Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Позивачка 12.02.2025 звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, за змістом якої просить стягнути з відповідача-1 ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на її користь суму недоплаченого страхового відшкодування, яка становить 29 212,08 гривень, з відповідача-2 [PERSON] - суму франшизи у розмірі 2 600,00 гривень. За змістом позовної заяви 04.12.2021 за адресою: м. Київ, вул. Микільсько-Слобідська, буд. 1, сталася ДТП за участю транспортного засобу «Renault» під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . [PERSON] на момент ДТП та по теперішній час, як стверджує позивачка, належить транспортний засіб «Renault Clio Symbol», д.н.з. [NUMBER] . Згідно з постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.02.2022 у справі N755/21485/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КАП України. Внаслідок ДТП приналежний позивачці транспортний засіб пошкоджено, тобто [PERSON] спричинено матеріальну шкоду. Цивільна відповідальність відповідача-2 застрахована у ТДВ СК «Кредо». Так, у встановлений законодавством строк відповідач-1 повідомлений про настання страхового випадку. 06.05.2022 [PERSON] отримала від ТДВ СК «КРЕДО» 1\~547,27 гривень в рахунок страхового відшкодування згідно з актом N3001976-1. 01.08.2022 позивач надіслала відповідачу заяву від 01.08.2022 про надання їй копії звіту про оцінку спричинених збитків, яка залишена без відповіді, тобто із вмотивованим рішенням страховика винної у ДТП особи позивачка не ознайомлена. В подальшому, як видно з позовної заяви, з метою відновлення пошкодженого майна позивачка звернулась до СТО ФОП [PERSON] , якою визначено вартість робіт та матеріалів в сумі 30 759,35 гривень, що підтверджується рахунком-фактурою ФО-С-2201927 від 31.10.2022. Тобто сума страхового відшкодування не є співмірною реальним збиткам позивачки на відновлення пошкодженого транспортного засобу. Крім того, розмір франшизи відповідно до полісу обов?язкового страхування відповідача, як встановлено з відповіді на адвокатський запит, становить 2 600,00 гривень, утриманий страховиком при виплаті страхового відшкодування, відповідно, підлягає стягненню з відповідача-2. Стороною позивача наголошено, що про порушення свого права [PERSON] дізналась в дату отримання страхового відшкодування, а саме 06.05.2022. Відтак, наголошує, що позовна заява подається у межах строку позовної давності. На підставі наведеного, враховуючи неможливість позасудового врегулювання спору, із посиланням на норми ст. 979-999 ЦК України, ст. 2, 9, 22, 29, 36 ЗУ «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачка просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою судді від 10.03.2025 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) сторін. Визначено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем. Відповідно до ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копію відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Згідно з ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов, що роз?яснено в ухвалі суду. З дотриманням строку, визначеного в ухвалі суду, відповідачем-1 до справи скеровано відзив на позовну заяву, а саме 25.03.2025 за допомогою системи «Електронний суд» за підписом представниці Чарваєвої А.О. За змістом відзиву сторона відповідача визнає подію ДТП страховим випадком, що сталась за участю забезпеченого транспортного засобу «SKODA OCTAVIA», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «RENAULT CLIO SYMBOL», д.н.з. [NUMBER] , а також факт притягнення відповідача-2 до адміністративної відповідальності за ознаками вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Представниця відповідача зазначає, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «SKODA OCTAVIA», д.н.з. [NUMBER] застрахована у ТДВ «СК «КРЕДО» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №206447440, що був чинним на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 04.12.2021. Крім того, 20.12.2021 від позивачки надійшло повідомлення про ДТП та заява на виплату страхового відшкодування разом з доданим пакетом документів. На виконання п. 34.1 ст. 34 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»» відповідач розпочав розслідування події, що має ознаки страхового випадку, з метою отримання додаткових відомостей. Так, 21.12.2021 представником відповідача-2 складено акт огляду транспортного засобу, у якому зазначено перелік пошкоджень автомобіля «RENAULT CLIO SYMBOL», д.н.з. [NUMBER] , з переліком яких довірена особа позивача погодилась, про що свідчить її підпис в даному Акті огляду. У відзиві наголошено, що відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 вказаного Закону Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Таким чином, на підставі результатів огляду пошкоджень автомобіля «RENAULT CLIO SYMBOL», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП 04.12.2021, складений Звіт №3001976/12/21 про оцінку транспортного засобу від 24.12.2021. Факт проведення даного експертного дослідження та складання відповідного Звіту №3001976/12/21 від 24.12.2021, у відповідності до норми абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України, є підставою для підрахунку, нарахування та подальшої виплати страхового відшкодування у тому розмірі, який визначений експертним дослідженням, та без узгодження із потерпілою стороною. Таким чином, відповідно до доводів відзиву, ТДВ «СК «КРЕДО» діяло чітко з дотриманням норм страхового законодавства і виконало усі свої зобов`язання, що стосувалися огляду пошкоджень транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від 04.12.2021 та оцінки завданої шкоди. Із посиланням на ст. 29 Закону, представник відповідача також зауважує, що полісом №206447440 передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 гривень, франшиза 2 600,00 гривень. Відповідно до абз.2 ч.12.1 ст.12 Закону України страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Так, 06.05.2022 ТДВ «СК «КРЕДО» здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у сумі 1 555,05 гривень, згідно з вищевказаним Звітом №3001976/12/21 про оцінку колісного транспортного засобу від 24.12.2021. Сторона відповідача також звертає увагу суду на тому, що позивач, усупереч вищенаведених п.34.1, 34.2, 34.3 ст.34 Закону, самостійно замовив проведення оцінки автомобіля для визначення матеріального збитку, визначення вартості відновлювального ремонту та складання Рахунку-фактури №ФО-С-2201927 від 31.10.2022. Разом з цим, ТДВ «СК «КРЕДО» не порушило десятиденний строк для направлення представника страхової компанії на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна з метою визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (п. 34.2 ст. 34 Закону України) з дати отримання 20.12.2021 повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, в результаті огляду складено звіт про оцінку пошкодженого транспортного засобу. Відтак, позовні вимоги, на переконання сторони відповідача, не є обгрунтованими. Враховуючи положення ст. 3, 4, 5, 10, 12, 15 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт №3001976/12/21 про оцінку транспортного засобу від 24.12.2021, складений суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] , що має сертифікат №369/19 суб`єкта оціночної діяльності від 11.05.2022, виданий Фондом державного майна України, а також посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 485-ПК від 25 серпня 2021 року, є належним та допустимим доказом, оскільки замовлений та складений правомочною на це особою на замовлення відповідача-1. Разом з цим, наданий [PERSON] рахунок-фактура №ФО-С-2201927 від 31.10.2022, складений фізичною особою-підприємцем [PERSON] , що не є суб`єктом оціночної діяльності, не володіє достатніми правами та можливостями для повного визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, відтак, у порівняні зі Звітом №3001976/12/21 про оцінку транспортного засобу від 24.12.2021, не є належним, допустим доказом та не може бути підставою для стягнення недоотриманого страхового відшкодування. Враховуючи наведене, сторона відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. За нормою ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Зазначене положення роз?яснено в ухвалі суду. Відповідних клопотань до матеріалів справи не скеровано. За приписами ч.1,2 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву, клопотань та заяв до справи не скеровував, не скориставшись відповідним процесуальним правом, конверт із копією ухвали суду, позовної заяви із додатками, двічі повернувся до суду без вручення, що надає суду підстави для ухвалення рішення. Інших процесуальних дій у справі судом не вчинено за відсутності відповідних клопотань, зустрічної позовної заяви у даній справі не подано. Підстав для оголошення перерви та / або відкладення судового засідання відповідно до положень ст.223, 240 ЦПК України судом не встановлено. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із тим, що розгляд справи проводиться за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч.1,8 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні письмові докази у справі, суд встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, які склалися між сторонами, та дійшов висновку про те, що позовні вимоги до відповідача-1 не підлягають задоволенню, натомість, щодо відповідача-2, суд дійшов висновку про їх обгрунтованість, у зв`язку із таким. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] відповідно до даних засвідченої копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] є власницею транспортного засобу «Renault Clio Symbol», д.н.з. [NUMBER] . Згідно з постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.02.2022 у справі N755/21485/21, яка набрала законної сили 14.02.2022, [PERSON] 04.12.2021 о 11:20 год. керуючи транспортним засобом «SKODA», н.з. [NUMBER] , по вул. Микільсько-Слобідська в м. Києві, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, у т.ч. перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого сталося зіткнення з ТЗ «Renault», н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдання матеріальних збитків та порушення вимог п. 10.1 ПДР. Вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, а також стягнуто судовий збір (веб-посилання на текст судового рішення: https://reyestr.court.gov.ua/Review/104878616). 20.12.2021 [PERSON] звернулась до ТДВ «СК «Кредо» із повідомленням про ДТП, яка сталась за вищевказаних обставин, зазначивши, що відповідальність [PERSON] застрахована відповідачем-1. В цей же день [PERSON] скеровано заяву про виплату страхового відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП, а саме у зв?язку із пошкодженням приналежного позивачці транспортного засобу. На підставі результатів огляду пошкоджень автомобіля «RENAULT CLIO SYMBOL», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП 04.12.2021, відповідно до акта огляду №3001976 від 21.12.2021, за участі представника [PERSON] Атаманського (як вказано в акті) складений Звіт №3001976/12/21 про оцінку транспортного засобу від 24.12.2021, за даними якого вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу становить 4\~644,06 гривень, без ПДВ 4\~155,05 гривень. Заперечення в акті відсутні. ТДВ «СК «КРЕДО» дотримано десятиденний строк для направлення представника страхової компанії на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна з метою визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (п. 34.2 ст. 34 Закону України) з дати отримання 20.12.2021 повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду, в результаті огляду складено звіт про оцінку пошкодженого транспортного засобу. Суд погоджується із твердженнями відповідача-1 з приводу того, що факт проведення експертного дослідження та складання відповідного Звіту №3001976/12/21 від 24.12.2021, у відповідності до норми абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України, є підставою для розрахунку, нарахування та подальшої виплати страхового відшкодування у тому розмірі, який визначений експертним дослідженням, та без узгодження із потерпілою стороною. Вищевказані акт огляду, страховий акт та звіт долучені до відзиву та досліджені судом, є належними та допустимими доказами. Відповідно до полісу ЕР №206447440 передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 130 000,00 гривень, франшиза 2 600,00 гривень, страхувальник [PERSON] . Правомірності користування забезпеченим транспортним засобом «SKODA», н.з. [NUMBER] [PERSON] учасники справи не спростовують. Поліс чинний з 24.10.2021 по 23.10.2022, зокрема, станом на дату події. Під час судового розгляду також знайшло своє підтвердження та не заперечується відповідачем-1, що 06.05.2022 ТДВ «СК «КРЕДО» відповідно до наявного у справі розрахунку здійснено виплату страхового відшкодування на користь [PERSON] у сумі 1 555,05 гривень, згідно з вищевказаним Звітом №3001976/12/21 про оцінку колісного транспортного засобу від 24.12.2021, тобто, без врахування ПДВ. Факт виплати страхового відшкодування на користь [PERSON] підтверджується платіжною інструкцією №10908 від 06.05.2022. Сума страхового відшкодування сплачена за вирахуванням франшизи у сумі 2\~600,00 гривень, що передбачено умовами полісу. В матеріалах справи наявна відповідь представника ТДВ «СК Кредо» на адвокатський запит по страховій справі №3001976. За змістом запиту огляд пошкодженого автомобіля проведено із дотриманням строку, визначеного п. 34.2 ст. 34 Закону, тобто в межах 10 робочих днів з дня отримання повідомлення, та складено акт технічного огляду у якому зафіксовано характер кожного пошкодження. Таким чином, ТДВ СК «Кредо» виконало всі умови для вчасного проведення огляду у відповідності до п.п. 34.2, 34.3 Закону, а відтак потреби для залучення іншого експерта не було. Відповідно до звіту N3001976/12/21 від 24.12.2021, як видно з відповіді, вартість відновлювального ремонту автомобіля «RENAULT CLIO SYMBOL», реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,7 та без врахування ПДВ, склала 4 155,05 гривень. Розрахунок суми страхового відшкодування здійснювався наступним чином: 4 155,05 гривень - 2 600,00 гривень = 1 555,05 гривень, де: 4 155,05 гривень - вартість відновлювального ремонту автомобіля «RENAULT CLIO SYMBOL», реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,7 та без врахування ПІДВ відповідно до звіту N3001976/12/21 від 24.12.2021, 2 600,00 гривень - франшиза згідно Полісу. Так, 11.02.2022 ТДВ СК «Кредо» страховим актом N3001976-1 визнано настання цивільно-правової відповідальності водія Забезпеченого ТЗ за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля «RENAULT CLIO SYMBOL», реєстраційний номер [NUMBER] , які сталися 04.12.2021, страховим випадком, передбаченим Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Полісом, та призначене страхове відшкодування у розмірі 1 555,05 гривень. 01.08.2022, як стверджує сторона позивача, [PERSON] надіслала відповідачу заяву від 01.08.2022 про надання їй копії звіту про оцінку (пошкодження) майна, проте, доказів її надіслання матеріали справи не містять. В подальшому, з метою відновлення пошкодженого майна позивачка звернулась до СТО ФОП [PERSON] , якою визначено вартість робіт та матеріалів в сумі 30 759,35 гривень, що підтверджується рахунком-фактурою ФО-С-2201927 від 31.10.2022. Предметом позову є матеріально-правова вимога власника транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП, що відбулась за вказаних вище обставин, до винуватця ДТП ( [PERSON] ), вина якого встановлена у справі про адміністративне правопорушення, а саме, про стягнення франшизи, а також до страховика забезпеченого транспортного засобу, водій якого визнаний винуватим у ДТП, щодо стягнення недоплаченого страхового відшкодування, із врахуванням вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Підставою для звернення до суду стала неможливість позасудового врегулювання спору між сторонами, обов`язковості якого чинним законодавством не встановлено. При розгляді справи суд виходить з таких норм чинного законодавства. Загальні положення про відшкодування шкоди врегульовані ст.22, главою 82 ЦК України. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на час ДТП регулюються ЦК України, Законом України «Про страхування» від 18.11.2021, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», іншими законодавчими актами. Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства. Згідно з п.1,3 ч.2, 3, 6 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) шкоди та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. За нормою ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За нормою ч.1,2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Разом з цим, положення ч.2 ст.1187 ЦК України чітко передбачають, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особливості відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені ст.1188 ЦК України. Так, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц, пр.61-31395сво18) зроблено висновок про те, що преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Постанова суду про відсутність в діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП. Як передбачено ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи приписи ч.6 ст.82 ЦПК України, фактичні обставини, встановлені постановою суду у справі N755/21485/21 про адміністративне правопорушення, винесеною Дніпровським районним судом м. Києва 01.02.2022, яка набрала законної сили 14.02.2022, суд вважає доведеними як настання події ДТП, так і винуватість відповідача-2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що є безумовною підставою для застосування положень п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України. Так, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц), позаяк у даній справі [PERSON] доказів на спростування цієї обставини не надано. Крім того, нормою ч.1 ст.1194 ЦК України врегульовано, що особа, яка застрахувала свою відповідальність, лише у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). Інститут страхування є одним із засобів, покликаних мінімізувати ризики, пов`язані з можливим знищенням або пошкодженням такого майна. Економічне призначення майнового страхування полягає у відшкодуванні збитків, заподіяних внаслідок пошкодження чи знищення майна при настанні страхових випадків, визначених законодавством або обумовлених договором. Отже, мета такого страхування - компенсування шкоди. Як передбачено ст.979-981 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів. Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Вимоги щодо укладення договорів страхування за окремими класами страхування/категоріями страхових ризиків для врегулювання правовідносин, за якими вимагається обов`язкова наявність договору, можуть бути визначені законодавством. Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну. Договір страхування укладається в письмовій формі з дотриманням вимог до письмової форми правочину, встановлених цим Кодексом. Факт укладення договору страхування може посвідчуватися страховим полісом (сертифікатом). Його істотні умови закріплено у ст. 982 ЦК України. Відповідно до ст.3, п.9.1 ст.9, п.10.1 ст.10 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до цього Закону передбачено, зокрема, укладання внутрішнього договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (далі - внутрішній договір страхування). Необхідною умовою виникнення обов`язку страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором) (п. 17 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 №4 Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки). Згідно зі ст.6, п.22.1 ст.22 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України судом враховано в цьому контексті й правові висновки, здійснені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 760/15471/15-ц, пр. 14-316цс18, в якій вказано, якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі ст.29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як передбачено ст.34.2, 34.3 Закону протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Крім того, відповідно до п.36.1, 36.2 страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved