Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Позивач, в інтересах якої діє представник [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що вона є власником 1/4 частини у праві спільної часткової власності на житловий будинок [ADDRESS] та земельної ділянки з кадастровим номером 1810700000:01:016:0271, яка розташована по [ADDRESS] . Інша 1/2 частина вказаного житлового будинку належить [PERSON] , а 1/4 частина будинку належить [PERSON] . Вона у вказаному буинку не проживає та немає до нього вільного доступу, оскільки відповідачі чинять їй перешкоди у корситуванні будинком, не надають можливість мати ключі від усіх приміщень, тим самим перешкоджаючи їй у вільному доступі до вхідних воріт, житлового будинку та всіх приміщень і споруд. 30.04.2025 року вона письмово запропонувала відповідачам реалізувати переважене право на купівлю її частини будинку, а також просила надати дублікат ключів від будинку та забезпечити безперешкодний доступ до будинку. Листом від 26.05.2025 року відповідачі надали їй ідентичні відповіді про те, що в будинку її частина не виділена, чітко встановити неможливо де знаходиться її частина будинку, з урахуванням того, що в будинку знаходяться їх особисті речі, цінності, готові надати їй доступ до будинку в їх присутності. Просить зобов`язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні їй житловим будинком та земельною ділянкою. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачі направили до суду відзив, в якому зазначили, що позовні вимоги не визнають, з тих підстав, що фактично проживають та зареєстровані в будинку [ADDRESS] . За даною адресою знаходяться їх особисті речі та рухоме майно. Вони здійснюють поліпшення житлових та нежитлових приміщень, проводять ремонтні роботи, доглядають за земемльною ділянкою. Позивач по справі до 10.04.2025 року не зверталась ні усно, ні письмово до них про надання можливості користуватись майном. В квітні місяці ними від позивачки був отриманий лист з пропозицією придбати у неї 1/4 частину у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами та на земемльну ділянку за суму коштів, що є еквівалентом 10 000 ( десять тисяч) доларів США за курсом готівкою обміну АТ " ПУМБ" для продажу на дату укладення договору купівлі - продажу. 26.05.2025 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] надіслали на адресу позивач лист зі своїми пропозиціями. Вони не заперечують, щоб позивач мала доступ до вказаного майна і ніколи в цьому не перешкоджали. Позивач до цього часу не намагалась навіть зателефонувати або прийти з бажанням користуватись майном. Представник позивача направила до суду відповідь на відзив, а відповідачі направили заперечення на відповідь на візвив на позовну заяву, а також пояснення відповідача [PERSON] . Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом [PERSON] є власником 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки з кадастровим номером 1810700000:01:016:0271, яка розташована по [ADDRESS] . [PERSON] являється власником 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до свідоцтва про право на спадщину. [PERSON] являється власником 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до договору дарування. Згідно зі статтями 4, 15, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З матеріалів справи слідує, що з приводу перешкод з боку відповідачів щодо користування житловим приміщенням позивач зверталась письмово до відповідачів з пропозицією реалізувати переважене право на купівлю її частини будинку за 10000 доларів США, а також просила надати дублікат ключів від будинку та забезпечити безперешкодний доступ до будинку. Листами від 26.05.2025 року [PERSON] та [PERSON] погодились на придбання частки житлового будинку, який належить [PERSON] за ціною 6000 доларів США, також запропонувавши їй придбати їх частки будинку 1/2 та 1/4 відповідно, або продати будинок спільно за ціною узгодженою між ними третім особам, розділивши грошові кошти в залежності від частки власності. Крім того, оскільки частка [PERSON] не виділена та з урахуванням того, що в будинку знаходяться їх особисті речі та цінності, готові надати їй безперешкодний доступ лише в їх присутності. Статтею 316 ЦК України передбачено, що право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до положень частин 1, 2 статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За змістом ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно положень статті 150 Житлового кодексу Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством України (ст.155 ЖК УРСР). Принцип непорушності права приватної власності закріплено Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого життя і у кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У відповідності до ч. 3 та ч. 4 ст. 12, ч. 1 та ч. 2 ст. 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідачі на підтвердження своєї позиції про те, що не перешкоджають позивачу у користуванні частиною будинку, доказів у розумінні ст.76-81 ЦПК України, не подали, обмежившись запереченнями, наведеними у відзиві. Натомість дії позивача, які полягали у письмовому зверненні до відповідачів, письмова відповідь відповідачів вказують по наявність перешкод з боку відповідачів з приводу користування спільним майном. Судом ураховується, що позивач наділена правом, як співвласник будинку, з приводу якої порушено спір, на звернення до суду із вимогою про усунення перешкод у здійсненні права власності будинок, шляхом надання фактичного доступу до вказаної квартири, що є підставою для задоволення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів, відповідно до положенть ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved