Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

28 травня 2025 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», через свого представника Столітнього М.М. за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся у Заводський районний суд м. Миколаєва з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 46 019,00 грн та судових витрат. Позов мотивований тим, що 13.09.2023\~між Товариством\~з обмеженою відповідальністю "Авентус Україна" та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "Авентус Україна" було укладено електронний договір № 7063023 про надання споживчого кредиту. ТОВ "Авентус Україна " свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в розмірі 10 000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Строк кредиту становить 360 днів з періодичною сплатою відсотків за користування кредитом кожні 15 днів, за відсотковою ставкою 1,99% в день. У свою чергу відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. Представник позивача вказав, що 27.05.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, за яким ТОВ "Авентус Україна" відступив ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача. Зазначив, що оскільки на момент\~укладання Договору\~факторингу №\~27.05/24-Ф\~від 27.05.2024\~року між\~ТОВ « Авентус\~Україна», як клієнтом, та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», як фактором, строк Договору № 7063023 про надання споживчого кредиту від 13.09.2023 року не сплив, позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 104 календарних днів з 27.05.2024 до 07.09.2024. У позові\~вказав,\~що про\~відступлення права\~грошової вимоги\~за кредитним\~договором ТОВ\~« Авентус\~Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту, зазначену при укладенні Кредитного договору, відповідного повідомлення. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, станом на день звернення до суду заборгованість по кредитному договору становить 46\~019,00 грн, яка складається з: 10 000,00 грн - тіло кредиту; 36\~019,00 грн - загальна сума нарахованих відсотків (15\~323,00 грн відсотки, нараховані первісним кредитором; 20\~696,00 грн відсотки, нараховані позивачем після відступлення права вимоги). Через невиконання відповідачем своїх зобов`язань та неможливість вирішення питання у досудовому порядку, позивач звернувся в суд з даним позовом. Ухвалою суду від 03.06.2025 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження. Копію ухвали надіслано сторонам по справі, а також розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату та час призначених судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. У поштових повідомленнях про виклик у судові засідання на 18.07.2025 та 04.08.2025 листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. На підставі поданих позивачем документів судом встановлено, що 13.09.2023 між ТОВ "Авентус Україна" і відповідачем [PERSON] укладений електронний Договір № 7063023 про надання споживчого кредиту. На підставі\~вказаного договору\~відповідачу було\~надано кредит\~в сумі\~10\~000,00\~грн строком\~на 360\~днів з\~періодичною сплатою\~платежів за\~процентами \~кожні 15\~днів (пункти\~1.3.-1.4.\~Договору).\~ Умовами договору\~визначено,\~що стандартна\~процентна ставка\~становить 1,99%\~в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. Знижена процентна ставка 0,01% в день та застосовується якщо відповідач до 28.09.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. У такому разі відповідач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити відповідач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання відповідачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для відповідача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором (підпункти 1.5.1.-1.5.2. Договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 57\~499,79% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 81\~640,00 грн. Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт. Розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку (пункт 3.1. Договору). Вказаним договором сторони також узгодили між собою порядок та умови повернення кредитних коштів, відповідальність сторін, порядок взаємодії тощо. Зазначений договір був підписаний відповідачем елеронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем): А3773. Виконання позивачем своїх обов`язків щодо перерахування коштів за кредитним договором № 7063023 від 13.09.2023 підтверджено наявним у матеріалах справи повідомленням ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 29.05.2024 за вих № 7/4984 про успішність операцій щодо видачі/перерахування кредитних коштів в розмірі 10 000,00 грн на платіжну картку № [NUMBER] , а також інформацією АТ ПУМБ від 04.06.2025, наданої на підставі ухвали Заводського районного суду м. Миколаєва від 03.06.2024 про витребування доказів по справі. З повідомлення АТ ПУМБ від 04.06.2025 також вбачається, що банківська картка № [NUMBER] була емітована банком на ім`я [PERSON] та 13.09.2023 на вказаний картковий рахунок надійшли кошти в сумі 10 000,00 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо повернення кредитних коштів, утворилася заборгованість у загальному розмірі 46\~019,00 грн., яка складається з: 10 000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту; 15\~323,00 грн - заборгованості за нарахованими відсотками ТОВ Авентус Україна та 20\~696,00 грн - заборгованості за відсотками, нарахованими позивачем за період з 27.05.2024 до 07.09.2024 (в межах строку договору). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України "Про споживче кредитування" та Законом України "Про електронну комерцію". Зокрема, в ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно з ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. З Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом А3773, який зазначений у тексті договору № 7063023 про надання споживчого кредиту від 13.09.2023 у розділі 10 Реквізити та підписи сторін у графі: Споживач. А отже, відповідач прийняв пропозицію позивача на укладення кредитного договору та погодився з умовами, які викладені у ньому. Доказів протилежного суду не надано. Відповідно до умов кредитного договору, ТОВ "Авентус Україна" має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди позичальника. 27.05.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" укладено Договір факторингу № 27.05/23-Ф, за яким ТОВ " Авентус Україна " відступив права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна". Договором факторингу визначено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 27.05/23-Ф від 27.05.2024 [PERSON] є боржником за кредитним договором № 7063023. Загальний розмір заборгованості на дату пред`явлення позову становить 46\~019,00 грн. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 536 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 1050 ЦК України передбачено право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно з п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 509, 524 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму та укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Судом також встановлено, що заборгованість відповідачем не погашена, що має наслідком порушення прав позивача, а тому вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Фінтраст Україна" про стягнення з [PERSON] заборгованості у загальній\~сумі 46\~019,00 грн підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, а тому він підлягає до стягнення із відповідача. Що стосується питання витрат на правничу допомогу, то сюди включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З аналізу вище наведених норм закону убачається,\~що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу позивач надав суду: договір про надання правової допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024, укладений між ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" та адвокатом Столітнім М.М.; ордер на надання правничої допомоги; заявку № 8248 на виконання доручення до Договору № 10/12-2024 від 10грудня 2024 року, складену 14 квітня 2025 року; рахунок на оплату № 8248-12/05-2025 від 12 травня 2025 року на загальну суму 10\~000,00 грн; Акт № 8248 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, складений 12 травня 2025 року на загальну суму наданих послуг (виконаних робіт) 10\~000,00 грн. При вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Як вбачається з Акту № 8248 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року, складеного 12 травня 2025 року, адвокат вказує, що клієнту надано правничу допомогу загальною вартістю робіт 10\~000,00 гривень, з яких 1\~640,00 гривень спрямовано на оплату вартості робіт зі складання та оформлення процесуальних документів, необхідних для розгляду цивільної справи в суді першої інстанції (відповідь на відзив, письмові пояснення, заяви (клопотання), клопотання про витребування доказів тощо, а також 1\~640,00 грн спрямовані на представництво інтересів клієнта (позивача) під час здійснення цивільного судочинства за позовною заявою клієнта (позивача) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7063023 від 13.09.2023 між ТОВ «Авентус Україна»\~та [PERSON] ,\~у тому\~числі участь\~у судових\~засіданнях. При цьому, суд зазначає, що після надходження матеріалів позовної заяви до суду та з моменту відкриття провадження у даній цивільній справі представником позивача не подавалися до суду відповідь на відзив на позовну заяву, письмові пояснення тощо, а тому, на переконання суду, вартість таких робіт не може бути стягнута з відповідача, оскільки такі послуги (роботи) адвокатом не надавалися. Крім того, з Акту № 8248\~прийому-передачі\~виконаних робіт\~(наданих\~послуг)\~ від\~12\~травня 2025\~року вбачається,\~що у\~вартість виконаних\~робіт (наданих\~послуг)\~враховано представництво\~адвоката у\~судових засіданнях\~в інтересах\~позивача проте,\~такі витрати\~не можуть\~бути стягнуті\~з відповідача,\~оскільки у\~позовній заяві\~представник позивача\~заявив клопотання\~про проведення\~судових засідань\~у даній\~справі без\~участі представника,\~проти ухвалення\~судом заочного\~рішення не\~заперечував та\~фактично безпосередню\~участь у\~судових засіданнях\~не приймав.\~ Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). За такого, з урахуванням фактичного обсягу наданих юридичних послуг, співмірності суми витрат зі складністю справи та відповідності суми заявлених витрат критеріям реальності і розумності, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача належить стягнути фактично понесені останнім витрати на правничу допомогу у розмірі 6\~720,00 грн. У стягненні витрат за складання та оформлення відповіді на відзив на позовну заяву, письмових пояснень, клопотань під час розгляду справи, а також участь у судових засіданнях відмовити.

Outcome: partial