Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

01.08.2025р. [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить винести обмежувальний припис відносно її сина [PERSON] на шість місяців із заборонами: перебування в її місці проживання (перебування) разом із чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; наближення на 50 м до вищевказаного місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] та [PERSON] ; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] та [PERSON] , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; ведення листування, телефонних переговорів з [PERSON] та [PERSON] або контактування з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обгрунтування поданої заяви зазначила, що їх спільний із [PERSON] син [PERSON] систематично зловживає алкогольними напоями. На фоні його постійних незгод в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, а поведінка [PERSON] стала занадто агресивною. Він почав погрожувати їй та чоловіку фізичною розправою, висловлюватися на їх адресу нецензурною лайкою, принижувати їх, іноді шарпав за одяг, штовхав, замахувався руками. Заявниця зазначає, що вона із [PERSON] зазнають постійного психологічного тиску з боку [PERSON] . Протягом останніх місяців [PERSON] неодноразово зверталася до поліції з повідомленнями про вчинення домашнього насильства з боку [PERSON] відносно себе та його батька, оскільки боїться за своє життя та здоров`яв казаних членів сім`ї. В 2024 році [PERSON] . Кодимським районним судом вже виносився обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців. Після винесення обмежувального припису, поведінка [PERSON] покращилась в позитивний бік. Однак, починаючи з початку липня 2025 року [PERSON] почав знову зловживати алкогольними напоями, внаслідок цього почалися конфлікти в сім`ї. 30.07.20205 року [PERSON] в черговий раз, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив по відношенню до [PERSON] та [PERSON] домашнє насильство, що виражалося в погрозах фізичною розправою та образ нецензурною лайкою. Цього ж дня про факт вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] та [PERSON] заявниця повідомила на спецлінію 102. \~ \~ \~ \~30.07.2025 року [PERSON] ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області було винесено терміновий заборонений припис строком на 10 (десять) днів. \~ \~ \~ \~Незважаючи на це [PERSON] продовжує вчиняти домашнє насильство, його дії чинять реальну небезпеку психологічному та фізичномуздоров`ю заявниці та членам її родини. Належним чином повідомлені учасники справи в судове засідання не з`явилися, що з огляду на положення ч.1 ст.350-5 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи. Розглянувши заяву, дослідивши додані до неї докази, суд дійшов такого висновку. Як встановлено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4 ст.12 цього Кодексу). За змістом ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). \~ \~ \~ \~Статтею 89 цього Кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженн наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипни хдоказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Заявниця додала до заяви лише копію термінованого заборонного припису стосовно кривдника, винесеного відносно [PERSON] . Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник,та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 29 серпня 2019 року у справі № 640/23804/18 (провадження № 61-3848св19), від 02 вересня 2020 року у справі № 635/4854/19-ц (провадження № 61-3510св20) та від 10 лютого 2021 року у справі № 761/49109/19 (провадження № 61-9144св20). Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст.350-4ЦПК Україниу заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування. За таких обставин положеннями чинного ЦПК України чітко зазначено, що звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник повинен надати суду докази, що підтверджують необхідність видачі судом обмежувального припису. Виняток із вищенаведеного поширюється лише на випадки неможливості надання доказів, у разі чого заявником може бути подане клопотання про їх витребування. Разом з цим, заявниця не надала суду докази на підтвердження факту родинних стосунків із сином [PERSON] , факту наявності у заявника статусу особи, яка має право на подачу заяви про видачу обмежувального припису, факту спільного (тимчасового) проживання із [PERSON] на час звернення до суду із даною заявою та докази, що підтверджують обставини, які свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, так як відповідно до ч. 3 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Зокрема, заявницею не додано до заяви жодних належних та об`єктивних доказів на підтверження вчинення щодо неї та її чоловіка [PERSON] домашнього насильства з боку їх спільного сина [PERSON] , зокрема копій рішень про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, а також копії рішення суду про застосування щодо [PERSON] обмежувального припису, на яке посилається в заяві. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст.350-3 ЦПК України заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Заінтересованими особами також можуть бути інші фізичні особи, прав та інтересів яких стосується заява про видачу обмежувального припису, а також органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах їх компетенції. Однак, заявниця [PERSON] , вимагаючи в заяві застосувати обмежувальний припис відносно [PERSON] з метою особистого захисту життя та здоров`я та свого чоловіка [PERSON] , не залучає його до участі у справі.

Outcome: dismissed