Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

10 жовтня 2023 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшов позов, в якому позивач просить: визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] . Позов обґрунтований тим, що з серпня 2013 р. до липня 2022 р. сторони перебували у шлюбі. Позивач вказує, що дитині краще буде проживати разом із ним, оскільки фактично дочка проживає з ним у м. Березне Рівненської області, а відповідачка проживає у м. Києві. Позивач має можливість забезпечити дитині належні умови для її розвитку, виховання і матеріального утримання. Відповідачка дитину не провідує. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 31.10.2023 року справа передана за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи 29.11.2023 р., справа розподілена судді Діденку Є.В. Ухвалою суду від 07.12.2023 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 25.01.2024 року. 25.01.2024 року підготовче засідання відкладено за клопотанням представника позивача, на 12.03.2024 року. 25.01.2024 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] , у якому просить: визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . Зустрічний позов обґрунтований тим, що до розірвання шлюбу сторони припинили спільне проживання з початку червня 2022 року. Донька залишилась проживати з матір?ю, а відповідач переїхав до своїх батьків. Наприкінці серпня 2022 року Позивака переїхала з дитиною до міста Києва, оформила дитину у школу, займалась її медичним обстеженням і лікуванням. Також, дочка займалась у спортивній секції «Айкідо», брала участь у спортивних змаганнях, займалась у платній он-лайн школі англійською мовою. Позивачка має постійне місце роботи і стабільний дохід. 24.02.2023 р. відповідач [PERSON] з дозволу позивачки взяв дитину на вихідні до себе, після чого повідомив, що вирішив не повертати дитину і залишити у себе, і що це бажання дитини також. Відповідач запевнив, що дочка тимчасово буде жити з ним у м. Березне, оскільки місто Київ на той час піддавалось активним ракетним обстрілам з боку російської федерації, були постійні відключення електроенергії. З огляду на ці обставини, відповідачка погодилась, і висловила побажання, щоб дочка продовжувала займатись спортом та англійською мовою. Однак, дочка припинила навчання у он-лайн школі з англійської мови, позивач не приділяє увагу розвитку дитини, мешкає з дочкою у будинку своїх батьків. Відповідач працює водієм-далекобійником, і нечасто буває вдома, фактично вихованням дитини займаються батьки відповідача. Позивачка постійно купує і передає дитини іграшки і речі, коли вдається забрати дочку на канікули до себе, вона займається її медичним обстеженням та лікуванням, дбає про дитину. Позивач неодноразово зверталась до відповідача протягом 2023 року щодо повернення дочки, оскільки ситуація у м. Києві відносно стабілізувалась, але позивач відмовляв, посилаючись на те, що вона погана матір, сильно загрузила дочку навчанням. Позивач не наважилась забрати дочку самостійно, оскільки це могло би призвести до конфлікту і травмувати психологічно дитину. 02.06.2023 року відповідачка уклала шлюб з [PERSON] , познайомила дочку з ним, у них гарні стосунки і вони регулярно спілкуються. Таким чином, самостійно вирішити спір сторони не можуть. Ухвалою суду від 31.01.2024 року зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду. 12.03.2024 року судове засідання не відбулось через оголошення повітряної тривоги, наступне засідання призначене на 07.05.2024 року. 07.05.2024 року суд ухвалив закрити підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду на 02.07.2024 року. 17.06.2024 року до суду надійшов висновок Служби у справах дітей Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області, щодо визначення місця проживання дитини. 02.07.2024 року судове засідання не відбулось, через відсутність в суді електропостачання, наступне засідання призначено на 19.09.2024 р. 19.09.2024 року судове засідання не відбулось, через перебування судді на навчанні у Національній школі суддів України, наступне засідання призначено на 14.11.2024 року. 14.11.2024 року судове засідання відкладено у зв`язку із неявкою відповідача і її представника, на 16.01.2025 року. Судове засідання 16.01.2025 року відкладено за клопотанням представника відповідача, на 25.03.2025 року. 25.03.2025 року в судовому засіданні розпочато розгляд справи по суті, оголошено перерву до 17.04.2025 року, витребувано докази, зокрема щодо проходження позивачем військової служби. 17.04.2025 року представником позивача надано довідку про проходження позивачем військової служби. 17.04.2025 року в судовому засіданні оголошено перерву для забезпечення присутності в судовому засіданні в режимі ідео конференції дитини 24.06.2025 року, для з`ясування її думки у цій справі, визнано обов`язковою участь представників органів опіки і піклування. В судовому засіданні 24.06.2025 року з`ясовано думку дитини в режимі ідео конференції, оголошено перерву до 29.07.2025 року. В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову з викладених у ньому підстав. Відповідачка і її представник в судовому засіданні посили задовольнити зустрічний позов з викладених у ньому підстав. Від третьої особи - Служби у справах дітей Березнівської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі, з урахуванням надано суду висновку у справі. Від третьої особи - Служби у справах дітей та сім?ї Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, надійшла заява про розгляд справи без їх участі, підстав для надання висновку немає, оскільки дитина проживає у м. Березне Рівненської області. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, вислухавши пояснення учасників справи, суд вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити, виходячи з такого. Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини. Під час розгляду справи судом встановлено, що з 30.08.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, та рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 20.07.2022 р. шлюб між сторонами розірваний. Сторони у справі є батьками малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження [NUMBER] . Після розірвання шлюбу, дитина залишилась проживати із матір?ю, і вони переїхали до м. Києва. Відповідно до довідки № 77 від 29.08.2022 р., [PERSON] навчалась у школі І-ІІІ ступенів № 233 Оболонського району м. Києва. [PERSON] додатково займалась вивченням англійської мови, та у спортивній секції, що підтверджено копіями квитанцій, диплому, щоденника клубу «Сакура». Згідно з характеристикою і довідкою № 1138, [PERSON] разом із дочкою зареєстровані в [ADDRESS] . Згідно з довідкою від 12.09.2023 № 91, з 08.03.2023 р. [PERSON] зарахована до Березнівського ліцею № 2 Березніської міської ради. У листі Служби у справах дітей Березнівської міської ради від 18.01.2024 р. вказано про врахування на засіданні комісії недобросовісної поведінки [PERSON] , який відмовився визнати результати психологічного дослідження [PERSON] . Відповідно до копій квитанцій, [PERSON] придбавала для дитини речі, в тому числі під час проживання дитини з батьком. Згідно з копіями медичних документів, відповідачка займалась здоров`ям дитини, її лікуванням і медичними обстеженнями. [PERSON] уклала повторний шлюб 02.06.2023 року з [PERSON] , змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно з Актом оцінки потреб сім?ї, Висновком оцінки потреб сім?ї, Актом обстеження умов проживання від 19.02.2024 року, [PERSON] проживає у двокімнатній орендованій квартирі разом із чоловіком [PERSON] , для проживання дитини є окрема кімната і створені всі необхідні умови. [PERSON] має постійне місце роботи, працює помічником приватного нотаріуса, що підтверджено довідкою від 12.01.2024 р. Згідно з висновком Служби у справах дітей Березніської міської ради, затвердженим 12.06.2024 р., з урахуванням думки дитини орган опіки і піклування вважає доцільним визначення місця проживання дитини разом з батьком - [PERSON] . Відповідно до довідки [INFO] від 28.03.2025 р., [PERSON] призваний [INFO] . В судовому засіданні 29.11.2022 р. було з`ясовано думку малолітньої [PERSON] . Вона повідомила, що проживає разом з батьком, дідусем і бабусею. Відносини між ними хороші, вона сама захотіла залишитись у тата. Хоче і надалі проживати із батьком, а до матері приїжджати на канікули. Зараз її батько у ЗСУ, за нею доглядають дідусь і бабуся. Зараз вона не займається ніякими позакласними заняттями. Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права. Статтею 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 2 ст. 5 СК України, держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Частиною 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН «Про права дитини», держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити; Згідно зі ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону дитинства», діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 р., заява № 10383/09, зазначено, що при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Як Суд зазначив у рішенні у справі «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» (Neulinger and Shuruk v. Switzerland), ([ВП], заява № 41615/07, ЄСПЛ 2010 року): «136. Інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, що зв`язки дитини з її сім`єю мають бути збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках, та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю [рішення у справі «Гнахоре проти Франції» (Gnahore v. France), заява № 40031/98, п. 59, ЄСПЛ 2000-ІХ]. З іншого боку очевидно також, що в інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у здоровому середовищі, та батькам не може бути надано право за статтею 8 Конвенції на вжиття таких заходів, що можуть завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Оцінка доказів і мотиви суду. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З досліджених у справі доказів слідує, що після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати з відповідачкою, яка дбала про неї, намагалась розвивати її здібності. У лютому 2023 року позивач змінив місце проживання дитини, зі згоди дитини та подальшої згоди відповідачки, дитина була влаштована у навчальний заклад у м. Березне Рівненської області. У цій справі відсутні негативні відомості про батьків, а тому слід дійти висновку, що вони обидва належним чином виконують свої батьківські обов`язки, і дитина має прихильність до обох батьків. Суд враховує, що за час проживання із матір`ю, дитина відвідувала спортивну секцію і займалась додатково вивченням англійської мови, що свідчить про намагання матері розвивати здібності дитини. Водночас, доказів приділення уваги розвитку дитини з боку батька, суду не надано. Відповідачка має постійне місце роботи і стабільний дохід, а доказів стосовно трудової діяльності позивача до його призову на військову службу, суду не надано. Під час розгляду справи [PERSON] висловила думку, що бажає надалі проживати разом з батьком, а з мамою жити під час канікул. Проте, суд зазначає, що суто бажання дитини не є вирішальним при врахуванні її найкращих інтересів. Суд бере до уваги, що позивач призваний на військову службу, а отже він на невизначений період часу позбавлений можливості займатись вихованням дочки, і такий обов`язок фактично виконують батьки позивача. Беззаперечно дідусь і бабуся мають право на спілкування і участь у вихованні своєї онуки, але це не означає, що батьки мають перекласти на них всі свої обов`язки. Водночас, мати довела, що має належні умови для виховання дочки, завжди займалась її вихованням, спілкуванням з нею і утриманням, і бажає надалі, щоб дочка проживала із нею. Крім того, на час ухвалення судом рішення, дитина проживає у відповідачки, що свідчить про добрі відносини між ними. З урахуванням викладеного, суд не погоджується із висновком органу опіки і піклування, який ґрунтується виключно на думці дитини. Тому, суд переконаний, що місце проживання дитини слід визначити із матір`ю, яка має для цього необхідні умови і стосунки із дитиною, а відповідач наразі не може самостійно займатись вихованням дитини. Суд розуміє, що такий захід пов`язаний із зміною способу життя дитини, проте суд впевнений, що він буде відповідати найкращим інтересам дитини, а також захистить права дитини. На підставі викладеного і

Outcome: approved