Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

04.02.2025 року, [PERSON] звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до [PERSON] , третя особа: Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, про позбавлення батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.12.2017 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, від якого мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що 12.06.2024 року рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова шлюб між ними було розірвано. Зазначає, що після розлучення, жодного зв`язку відповідачка з донькою не підтримує та участі у її вихованні не приймає, не цікавиться її життям та розвитком, матеріальної допомоги не надає. Вказує, що на сьогоднішній день існує заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки. Відповідачка веде аморальний спосіб життя та зловживає спиртними напоями. Донька постійно проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що відповідачка самоусунулася від виконання свої батьківських обов`язків по відношенню до доньки, а тому має бути позбавленна батьківсьих прав щодо доньки. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.04.2025 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. (а.с.28) Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 22.05.2025 року, закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті, зобов`язано Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради надати в судове засідання висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . (а.с.37) Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, представник позивача - адвокат Чикилевська О.В. звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі та участі позивача. Позовні вимоги викладені в позові підтримує в повному обсязі просить позбавити відповідачку батьківських прав по відношенню до малолітньої дитини. Надала довідку з КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» видану [PERSON] . Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, звернулась до суду із заявою в якій просить розгляд справи проводити без її участі, не заперечує проти позбавлення її батьківських по відношенню до доньки - [PERSON] , вказує, що дійсно не приймає участі в її житті та вихованні. Представник третьої особи - Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, звернулись до суду із заявою про розгляд справи без участі їх представника, надали висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , затверджений рішенням №322 від 24.06.2025 року про особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей, який підтримують, та просять прийняти рішення з урахуванням інтересів дитини. Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 15.12.2017 року по 12.06.2024 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова по справі №750/5904/24 від 12.06.2024 року розірвано. (а.с.12-15) Від спільного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 28.05.2020 року. (а.с. 15) Малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає з позивачем, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №5375 від 23.08.2025 року (а.с.18). Судовим наказом від 03.05.2024 року, виданого Деснянським районним судом міста Чернігова, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку і не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.04.2024 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.16-17), які відповідач не сплачує в повному обсязі, що підтверджується довідкою про неотримання аліментів, наданої Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції. 04.12.2024 року [PERSON] , повністю усвідомлюючи значення своїх дій та згідно вільним волевиявленням, яке відповідає їй внутрішній волі, без стороннього впливу як фізичного так і морального, добровільно підписала нотаріально завірену заяву, в якій не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно її малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . Повідомляє, що участі у вихованні малолітньої дочки не приймає. Найближчим часом планує виїхати за кордон для влаштування свого власного особистого життя. (а.с.20) Згідно довідки вих. №18 від 25.06.2024 року виданої Чернігівським дошкільним навчальним закладом №21 «Дзвіночок» Чернігівської міської ради Чернігівської області, [PERSON] не бере участі у вихованні дитини у ДНЗ №21. (а.с.19) Відповідно до довідки №36 від 25.07.2025 року виданої КНП «Чернігівська психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради, [PERSON] , [INFO] з 04.09.2023 року знаходиться на постійному обліку в психоневрологічній лікарні з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, що свідчить про її аморальний спосіб життя, який негативно може вплинути на малолітню дитину. Рішеннями виконавчого комітету Чернігівської міської ради №825 від 13.12.2024 року та № 322 від 24.06.2025 року затверджені висновки щодо недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої дочки, [PERSON] , [INFO] . При цьому, суд вважає що сам по собі висновок має лише рекомендаційний характер та такий висновок має бути оцінений у сукупності з іншими доказами і не є правовою підставою для застосування або не застосування крайнього заходу - позбавлення батьківських прав. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. Наданий органом опіки і піклування висновок не містить достатього мотивування причини його ухвалення. Більш того, як вбачається із матеріалів справи та підтверджується матеріалами справи, відповідач свідомо і умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки, проживає окремо від дитини, не спілкується з нею, не виявляє інтресу до дитини та її внутрішнього світу, матеріально не утримує, веде антигромадський спосіб життя, що може негативно вплинути на психологічний та духовний розвиток дитини, добровільно відмовилась від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки, вихованням та матеріальним утриманням дитини займалися лише батько [PERSON] . Також суд звертає увагу, що в судовому засіданні не було встановлено, що позивач створює будь-які перешкоди відповідачці у спілкуванні з донькою, в свою чергу відповідач не скористалась своїм правом на звернення в службу опіки та піклування чи до суду із заявою про надання їй права на побачення з дитиною. Факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки також, підтверджується довідкою Чернігівського дошкільного навчального закладу №21 «Дзвіночок» Чернігівської міської ради Чернігівської області вих№18 від 25.06.2024 року. (а.с.19) Статтею 3 Конвенцію про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. ЄСПЛ зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. Згідно ст. 165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою ст.164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п.16, 17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з не залежних від неї причин. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої доньки, життям та здоров`ям доньки не цікавиться, не піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальної допомоги на її утримання не надає, чим не виконує ст.ст. 150, 151, 155 СК України та ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», враховуючи свідоме нехтування відповідачкою своїми батьківськими обов`язками, її добровільну відмову від виховання дитини, відсутність наміру приймати участь у вихованні доньки, суд доходить висновку, що на підставі ст. ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, позов необхідно задовольнити, [PERSON] позбавити батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , оскільки це буде відповідати як найкращим інтересам дитини. Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с.1), які відповідно до ст. 141 ЦПК України, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved