Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Відповідачка [PERSON] в судове засідання не явилась, відзиву на позов не надала. Представник позивача в судове засідання не явився, просив про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, на задоволенні позову наполягав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія анкети-заяви на кредит №100939916 від 26.07.2024р.; копія договору про споживчий кредит №100939916 від 26.07.2024р.; копія графіку платежів за договором про споживчий кредит №100939916 від 26.07.2024р.; копія заяви на отримання кредиту №100939916 від 26.07.2024р.; копія паспорту споживчого кредиту із графіком платежів до нього; копія довідки по заяві на кредит №100939916 від 26.07.2024р.; копія довідки про укладення договору від 26.07.2024р.; квитанція мобільного додатку Liqpay від 26.07.2024р. на суму 12000 грн.; розрахунок заборгованості за договором про споживчий кредит №100939916 від 26.07.2024р. станом на 17.02.2025р.; копія досудової вимоги від 21.03.2025р. щодо дострокового стягнення заборгованості; копія опису вкладення у цінний лист; реєстраційні та установчі документи позивача; копія договору №16012025 від 16.01.2025р. про надання правничої допомоги, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та АО «ПРАВОВИЙ КУРС» із додатками №1-4 до договору; копія додаткової угоди №1 від 23.01.2025р. до договору №16012025 від 16.01.2025р. про надання правничої допомоги; копія реєстру боржників №1 до договору №16012025 від 16.01.2025р. про надання правничої допомоги; копія акту приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором №16012025 від 16.01.2025р. про надання правничої допомоги; копія платіжної інструкції №15888 від 2904.2025р. на суму 7100 грн.; копія наказу (розпорядження) №02-К від 28.06.2024р. про прийняття на роботу адвоката Ушакевич М.П.; копія довіреності від 13.03.2025р.; копія свідоцтва на право на заняття адвокатською діяльністю від 23.05.2019р.; копія посвідчення адвоката України. Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що ТОВ«МІЛОАН» звернулось до суду з позовом до [PERSON] із вимогами про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит, у якому позивач просив стягнути з [PERSON] заборгованість в сумі 33972,98 грн., судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7100,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.07.2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит №100939916. Відповідно до умов вказаного договору банк надав кредит в розмірі 12000 грн., а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в строк до 07.07.2025 року. Однак [PERSON] не виконала умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості. Позичальник зобов`язувалась повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у відповідно до Графіку платежів, який наведено у додатку №1 до Договору. Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 12000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок, котрий надано Позичальником та міститься в реквізитах Договору кредиту, що підтверджується відповідною Довідкою про укладення договору та Квитанцією про перерахування грошових коштів. В свою чергу, Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з неповерненням заборгованості та відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором про споживчий кредит №100939916 від 26.07.2024 року, станом на дату здійснення розрахунку, заборгованість [PERSON] становить 33972,98 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 10080,00 грн.; заборгованості по відсотках - 18036,48 грн.; заборгованості по комісії за видачу кредиту - 256,50 грн.; штрафних санкцій - 5600 грн. ТОВ «Мілоан» зазначає, що досудове врегулювання спору між ним та [PERSON] відбувалось шляхом направлення на адресу відповідачки досудової вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості від 21.03.2025 року, однак, заборгованість досі не погашена. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Судом та матеріалами справи встановлено, що 26.07.2024 року на сайті «tengo.ua» відповідач [PERSON] створила анкету-заяву на кредит № 100939916, в якій просила видати їй суму кредиту: 12000,00 грн. Строк кредиту: 15 днів з 26.07.2024р., дата повернення кредиту 10.08.2024р., сума до повернення - 56967,60 грн.; проценти за користування кредитом - 44553,60 грн., нараховуються за ставкою None відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. В даній анкеті відображено процес оформлення та розгляду заяви 100939916 та вказано що 26.07.2024 р. погоджено умови кредитування по вказаній заяві. Також 26.07.2024р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан" (Кредитодавець) та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 100939916, який підписано одноразовим ідентифікатором 390800. Згідно з умовами даного договору, кредитодавець зобов`язувався на умовах, визначених Договором на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2 Договору сума кредиту становить 12 000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання Позичальником Графіку платежів, з 26.07.2024р. (п.1.3. Договору). Відповідно до п.1.4. договору поверення кредиту, сплата комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом має здійснюватися Позичальником зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору. Відповідно до п.1.5 Договору загальні витрати позичальника за кредитом складають 44967,60 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка дорівнює 6252,72 відсотків річних, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 56967,60 грн. У п.2.1. Договору вказується що кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Відповідно до п.5.1 договору позичальник підтверджує зокрема, що: до укладення цього договору ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав у письмовій формі (у вигляді електронного документа розміщеного в особистому кабінеті) паспорт споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору, з інформацією передбаченою ч.2,3 ст.9 Закону України «Про споживче кредитування»; до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками (в електронному вигляді в особистому кабінеті), ознайомився з усіма його умовами (у т.ч. викладеними у п.6.3) та правилами, що розміщені на веб-сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреб та фінансового стану; до укладення цього договору отримав від товариства інформацію, зазначену в Законі України «Про Фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та в Законі України «Про споживче кредитування»; інформація надана йому товариством з дотриманням вимог законодавства та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання; товариство в електронній формі повідомило його шляхом надання доступу до проекту цього договору (індивідуальної частини), правил та іншої інформації розміщеної на сайті товариства, зокрема в розділах «документи», «споживачам» про відомості (інформацію) вказані в ч.1,2 ст.12 Закону України «Про Фінансові послуги та державне регулювання ринків Фінансових послуг». Згідно п.6.1 договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Позивачем додано до позовної заяви Додаток №1 до Договору про споживчий кредит №100939916 від 26.07.2024р., в якому наявний Графік платежів за договором та Додаток №2 до Договору про споживчий кредит, а саме Заяву на отримання кредиту, Паспорт споживчого кредиту №100939916 від 26.07.2024р., в якому вказано основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, і такий підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором 390800. Згідно квитанції мобільного додатку Liqpay від 26.07.2024р. за ІD платежем 2494409994 було перераховано 12000 грн. згідно договору 100939916 платником Tengo на номер картки [NUMBER] . Довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», підтверджено, що [PERSON] була ідентифікована в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан»: РНОКПП [NUMBER] , адреса та номер телефону Параметри операції: заявка на кредит, договір №100939916 від 26.07.2024р., сума кредиту 12000,00 грн. строк кредитування 345 днів. Акцепт оферти (Договір) підписаний Позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 390800. Ідентифікатор відправлено позичальнику 26.07.2024р. 13:05:36. Номер телефону [NUMBER] . З розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит вбачається, що [PERSON] станом на 17.02.2025 року перед ТОВ «Мілоан» має заборгованість 33972,98 грн., яка складається з:заборгованості за кредитом - 10080,00 грн.; заборгованості по відсотках - 18036,48 грн.; заборгованості по комісії за видачу кредиту - 256,50 грн.; штрафних санкцій - 5600 грн. 21.03.2025р. на адресу [PERSON] було направлено досудову вимогу про повернення суми заборгованості за кредитним договором, але заборгованість нею досі не погашена. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦП К України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України). В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Окрім того, за приписами статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Також, приписами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №100939916 від 26.07.2024р. підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором 390800. Довідкою про ідентифікацію ТОВ «МІЛОАН» підтверджено, що [PERSON] була ідентифікована в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» за РНОКПП [NUMBER] . Акцепт (Договір) підписаний Позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 390800. Ідентифікатор відправлено позичальнику 26.07.2024р. 13:05:36. Номер телефону [NUMBER] . Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В силу ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Судом встановлено, що заборгованість відповідачки перед позивачем за Кредитним договором №100939916 від 26.07.2024 року становить 33972,98 грн., яка складається з:заборгованості за кредитом - 10080,00 грн.; заборгованості по відсотках - 18036,48 грн.; заборгованості по комісії за видачу кредиту - 256,50 грн.; штрафних санкцій - 5600 грн. Так, окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, що відображено у договорі № 100939916 від 26.07.2024 року та Графіку платежів наведеному у додатку №1 до Договору (п.1.4 Договору). Так, у відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін, як і положення Кредитного договору, які передбачають зобов`язання Позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (п.1.5.1 Договору) можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, право Кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, як і обов`язок Позичальника оплачувати комісію за управління кредитом припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно положень ч.1, ч.2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). На підтвердження вимог в частині стягнення процентів, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, надано Договір про споживчий кредит, Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем, у яких міститься інформація щодо процентної ставки за кредитом. Оскільки сторонами було обумовлено у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, тому ці умови кредитування вважаються узгодженими сторонами та мають виконуватись позичальником належним чином. Будь-яких відомостей та доказів на спростування наявної заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту та відсотками, чи наявності такої в іншому розмірі матеріали, справи не містять. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість в добровільному порядку не погасила, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підставні та підлягають задоволенню. Щодо нарахованих штрафних санкцій в розмірі 5600,00 грн. суд зазначає, що таке нарахування є необґрунтованим та суперечить п.18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного Кодексу України, де зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За наведеного, вимоги в частині стягнення з відповідачки штрафних санкцій в розмірі 5600,00 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог в частині вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, відтак позивач має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «МІЛОАН» в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотках, та стягнення із відповідача заборгованості за договором про споживчий кредит №100939916 від 26.07.2024р., яка станом на 17.02.2025р. становить 28116, 48 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 10080,00 грн.; заборгованість по відсотках - 18036,48 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 7 100,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання правничої допомоги від 16.01.2025р., укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та АО «ПРАВОВИЙ КУРС». Також суду надана додаткова угода №1 від 23.01.2025р. до договору про надання правничої допомоги від 16.01.2025р. та акт від 2804.2025р. приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 16.01.2025р. На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано платіжну інструкцію № 15888 від 29.04.2025р. згідно якої ТОВ «МІЛОАН» перерахувало АО «ПРАВОВИЙ КУРС» 7 100,00 грн. за призначенням платежу: оплата за правничу допомогу. Згідно практики Європейського суду з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Але, згідно постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 було встановлено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Тобто, суд не має права вирішувати питання про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. За таких обставин, суд дійшов висновку про повне задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7100,00 грн. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги судом задоволені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial