Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Виконавчий комітет Сенчанської сільської ради, як орган опіки і піклування про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом ДРАЦС Енергодарського МУЮ у Запорізькій області, актовий запис № 255. Від спільного подружнього життя сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , про що Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області у Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 275 та 30.06.2017 року видано Свідоцтво про народження дитини, серія [NUMBER] . В зв`язку з тим, що спільне життя між сторонами не склалося рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 03.07.2020 року у справі № 316/1020/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано, доньку [PERSON] [INFO] залишено проживати разом з матір`ю. Окрім цього, вказаним рішенням суду стягнуто із [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] [INFO] починаючи із 09.04.2020 року, з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття дітьми, в розмірі 1/4 частини доходів [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку встановленого законодавством. Відповідач, який ще під час подружнього життя не дуже піклувався про виховання дитини, після розірвання шлюбу взагалі перестав спілкуватися із своєю донькою, свідомо її ігноруючи та уникаючи зустрічей з нею. Такі дії відповідача сильно ображали дитини. При цьому, після отримання виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання дитини, [PERSON] почав ухилятися від сплати вказаних коштів на користь дитини. Починаючи з лютого 2022 року, після того як позивач разом із своєю малолітньою донькою, через військову агресію російської федерації була вимушена виїхати із міста Енергодар на тимчасове проживання до с. Ісківці, Миргородського району, Полтавської області відповідач взагалі перестав сплачувати аліменти на утримання дитини. Вказане підтверджується листом Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області б/н від 10.12.2024 року. Останні три роки відповідач взагалі перестав спілкуватися із своєю донькою. Він ніяким чином не піклується про неї, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться успіхами своєї дитини в навчанні, станом здоров`я, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, взагалі не спілкується з донькою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, тобто, створились умови, які шкодять інтересам дитини, які не мають змоги отримати підтримку свого батька. Тобто, відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні дитини. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Донька знаходиться на повному утриманні сім`ї [PERSON] та її чоловіка [PERSON] . Враховуючи викладене, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою від 17.02.2025 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою суду від 17.04.2025 року доручено Виконавчому комітету Сенчанської сільської ради, як органу опіки і піклування скласти та подати суду письмовий висновок щодо доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позивач та її представник, адвокат Волторніст С.М. в судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Представник Виконавчого комітету Сенчанської сільської ради, як орган опіки і піклування в судове засідання не з`явився, подав до суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , в якому вказано, що територія, де проживав батько дитини, наразі перебуває під тимчасовою окупацією російською федерацією. Відсутність даних про місцезнаходження батька, його контактних даних унеможливлює проведення бесіди з батьком дитини. На момент розгляду питання про доцільність або недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, [PERSON] не надала документально підтверджених свідчень свідомого ухилення батька дитини щодо невиконання ним батьківських обов`язків. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. В судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , яка пояснила, що з позивачкою [PERSON] познайомились в 2022 році, у жовтні, коли вона приїхала у с. Ісківці, вони сусіди. Позивачка приїхала з 2 дівчатами (доньки [PERSON] і [PERSON] ) і чоловіком [PERSON] . Свідок думала, що [PERSON] це чоловік [PERSON] та батько дітей. Хто такий [PERSON] свідок не знала, не бачила його ніколи, дзвінків від нього до позивачки також не чула, коштів від нього позивачка не отримувала. Чоловік позивачки [PERSON] піклується про дітей, наразі він перебуває на війні. Також в судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , яка пояснила, що позивачку знає, оскільки працює директором школи в с. Ісківці, Миргородського району, Полтавської області, в якій навчаються діти позивачки [PERSON] і [PERSON] . Позивачку бачить часто, оскільки вона приводить дитину в школу. Свідок також знає чоловіка позивачки [PERSON] , але він не є біологічним батьком дітей, проте всі питання в школі він вирішує разом з позивачкою. Як відомо свідку, зі слів позивачки, ніяких коштів [PERSON] (біологічний батько дітей) не присилає ні позивачу, ні дітям. [PERSON] взагалі не бачила ніколи, він ніколи не телефонував, не звертався до школи. На всіх заходах в школі, на батьківських зборах завжди були присутні [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Донька позивачки [PERSON] прийшла в шкоду в 2022 році, наразі вчиться в якомусь ліцеї, а менша - [PERSON] в 2023 прийшла в 1 клас. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, допитавши свідків, з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.164 СК України, батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Поведінка відповідача, який тривалий час взагалі не спілкується із дитиною, не виховує її, не утримує матеріально, що свідчить про його байдуже ставлення до дитини та про свідоме нехтування ним своїми батьківськими обов`язками. У судовому засіданні встановлено, що висновок про недоцільність позбавлення батька [PERSON] батьківських прав було прийнято з тих підстав, що не вдалося отримати пояснення відповідача [PERSON] , оскільки він перебуває на тимчасово окупованій території. Проте, матеріали справи містять достатньо підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] . В судовому засіданні було допитано свідків та з`ясовано, що батько з дитиною жодного разу не спілкувався, не телефонував, не цікавився її здоров`ям, навчанням. У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 638/15336/18, провадження № 61-13690св20; від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, провадження № 61-1544св21; від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, провадження № 61-10115св23; від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21, провадження № 61-5203св23). За положенням частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, а тому якщо він не містить доказів того, що відповідач ухиляється від здійснення батьківських обов`язків сам по собі не може бути підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. За таких обставин суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування №65 від 19.05.2025 року про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача, з огляду на його неповноту. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишивши її без уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Згідно свідоцтва про народження відповідач по справі є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні було досліджено довідку, яка видана Ісковецькою гімназією Сенчанської сільської ради Полтавської області, в якій зазначено, що за два роки навчання в школі [PERSON] зарекомендувала себе, як старанна учениця. Її вихованням та навчанням займаються мама [PERSON] та вітчим [PERSON] . Вітчим, людина врівноважена та відповідальна, він завжди цікавиться успіхами та інтересами дівчинки. Постійно привозить і забирає її зі школи, відвідує батьківські збори, турбується про дозвілля. В той же час, її рідний батько [PERSON] ніякого інтересу до життя [PERSON] не виявляє. Він зовсім не цікавиться її життям і здоров`ям і не відвідував школу, де навчається донька. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати - понесений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved