того ж, як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013). У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками фізичними особами (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). Судом встановлено, що 19.07.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , був укладений договір №6878225 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора (електронного підпису), за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит у розмірі 10000,00 грн., строком на 350 днів, за яким нараховується стандартна процентна ставка 1.99 % в день. Судом також встановлено, що 27.05.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, відповідно до умов якого ТОВ «Авентус УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги до боржників, зокрема, до [PERSON] , що підтверджується актом прийому-передачі Реєстру боржників та витягом з такого реєстру, де вказано, що заборгованість відповідача становить 25785 грн., з яких: 10000грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15785 грн. - сума заборгованості за відсотками. Також сума заборгованості підтверджується розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «Фінансова компанія ««Фінтраст Капітал». Позивачем нараховано проценти за 38 календарний день (27.05.2024-03.07.2024) в межах строку договору, а саме 7562,00 грн. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. У нижньому рядку кожного кредитного договору наявний рядок «електронний підпис». За вказаних обставин, суд вважає, що договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №6778225 від 19.07.2023 укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Рішенням №251124/1 єдиного учасника ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» від 25.11.2024 було змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Україна» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал». Таким чином права вимоги за даним кредитним договором, який укладений [PERSON] , з первісним кредитором, перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Судом встановлено, що відповідач належно не виконував зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за користування кредитом, доказів погашення заборгованості як первинному, так і новому кредитору матеріали справи не містять та відповідачем не надано. Таким чином, враховуючи наведене суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту в розмірі 33347,00 грн., підлягають до задоволення у повному обсязі, при цьому судом також було враховано, що розмір такої заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачкою не спростовано, своїх розрахунків не наведено та суду не було подано. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. В силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 2422,40 грн. судового збору. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн суд зазначає наступне. За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2024 між позивачем та адвокатом Столітнім М.М. укладено Договір про надання правової допомоги № 10/12-2024. На підставі вище вказаного договору 10.04.2024 було видано ордер серії АІ №1895791 на надання правничої допомоги. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних згідно договору про надання правової допомоги від 10.12.2024 загальна вартість наданих послуг становить 10 000,00грн. 19.05.2025 між адвокатом Столітнім М.М. та позивачем ТОВ Фінасова Компанія Фінтраст Капітал було підписано заявку №7856 на виконання доручення до договору про надання правової допомоги від 10.12.2024 на суму 10 000,00 грн. 12.05.2025 адвокатом Столітнім М.М. було виставлено рахунок на оплату №7856-12/05-2025 по замовленню згідно договору про надання правової допомоги від 10.12.2024 на суму 10 000,00 грн. Судом відзначається, що розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), посилання відповідача на співрозмірність заявленої суми витрат, враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 10 000 грн. є не обґрунтованим та завищеним. Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Зокрема, відповідно до Постанови Верховного Суду від 30.09.2020 по справі №201/14495/16-ц суд вправі самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. Доказів понесення сторонами інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї справи не містять.

Outcome: approved