Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

В грудні 2024 року представник позивача адвокат Турченко С.П., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фьолкєр В.П. за № 746. Згідно умов договору позивач передав відповідачу у власність грошові кошти в сумі 1500000 грн. 00 коп. Строк повернення позики протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це. 10.09.2024 року цінним листом з описом вкладення на адресу відповідача направлено вимогу від 07.09.2024 року про повернення суми позики. [PERSON] кошти не повернула. Просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики від 12.09.2011 року в сумі 1500000 грн. В поданій до суду заяві представник позивача позовні вимоги підтримав, просить задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. На підставі\~ст. 280 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 16.12.2024 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 03.02.2025. Ухвалою суду від 03.04.2025 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 20.05.2025. Розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 12.09.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в сумі 1500000 грн. (а.с. 10-11). Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Фьолкєр В.П. за № 746. Відповідно до п.1.1. Договору позики визначено, що Позичальник отримала від Позикодавця, а Позикодавець передав у власність Позичальникові грошові кошти в сумі 1 500 000,00 (один мільйон п`ятсот тисяч) гривень, на умовах передбачених цим договором. Відповідно до пп. «г» п. 2 Договору позики передбачено, що позика має бути повернута Позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення Позикодавцем вимоги про це. Відповідно до пп. «д» п. 2 Договору позики передбачено, що позика повертається в готівковій формі шляхом передання її Позичальником Позикодавцеві. Факт одержання повернутої позики підтверджується письмовою заявою Позикодавця, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. Без цієї заяви борг вважається таким, що неповернутий. 10.09.2024р. цінним листом з описом вкладення на адресу відповідачки направлено вимогу від 07.09.2024р. про повернення суми позики (а.с.9-10). Вказану вимогу повернуто представнику позивача за закінченням терміну зберігання. Відповідно до частин першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦПК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Всупереч положенням ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~відповідач не надав суду належних та об`єктивних доказів на підтвердження того, що гроші відповідачу не передавалися і що зміст договору не свідчить про наявність зобов`язань відповідача перед позивачем.\~ Враховуючи викладене, суд вважає, що підлягає стягненню заборгованість відповідача за укладеним договором позики. Судом приймається розрахунок суми заборгованості, наданий позивачем, оскільки відповідач не надав аргументів та доказів, які б повністю чи частково спростовували доводи позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 1500000 грн. 00 коп. боргу. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 12000 грн. 00 коп. за подання позовної заяви, який був сплачений при зверненні до суду. Представником позивача при зверненні до суду заявлено про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 30000 грн. До заяви додано докази на підтвердження понесених витрат. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що позивачем з адвокатом Турченком С.П.02.09.2024 укладено договір про надання правової допомоги. Відповідно до додатку № 1 до договору вартість адвокатських послуг склала 30000 грн. Грошові кошти в сумі 30000 грн. сплачені позивачем адвокату Турченко С.П. згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру від 15.11.2024, 21.10.2024, від 29.11.2024 (а.с. 4-7). Від відповідача не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у зв?язку з їх неспівмірністю. На переконання суду заявлений розмір витрат на правничу допомогу підтверджений належними доказами, є співмірними зі складністю справи, фактично витраченим часом на представництво інтересів відповідача у суді, обсягом фактично виконаних адвокатом робіт, пов`язаних із представництвом інтересів клієнта, тому підлягає розподілу. За таких обставин відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, у розмірі 30000 грн. 00 коп.

Outcome: approved