Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

01 липня 2025 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивований тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка по [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла позивачці. Вказуючи, що вона у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері, однак нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку на ім`я спадкодавця, просила визнати за нею право власності на 5/6 часток спадкового житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивачка не з`явилася, 23 липня 2025 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує із викладених у ньому підстав, просить задовольнити та розглядати справу без її участі (а. с. 117). Відповідачка [PERSON] та її представник адвокат Шумський Б. А., у підготовче засідання не з`явилися, 23 липня 2025 року представник подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності та без участі відповідачки (а. с. 116). Представник відповідача Луківської селищної ради у підготовче засідання не з`явився, 23 липня 2025 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що Луківська селищна рада позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, та просив справу розглядати за його відсутності (а. с. 114). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (а. с. 7) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка по [ADDRESS] . Вказане нерухоме майно набуте [PERSON] та [PERSON] як подружжям під час шлюбу (а. с. 12 на звороті). [PERSON] помер [INFO] (а. с. 7 на звороті). Право власності на зазначене нерухоме майно у встановленому законом порядку зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з відповідних державних реєстрів (а. с. 19-20). До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з верандою «а», загальною площею 79,9 кв. м, житловою площею 56,5 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами: гараж «Б-1», сарай «В-1», літня кухня «Г-1», вбиральня «Д», колодязь «Ж», огорожа «1» (а. с. 21-23). [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка в розмірі 2/3 часток належної останньому половини будинку та земельної ділянки по [ADDRESS] , але не оформила їх та не зареєструвала за собою право власності, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 103/2019 до майна померлого [PERSON] (а. с. 65-108). З огляду на вказане, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 5/6 часток зазначеного спадкового нерухомого майна. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Частиною третьою статті 1268 ЦК\~Ураїни передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За змістом частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що за життя [PERSON] 03 грудня 2019 року склала заповіт, відповідно до якого усе належне їй майно заповіла [PERSON] , [INFO] (а. с. 9 на звороті). Позивачка [PERSON] народилася [INFO] та є дочкою спадкодавця [PERSON] , що підтверджується паспортом громадянина\~України, свідоцтвом про народження та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а. с. 6, 12, 53). [PERSON] на\~день смерті ( [INFO] ) була зареєстрована та проживала одна по [ADDRESS] . (а. с. 9). Син спадкодавця [PERSON] , помер [INFO] (а. с. 8). 04 вересня 2024 року позивачка подала приватному нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 58). Заповіт, складений спадкодавцем [PERSON] 03 грудня 2019 року, не змінювався і є дійсним, свідоцтво про право на спадщину на спадковий будинок та земельну ділянку після її смерті не видавалося, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 44-45). Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні. З огляду на вказане, позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, яка у контексті положень статей 1269, 1270 ЦК України у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] . Постановою від 13 березня 2025 року приватний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане спадкове нерухоме майно, які підтверджують його державну реєстрацію права власності та належність спадкодавцю [PERSON] (а. с. 63). Наведені обставини справи об`єктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 87/2024 щодо майна померлої [PERSON] (а. с. 40-108). За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, а також враховуючи, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, то суд дійшов висновку про наявність у позивачки права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та правових підстав для визнання за нею права власності на 5/6 часток спадкового нерухомого майна. Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 605 гривень 60 копійок; стягнути з відповідачів в користь позивачки 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачкою при поданні позову, - по 302 гривень 80 копійок з кожного. На підставі викладеного, статей 392, 1216, 1217, 1218, 1268, 1269, 1270 ЦК України та

Outcome: approved