Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

На розгляд Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), про стягнення виплаченого страхового відшкодування. У позові позивач посилався на те, що 23.09.2020 у м. Києві на вул. Євгена Сверстюка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та Hyundai, д.н.з. [NUMBER] . На момент коли відбулась дорожньо-транспортна пригода і була заподіяна матеріальна шкода цивільна відповідальність відповідача була застрахована на підставі полісу АК/1529116 від 20.03.2020. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 05.11.2020 по справі № 755/14555/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). Власник транспортного засобу Hyundai, д.н.з. [NUMBER] звернувся до позивача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду і заявою про виплату страхового відшкодування. Позивач відповідно до умов полісу АК/1529116 від 20.03.2020 в межах лімітів та з урахуванням франшизи здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 127 500 грн. на підставі платіжного доручення№143952 від 09.12.2020. Отже, позивач повністю виконав покладений на нього обов`язок по відшкодуванню потерпілій особі шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з указаним позовом вимагаючи стягнути з відповідача 127 500 грн. та понесені судові витрати. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Майстренко О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено сторонам строк на подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25.06.2025 здійснено перехід розгляду справи від спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи у судовому засіданні на 30.07.2025. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи викладене та вимоги ст. 279, 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності учасників судового процесу, які не з`явились, та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.09.2020 у м. Києві на вул. Євгена Сверстюка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів Volkswagen, д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача та Hyundai, д.н.з. [NUMBER] , в результаті чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 05.11.2020 по справі № 755/14555/20 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, з урахуванням ст. 36 КУпАП, за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у виді штрафу на користь держави в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 10 200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Також судом встановлено, що 20.03.2020 між відповідачем та позивачем було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на підставі чого позивачем було складено поліс АК/1529116 від 20.03.2020 стром дії з 21.03.2020 по 20.03.2021 включно; забезпечений транспортний засіб Volkswagen Polo, д.н.з. [NUMBER] ; розмір відшкодування шкоди 130 000,00 грн, з урахування франшизи 2500 грн. 30 вересня 2020 року власник транспортним засобом Hyundai Tucson, д.н.з. [NUMBER] [PERSON] подав позивачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування в зв`язку з вказаним ДТП. 02 грудня 2020 позивачем складено страховий акт №28181/51/920 згідно якого сума відшкодування склала 127 500 гривень. На підставі платіжного доручення №143952 від 09.12.2020 позивач сплатив [PERSON] суму відшкодування у розмірі 127500 грн. для ремонту транспортного засобу Hyundai, д.н.з. [NUMBER] . Відповідачем не надано до суду доказів, які б спростували наведені судом обставини. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача встановлена та доказуванню не підлягає. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пп.38.1.1 п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Будь-яких доказів відшкодування витрат, пов`язаних із виплатою страхового відшкодування, відповідачем суду надано не було. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що відповідач під час вчинення ДТП, яка відбулось з його вини, внаслідок порушення ним ПДР України, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що було встановлено у постанові суду, при цьому позивачем, як страховиком, було сплачено власнику пошкодженого у ДТП транспортного засобу страхове відшкодування у розмірі 127500,00 грн, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, у розмірі 127500,00 грн. За загальним правилом встановленим ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн.

Outcome: approved