Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно, в якому просила визнати за нею право власності на 1/5 частку житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що власником житлового будинку [ADDRESS] , відповідно до інформаційної довідки Підгороднянської сільської ради є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/5 частці кожен, як члени колгоспного двору, які станом на 01.07.1990 були зареєстровані та проживали у спірному домогосподарстві. [PERSON] померла [INFO] . За життя спадкодавець заповіту не склала тому спадщину за законом прийняв її син [PERSON] , як спадкоємець першої черги, оскільки проживав із спадкодавцем на момент смерті. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на обов`язкову частку після смерті [PERSON] , немає. Таким чином, [PERSON] успадкував 1/5 частку спірного будинковолодіння після смерті матері. Чоловік позивачки [PERSON] помер [INFO] . За життя спадкодавець заповіту не складав. На момент смерті йому належало 2/5 частки житлового будинку [ADDRESS] (1/5 частка особисто його, як члена колгоспного двору та 1/5 частка успадкована після смерті матері). Після смерті [PERSON] право прийняти спадщину мали: позивач та двоє їхніх дітей - [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину або мали право на обов`язкову частку, крім названих осіб, немає. Син позивачки [PERSON] був зареєстрований із [PERSON] , однак не проживав із спадкодавцем на момент смерті та до нотаріуса не звертався із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Починаючи з 2011 року він фактично не проживав у спірному будинковолодінні, оскільки виїхав за межі України і більше сюди не повертався. Відтак, на момент смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] із спадкодавцем не проживав впродовж семи років і не проживає до тепер (14 років) за місцем відкриття спадщини. За таких обставин, [PERSON] , маючи право на прийняття спадщини, як спадкоємець першої черги за законом, не прийняв спадщини після смерті свого батька, оскільки не проживав із спадкодавцем на момент смерті і не подав відповідної заяви у визначений законом компетентний орган відповідної заяви про прийняття спадщини. Отже, спадщину після смерті [PERSON] прийняли: дружина померлого та [PERSON] , донька спадкодавця, в рівних частках по 1/5 частці кожна. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, позивач-відповідач та [PERSON] звернулася в нотаріальну контору. Однак, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірне спадкове майно, свідоцтво про право на спадщину вона та дочка отримати не можуть. Нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2350\\02-31 від 27 листопада 2024 року. Одночасно їм роз`яснено право звернутися до суду з даним позовом з метою захисту свого невизнаного майнового права. Ухвалою судді від 14.03.2025 відкрито провадження у цивільній справі. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідач позивач [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право власності на 1/5 частку житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування зустрічних позовних вимог відповідач-позивач вказує, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] , донька спадкодавця та дружина померлого в рівних частка по 1/5 частки. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, вона та [PERSON] звернулись в нотаріальну контору, однак оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спірне спадкове майно, свідоцтво про право на спадщину вони отримати не можуть, про що нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Протокольною ухвалою судді від 14.05.2025 постановлено прийняти зустрічну позовну заяву. Протокольною ухвалою судді від 06.06.2025 закрито підготовче судове засідання та призначено справі до розгляду по суті. Представник позивача-відповідача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила суд позов задоволити. Відповідач-позивач в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, просила суд позов задоволити. Щодо задоволення первісного позову не заперечила. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.11.1983, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 12.11.1983. [PERSON] народився [INFO] , та його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження виданого повторно, серії [NUMBER] від 13.03.2007. [PERSON] народилась [INFO] , та її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.09.1984. [PERSON] та [PERSON] (після реєстрації шлюбу [PERSON] ) зареєстрували шлюб 14.02.2022, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 14.02.2022. Згідно акту складеного 23.03.2015, комісія в складі Почапинського сільського голови Палига М.С., депутат від виборчого округу №11 Машлюх В.Б., провели опитування свідків-сусідів [PERSON] , [PERSON] . При опитуванні встановлено, що [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] , але за даною адресою не проживає з 11.11.2011 по даний час. Аналогічне вбачається з довідки №18-07/5-15 від 27.02.2025. Відповідно до акту №05 від 27.02.2025, комісія в складі старости с. Почапинці та депутата села провели опитування свідків-сусідів с. Почапинці. При опитування встановлено, що [PERSON] зареєстрований в житловому будинку по [ADDRESS] , але з 11.11.2011 за даною адресою не проживає так, як знаходиться за кордоном. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.11.2010. [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.01.2018. Згідно інформаційної довідки вих. №1079 від 14.10.2024, Тернопільське районне госпрозрахункове БТІ повідомляє про те, що за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 р. житловий будинок з прибудовою літ. «А» загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., гараж літ. «Б», вбиральня літ. «В», хлів літ. «Г», погріб літ «Пг», огорожа «1-2», криниця «К» по [ADDRESS] зареєстровано за головою колгоспного двору [PERSON] на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, видане Тернопільською районною радою 30.11.1988 на підставі рішення виконкому № 275 від 21.11.1988 та записано 30.11.1988 в реєстрову книгу № 1 за реєстром № 94. Відповідно до довідки №18-07/5-96 від 24.09.2024, виданої Почапинським старостинським округом Підгороднянської сільської ради про те, що на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до дня своєї смерті був зареєстрований в житловому будинку по [ADDRESS] . Разом з померлим за вищевказаною адресою були зареєстровані: дружина - [PERSON] , [INFO] ; син - [PERSON] , [INFO] ; дочка - [PERSON] , [INFO] ; онука - [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки\~18-07/5-105\~від 07.10.2024,\~виданої Почапинським старостинським округом Підгороднянської сільської ради про те, що на день смерті гр. [PERSON] , яка померла [INFO] , до для своєї смерті була зареєстрована в житловому будинку по [ADDRESS] . Разом з померлою за вищевказаною адресою були зареєстровані: син - [PERSON] , [INFO] ; невістка - [PERSON] , [INFO] ; онук - [PERSON] , [INFO] ; онука - [PERSON] , [INFO] ; правнука - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки №18-07/5-109 від 16.10.2024, виданої Почапинським старостинським округом Підгороднянської сільської ради про те, що будинковолодіння, яке знаходиться в [ADDRESS] рахувалось за гр. [PERSON] , станом на 01.07. 1990 р. - двір колгоспників. Голова двору - [PERSON] , 1926 р.н. Невістка - [PERSON] , 1966 р.н. Син - [PERSON] , 1959 р.н. [PERSON] , 1987 р.н. Онука - [PERSON] , 1984 р.н. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2350/02-31 від 27.11.2024, винесеною державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темніковою Л.Г., відмовлено [PERSON] та [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на все спадкове майно (одній другій) частці у спадщині, без врахування сина померлого [PERSON] , також відмовлено їм у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частки житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на частку, що належала йому особисто, а також його матері [PERSON] , після смерті якої він прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON] більше 10 років не проживає в Україні, оскільки виїхав за кордон на постійне місце проживання. Розглянувши справу, суд доходить такого висновку. Відповідно до прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (пункти 4, 5), Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статус майна колгоспного двору був врегульований статтями 120-126 ЦК України в редакції 1963 року, які були виключені з кодексу у 1993 році (Закон від 16 грудня 1993 року № 3718-ХІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який набрав чинності з 18 січня 1994 року). Відтак, у вказаній частині підлягають застосуванню норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Частиною першою статті 112 ЦК УРСР передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно зі статтею 120 ЦК УРСР 1963 року, майно колгоспного двору належить всім членам двору на праві спільної сумісної власності. За змістом статті 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено у зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 14.01.2014 року у справі №6-14 5цс 13 та від 18 листопада 2015 року № 6-350цс15. Таким чином, право на частку у колгоспному дворі мають всі члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на таку частку. Оскільки вищевказаний житловий будинок збудовано в 1969 році, що стверджується копією технічного паспорта, тобто в період до 15.04.1991, до введення в дію Закону України «Про власність», всі члени колгоспного двору набули права спільної сумісної власності на вказаний будинок. Це право збереглося за ними і після припинення колгоспного двору після введення в дію вищезазначеного Закону. Враховуючи те, що [PERSON] заповіту щодо належного йому, як члену колгоспного двору, майна - 2/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] не складав, спадщину після його смерті за законом прийняли його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] . Встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , тому до правовідносин щодо спадкування після його смерті застосуванню підлягають норми ЦК України 2003 року. Відповідно до статтей 1216-1219 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першої статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи те, що [PERSON] заповіту щодо належної йому частки, як члену колгоспного двору, а також частки, яку він прийняв після смерті матері, тобто разом 2/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] не складав, спадщину після його смерті прийняли за законом [PERSON] та [PERSON] . При цьому, суд враховує, що доказами, які досліджені в судовому засіданні підтверджено, що син померлого [PERSON] , хоч і був зареєстрований за місцем проживання померлого батька [PERSON] , разом із тим, фактично не проживав у вказаному будинку, оскільки виїхав на постійне місце проживання за кордон. Відповідно до вимог статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає позовні вимоги за первісним позовом та зустрічним позовом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки через відсутність державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів на житловий будинок, позивач-відповідач та відповідач-позивач не можуть реалізувати своїх спадкових прав, а тому їхнє право підлягає судовому захисту, а позов до задоволення, шляхом визнання за [PERSON] 1/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та шляхом визнання за [PERSON] 1/5 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] , загальною площею 66,4 кв.м., житловою площею 36,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved