Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Позивач ТОВ «Новий Колектор» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» заборгованість за Кредитним договором №0676-9808 від 17.04.2021 р., що укладений між відповідачем та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», право вимоги за яким відступлено позивачу за договором факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024 р., у розмірі 12 000,00 грн., з яких 4000 грн. - тіло кредиту, 8000,00 грн. - проценти за користування кредитом, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі сплати судового збору 2422,40 грн.. Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 20.06.2025р. було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Представник позивача про дату та час засідання повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, не повідомив про причини своєї неявки, відзив, заяви та клопотання до суду не направив. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено кредитний договір №0676-9808 від 17.04.2021 р., за умовами якого останній видано кредит у сумі 4 000,00 грн., що підтверджується копіями Паспорту споживчого кредиту, Договором відкриття кредитної лінії №№0676-9808 від 17.04.2021 р., з підписом відповідача а також довідкою. Про перерахування коштів за кредитним договором №0676-9808 від 17.04.2021 р. ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановлений договором. Відповідач належним чином договірні зобов`язання не виконував, внаслідок чого за вказаним кредитним договором, згідно розрахунку заборгованості за договором №0676-9808 від 17.04.2021 р., має заборгованість станом на 26.12.2024 року у розмірі 12 000 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання - є його порушенням. 26.12.2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ "Новий Колектор" було укладено Договір факторингу № УКФ-261224-2, у відповідності до умов якого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» передало ТОВ "Новий Колектор " належні йому права вимоги до боржників, у тому числі і до [PERSON] , згідно реєстру боржників №1 до вказаного договору. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач звернувся до ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» з метою отримання банківських послуг у вигляді отримання кредиту, у зв`язку з чим підписав кредитний договір №0676-9808 від 17.04.2021 р., відповідач отримав кредитні кошти і взяв на себе зобов`язання повернути їх, але свої зобов`язання не виконав та допустив заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 12 000,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №0676-9808 від 17.04.2021 р., згідно якої - 4000,00 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 8000,00 грн. сума заборгованості за відсотками, в подальшому право вимоги за яким отримав позивач ТОВ «Новий Колектор», на підставі договору факторингу № УКФ-261224-2 від 26.12.2024 р.. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача ТОВ «Новий Колектор» до [PERSON] за Кредитним Договором №0676-9808 від 17.04.2021 р. підлягають задоволенню. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої статті 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved