Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

представник Тараненко А.І. в інтересах ТОВАРИСТВа З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (далі - ТОВ «ФК «ЕЙС», позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] (далі відповідач) на користь Товариства заборгованість за кредитним договором в розмірі 17583,80 грн, 2422,40 грн судового збору та 7000 грн витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04.01.2024 між [PERSON] та ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» було укладено договір про споживчий кредит № 127049 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 18 750 грн на строк 112 днів з 04.01.2024 по 25.04.2024, зі сплатою відсотків за ставкою 240,00% річних. Всупереч умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим за ним виникла заборгованість у розмірі 17 583,80 грн, яка складається з 13 210,78 грн - заборгованості за тілом кредиту, 3873,02 грн - заборгованості за відсотками, 500,00 грн - комісії за кредитним договором. 12.07.2024 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 12072024, відповідно до якого ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» передає ТОВ «ФК «ЕЙС» за плату належні йому права вимоги до боржників, які вказані у реєстрі, зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 127049 в сумі 17 583,80 грн. Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЙС» наділено правом грошової вимоги до відповідача [PERSON] . Загальний розмір заборгованості відповідача за вище зазначеним кредитним договором перед позивачем становить 17 583,80 грн. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.04.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. Клопотання представника позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» про витребування доказів від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» ухвалою судді задоволено. Позивач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за адресою його проживання та реєстрації у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав, відзиву на позов подавав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ст.ст.526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За нормою ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України). Відповідно до положень ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки ст.629 ЦК України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 ч.1 ст.1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 1050 ЦК України. Згідно ст.ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Судом встановлено, що 04.01.2024 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №127049. Згідно з умовами якого відповідач отримав кредит, зобов`язавшись повернути його, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (а.с. 19-30). Відповідно до п.2.2.1 кредитного договору (індивідуальної частини) сума (загальний розмір) кредиту становить 18 750,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 9696,16 грн для погашення заборгованості позичальника за договором про споживчий кредит № 121294 від 31.10.2023 укладеним кредитодавцем; у розмірі 5303,84 грн на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] у національній валюті; у розмірі 3750 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованої згідно з п.2.5 індивідуальної частини. Згідно п.п. 2.3-2.6 кредитного договору (індивідуальної частини) проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 240,00% річних, тип процентної ставки фіксована. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 грн, стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 грн. Комісія за надання кредиту складає 3 750,00 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладання цього договору за ставкою 20,00% від загальної суми кредиту. Загальний строк кредитування складає 112 днів з 04.01.2024 по 25.04.2024. Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт кредитодавця. [PERSON] договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором a2274b7c. Також [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором додаток до договору Графік платежів за кредитним договором та Паспорт споживчого кредиту, в якому йому була надана інформація щодо умов кредитування. 04.01.2024 ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» виконало свої зобов`язання за договором та перерахувало на картку № [NUMBER] , номер якої надано йому позичальником, кредитні кошти в сумі 5 303,84 грн, що підтверджується довідкою №2 від 11.11.2024 (а.с. 42). 12.07.2024 ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №12072024, згідно умов якого ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчийкредит №127049 від 04.01.2024 (а.с. 49-53). Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 12072024 від 12.07.2024 від ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на суму 17 583,80 грн. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №127049 від 04.01.2024 та картки обліку виконання договору заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ФК «ЕЙС» становить 17 583,80 грн з яких: 13 210,78 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 3873,02 грн прострочена заборгованість за процентами та 500 грн - прострочена заборгованість за комісією. Відповідно до інформації АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» наданої на запит суду, на ім`я [PERSON] банком була випущена платіжна картка № [NUMBER] . За [PERSON] закріплений фінансовий номер телефону за картковим рахунком [NUMBER] . У період з 04.01.2024 по 09.01.2024 року було зарахування коштів у сумі 5303,84 гривень на вказану вище платіжну картку. Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного кредитного договору відсутні. Докази на спростування даного розрахунку заборгованості, на підтвердження виконання зобов`язань по договору відсутні, тобто відповідач в порушення умов договору взяті на себе зобов`язання не виконав, кредит та платежі відповідно до договору не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість, що є підставою для застосування до даних відносин правил згідно ст.1049 ЦК України щодо зобов`язання відповідача повернути грошові кошти відповідно до умов договору. Разом з тим, ТОВ «ФК «ЕЙС просить стягнути з відповідача також комісію за невиконання зобов`язання за кредитним договором у розмірі 500 грн. Проте, на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідач звільнена від обов`язку сплатити комісію на користь кредитодавця на період дії воєнного стану в Україні, тобто з 24.02.2022. Тому судом не встановлено підстав для стягнення з [PERSON] комісії у вказаному вище розмірі, у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині належить відмовити. З огляду на викладене, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЙС слід стягнути заборгованість за договором про споживчий кредит №127049 від 04.01.2024 у розмірі 17 083,80 грн, яка складається з 13 210, 78 грн - заборгованість по тілу кредиту та 3873,02 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 97,16 % (17 083,80: 17 583,80 х100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 2353,60 грн (2422,40 х 97,16 %). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Частиною першою ст.133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Згідно з ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до п.п. 1, 2 ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою ст.141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial