Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

18.07.2025 року [PERSON] звернулась із заявою, в якій зазначила, що перебувала в стосунках із [PERSON] , певний час вони жили за адресою [ADDRESS] . В середині 2024 року [PERSON] і [PERSON] розірвали стосунки через погляди на життя і агресивну поведінку [PERSON] і з цього часу почались погрози і переслідування на очах у дитини. Кривдник неодноразово приходив додому до заявника, стукав у двері, влаштовував скандали на фоні ревнощів, переслідував на вулиці, а у соціальних мережах писав негативні коментарі, щоб зіпсувати репутацію заявника. Внаслідок цього заявник і дитина переживають стрес, дитина отримала переляк і стала замкнутою та недовірливою до інших людей. Крім того, в переписці у месенджері [PERSON] постіно погрожує фізичною розправою, супроводжуючи це образами і нецензурною лайкою, погрожує самогубством. 10.09.2024 року [PERSON] в черговий раз прийшов до [PERSON] додому, влаштував скандал в присутності дитини, висловлювався нецензурно, вказував на образи сексуального характеру, внаслідок чого у дитини сталась істерика. За викликом прибула поліція і склала протокол відносно [PERSON] за ст. 173 КУпАП. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2024 року справа закрита за відсутності складу правопорушення. На підставі\~Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», [PERSON] просила суд видати обмежувальний припис строком на 6 місяців стосовно [PERSON] та визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: -заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , [INFO] , та її донькою - малолітньою [PERSON] , [INFO] , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; -обмежити спілкування з [PERSON] та її донькою [PERSON] ; -заборонити наближатись на 100 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] та її донькою. Провадження у справі відкрите 18.07.2025 року. В судовому засіданні представник заявника адвокат Шмиров Є.І. заяву підтримав і просив її задоволити. Додатково повідомив, що [PERSON] і [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебували, але між ними були саме сімейні стосунки протягом тривалого часу, вони певний час разом проживали в Києві і в м. Вінниці, мали спільний побут, а в середині 2024 року стосунки припинили. Внаслідок цього [PERSON] почав переслідувати [PERSON] , вчиняти психологічний і фізичний тиск, погрожувати розправою, ображати у різний спосіб. Із заявами до правоохоронних органів [PERSON] не зверталась, єдиний виклик був зафіксований 10.09.2024 року і на [PERSON] склали протокол за ст. 173 КУпАП. Жодного разу до відповідальності за домашнє насильство [PERSON] не притягувався. Просив заяву задоволити. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно і належним чином, в тому числі смс-повідомленням у додаток вайбер. Письмових пояснень, заяв не надавав. Відповідно до ст. 350-5 ч. 1 ЦПК України неявка [PERSON] не перешкоджає розгляду заяви про видачу обмежувального припису. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що заявник [PERSON] разом із малолітньою [PERSON] проживають в [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . [PERSON] не перебувала і не перебуває, проживають і зареєстровані за різними адресами, доказів спільного проживання протягом будь-якого часу і фактичних шлюбних стосунків в матеріалах справи немає. \~ \~ \~ \~10.09.2024 року відносно [PERSON] складений протокол про адміністративне правопорушеня за ст. 173 КУпАП, згідно якого 10.09.2024 року о 13.40 год. в [ADDRESS] , [PERSON] дзвонив і стукав безперестанку в двері квартири [ADDRESS] , на вимогу [PERSON] залишити будинок не реагував, висловлювався нецензурною лайкою, чим порушив громадський порядок і спокій громадян. \~ \~ \~ \~За наслідками розгляду даного протоколу 14.11.2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області провадження у справі про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст. 173 КУпАП закрите за відсутності в його діях складу правопорушення. \~ \~ \~ \~Також на підтвердження обставин, викладених в заяві, [PERSON] надала особисту переписку у месенджері із абонентом « [INFO] », « [PERSON] », « [PERSON] », «Більше ніхто». \~ \~ \~ \~Встановити тему розмови, обставини, які передували певним повідомленням, хронологію, стосунки, в яких перебувають особи, неможливо, оскільки переписка була вирвана із контексту і велась із застосуванням нецензурної лексики. В судовому засіданні також було встановлено, що інших звернень [PERSON] до правоохоронних органів про вчинення кримінального правопорушення по факту погроз, нанесення тілесних ушкоджень, псування майна тощо, не було, [PERSON] до відповідальності за вчинення насильства в сім`ї відносно [PERSON] або інших осіб не притягувався, тимчасовий заборонний припис не видавався. Відповідно до правил\~ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання,а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Частиною другою\~статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»,\~визначено перелік\~осіб на\~яких поширюється\~дія законодавства\~про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству\~незалежно від\~факту спільного\~проживання серед\~яких -\~колишнє подружжя,\~батьки (мати,\~батько)\~і дитина\~(діти),\~наречені,\~ особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти тощо. Дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству (ч. 3 ст. 3 Закону). Звертаючись до суду з вимогами про видачу обмежувального припису щодо [PERSON] заявник обґрунтувала заявлені вимоги тим, що останній вчиняє щодо неї і дитини домашнє насильство психологічного характеру (погрози фізичною розправою, образи, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, які викликали у неї побоювання за свою безпеку та безпеку своєї дитини, завдали шкоди психічному здоров`ю), проте, належних і достатніх доказів того, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали (проживають), перебували (перебувають) у сімейних стосунках, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, є нареченими, заявник не надала. За таких\~обставин на\~ [PERSON] \~не поширюється\~дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. Крім того, в установленому законом порядку вина [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП, не встановлена. Звернення до правоохоронних органів 10.09.2024 року було вперше по факту хуліганства, проте провадження у справі відносно [PERSON] закрите за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП. \~ \~ \~ \~Таким чином, заявницею не було доведено, що вона та її дитина є особами, які постраждали внаслідок домашнього насильства і потребують захисту в порядку, передбаченому\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи викладене, оцінюючи встановлені судом обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що підстав для видачі обмежувального припису за заявою [PERSON] немає. Разом з тим, суд вважає необхідним роз`яснити, що [PERSON] не позбавлена можливості звернутись за захистом до правохоронних органів в разі вчинення неправомірних дій будь-якими особами відносно неї або її дитини.

Outcome: dismissed