Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

16.16.2025 позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, укладений між сторонами. Свої вимоги мотивує тим, що на даний час позивач з відповідачем більше року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують, у подружжя діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Ухвалою від 25.06.2025 відкрито спрощене провадження у справі та ухвалено розглядати справу без повідомлення сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву (а.с. 19), копію ухвали з додатками направлено відповідачу та копію позову з додатком, які остання отримала 28.06.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 23). Станом на дату розгляду справи відзив від відповідача на адресу суду не надходив, клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до\~ч. 13 ст. 7 ЦПК України,\~розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України,\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше і, з урахуванням ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 23.08.2002 (а.с. 6), від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . В позові зазначено, що більше року позивач з відповідачем разом не проживають та спільного господарства не ведуть, а подружні стосунки між ними фактично припинені, сім`я носить формальний характер, що створює сторонам проблеми і заважає приймати життєво важливі рішення, тому подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, ці обставини не заперечуються відповідачем. У відповідності до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примушування до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За приписами ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Отже, наявність того факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, є підставою для повного задоволення позовних вимог.

Outcome: approved