Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

У березні 2025 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з вищевказаним позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 08 лютого 2008 року, яка виникла станом на 29 січня 2025 року у розмірі 107423,00 грн, яка складається: 102169,46 грн - заборгованість за тлом кредиту, 5253,54 грн - заборгованість за простроченими відсотками та судові витрати зі сплати судового збору - 2422,40 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 08 лютого 2008 року. 14 червня 2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування банку, а саме з Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк». Також [PERSON] 17 березня 2021 року підписав заяву пр оприєднання до Умов та правил надання послуги При підписанні анкети - заяви [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правила надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком Договір про надання банківських послуг. В порушення умов зазначеного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим станом на 29 січня 2025 року утворилась заборгованість в розмірі 107423,00 грн, яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк», а також судові витрати. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2025 року справу передано головуючому судді Шролик І.С. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею скеровано запит до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) КП ГІОЦ «Реєстру територіальної громади м. Києва» щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 25 березня 2025 року надійшла відповідь що [PERSON] з 16 квітня 2009 року по 08 жовтня 2024 року був зареєстрований [ADDRESS] . Знятий з місця реєстрації 08 жовтня 2024 року. Останнє зареєстроване місце проживання у м. Києві в Оболонському районі. Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. 28 березня 2025 року представник відповідача - адвокат Горда М.В. звернувся до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, через перебування відпвідача у складі ЗСУ. Надав довідку від 21 серпян2024 року та Витяг з наказу [NUMBER] . 12 червня 2025 року від представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. Ухвалою суду від 12 червня 2025 року витребувано з Військової чатсини [NUMBER] Нацональної Гвардії України інформацію щодо перебування [PERSON] у складі СУ та залучення до участі в здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки. На виконання ухвали суду 24 червня 2025 року надійшла відповідь з [NUMBER] та витяг з наказу від 19 листопада 2024 року, з якого вбачається, що [PERSON] вилучений зі складу сил та засобів бригади оперативного призначення, на лікуванні з 15 листопада 2024 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлені судом належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача про розгляд справи без їх участі. В клопотанні представник позивача також зазначає, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач та його представник - адвокат Горда М.В. в судове засідання, призначене на 28 липня 2025 року не з?явилися. Про розгляд справи повідомлений судом належним чином, що доводиться розпискою, наявною в матеріалах справи. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін та їх представників за наявними у справі доказами. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити судове рішення. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 08 лютого 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг б/н, за умовами якого позивачем емітовано та видано 29 лютого 2008 року відповідачеві кредитну карткуГолд, з лімітом кредитування 15000 грн, тип - Універсальна. В подальшому, карта неодноразово превипускалась, змінувався кредитний ліміт. З анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 17 березня 2021 року вбачається, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між сторонами Договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку і Тарифами банку. На підтвердження факту укладення кредитного договору банк надав Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. З довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 13 лютого 2025 року вбачається, що на ім`я [PERSON] відкривався картковий рахунок [NUMBER] , та встановлювались кредитні ліміти 15 жовтня 2023 року збільшувався до 100000 грн, 01 жовтня 2024 року зменшення кредитного ліміту до 0,00 грн. Також довідкою від 13 лютого 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» зазначає про видачу на ім`я [PERSON] п`ять карток з терміном дії останньої до 02/2024. За наданим позивачем АТ КБ «ПриватБанк» розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку, встановлено, що позичальник активно користувався кредитними коштами, здійснював їх погашення. Фактично поточна заборгованість утворилась з 12 серпня 2-23 року й станом на 29 січня 2025 року становить 107423,00 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 102169,46 грн.; заборгованості за простроченими відсотками - 5253,54 грн. Згідно довідки про кредитування, дослідженої судом встановлено, що позичальник власним підписом підтвердила, що з умовами надання кредитки «Універсальна». Також обізнаність про умови та правила кредитування свідчить підпис [PERSON] на заяві про приєднання до умов та правил від 17 березня 2021 року. Між сторонами виник спір стосовно неналежного виконання відповідачем [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України - письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Звертаючись до суду, на підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надав анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил, яка підписана сторонами; довідку про умови кредитування; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки; розрахунок заборгованості за кредитним договором; витяг з Умов та Правил надання банківських послуг. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Як видно з довідки про умови кредитування, яка підписана позичальником, містяться відомості щодо погодженого між сторонами розміру відсоткової ставки за користування кредитними коштами. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, розміру заборгованості, доказів в підтвердження того, що ним належним чином виконувалися умови кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими. Надання банком відповідачу кредитних коштів шляхом встановлення для користування кредитного ліміту підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, з якого видно, що вона активно користувалася кредитним коштами, здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором. Судом перевірений розрахунок заборгованості наданий представником позивача, який суд вважає вірним. Відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання щодо повернення використаних кредитних коштів у повному обсязі, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що заборгованість за кредитним договором в сумі 107423,00 грн. підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» в сумі фактично використаних коштів та нарахованих відсотків. Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку, останнє нарахування відсотків за користування кредитними коштами відбулось у серпні 2024 року, останнє погашення [PERSON] заборгованості відбулось 12 жовтня 2024 року в розмірі 500, 00 грн. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що, АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та нарахованих відсотків. В період проходження [PERSON] військової служби з 19 серпня 2024 року по 15 листопада 2024 року нарахування відсотків не здійснювалось. Клопотання представника відповідача - адвоката Горди М.В. про зупинення провадження у справі суд залишає без задоволення. Згідно витягу з наказу командира [NUMBER] від 19 листопада 2024 року №329/ДСК [PERSON] вилучено з особового складу. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим та доведеним. З урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved