Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

До суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав та збільшення аліментів, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав у відношенні неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , та змінити спосіб стягнення аліментів, встановлений судовим наказом, на неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі по 4000 грн., шомісячно на кожну дитину, але не менше ніж по 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання сили рішення суду та до повноліття дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з 29.04.2016р.. який було розірвано рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 22.12.2020р., справа №954/1065/20. Мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. З 2020 року відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов?язків: матеріально з утриманням дітей не допомагає, дітьми ніяк не цікавиться (у тому числі їх вихованням, станом здоров?я, самопочуттям, розвитком), зв?язку, відносин з дітьми не підтримує. Будь-яких перешкод у виконанні батьківських обов?язків вона не вчиняла. Зазначає, що з 28.06.2022 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі [PERSON] , який піклується про [PERSON] та [PERSON] , бере участь у їх вихованні та матеріально забезпечує. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, стягнутих з нього за судовим наказом Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 04.12.2020р., справа №954/1169/20. Одночасно з позбавленням батьківських прав, вона хоче змінити спосіб стягнення з відповідача аліментів, у сумі по 4000 грн. на кожну дитину. Відомості щодо працевлаштування відповідача чи його дохід у неї відсутні. Разом з тим вважає, що відповідач має надавати кошти, достатні для всебічного та гармонійного розвитку дитини. 15 серпня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. (а.с. 18-19) Ухвалою суду від 24 червня 2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено судовий розгля по суті позовних вимог. (а.с. 65) Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав. Представник Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився. Надіслали до суду Висновок органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.06.2025 р. за № П-2320 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд ухвалює про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 280,281 ЦПК України, про що не заперечувала представник позивача. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини та ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, турбуватися про його здоров`я , фізичний, моральний та духовний розвиток. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому діюче законодавство не звільняє одного з батьків від цього обов`язку залежно від того, чи перебувають вони з другим з батьків в зареєстрованому шлюбі, мешкають разом чи окремо тощо. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Судом встановлено, що у [PERSON] від шлюбу з [PERSON] , [INFO] , є малолітні діти: [PERSON] , [INFO] , (а/з про народження від 14.09.2016 № 9, зареєстрований виконавчим комітетом Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області) та [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 17.10.2019 № 56, зареєстрований Нововоронцовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області). (а.с.8,9) Заочним рішенням Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 22.12.2020 року у справі № 954/1065/20, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 11) Як вбачається з матеріалів справи, у 2022 році [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] (а/з про реєстрацію шлюбу від 28.06.2022 № 1298, зареєстрований Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). (а.с. 10) Мати дітей - [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку внутрішньо переміщеної особи, згідно з довідкою управління соціального захисту населення в Малиновському районі м. Одеси від 11.05.2022 р. № 5137-5001562675, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та проживає разом із малолітніми дітьми за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 7) Малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку внутрішньо переміщеної особи, згідно з довідкою управління соціального захисту населення в Малиновському районі, м. Одеси від 11.05.2022 №5137-5001562878, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку внутрішньо переміщеної особи, згідно з довідкою управління соціального захисту населення в Малиновському районі, м. Одеси від 11.05.2022р. № 5137-5001563016, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Батько дітей - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов?язків, з дітьми не спілкується, від виховання дітей самоусунувся, за місцем проживання дітей не відвідує, не піклується про фізичний і духовний розвиток [PERSON] та [PERSON] , не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітям, станом здоров?я не цікавиться, не приділяє уваги розвитку особистості, талантів, розумових і фізичних здібностей, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, матеріальної допомоги не надає. Відповідно до судового наказу Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 04 грудня 2020 року у справі № 954/1169/20 стягнуто з [PERSON] , [INFO] , (місце реєстрації: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (місце реєстрації: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.11.2020 року і до досягнення дітей повноліття. (а.с.12) Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001р. передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Оцінюючи висновок органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради від 16.06.2025р. № П-2320 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , суд вважає, що даний висновок відповідає інтересам дітей. (а.с. 57-62) Окрім того в тексті вищезазначеного висновку зазначено наступне: «Згідно з актом обстеження умов проживання малолітніх [PERSON] та [PERSON] від 04.04.2025, складеного органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради, для дітей створені належні умови для виховання та розвитку (житло орендоване). [PERSON] відповідально ставиться до виховання та розвитку дітей. Відповідно до довідок амбулаторії N? 2, КНП «Дитяча міська поліклініка N? 7» Одеської міської ради від 24.09.2024, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають на обліку в поліклініці з травня 2022 року. Мати уклала декларації з лікарем-педіатром [PERSON] , про надання медичної допомоги дітям від 24.08.2022. Згідно з довідкою Одеського ліцею N? 130 Одеської міської ради від 13.09.2024 N? 262, [PERSON] , [INFO] , навчається у 2-А класі. Згідно з характеристикою Одеського ліцею N? 130 Одеської міської ради від 16.09.2024, [PERSON] навчається у закладі з 1-го вересня 2023 року. Має хороший розумовий розвиток, має достатній рівень навчальних досягнень з усіх предметів. Дівчинка дуже любить математику, любить читати. Мати дівчинки приймає активну участь у вихованні доньки. Вона слідкує за навчання і вихованням доньки. Батько не приймає участі в житті дитини. Відповідно до довідки Одеського закладу дошкільної освіти «Ясла-садок» N? 125 Одеської міської ради від 23.09.2024 № 124/01-15, [PERSON] , [INFO] , відвідує дитячий садок з 12.03.2024. Дитина контактна, охоче спілкується з іншими дітьми, рухлива, охайна, ввічлива. На засідання комісій з питань захисту прав дітей Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради 09.04.2025 та 11.06.2025 батько дітей жодного разу не з`явився.….» За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. У відповідності до положень ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а також протягом шести місяців не виявили відносно дитини батьківської опіки. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, не повідомив суд про намір в подальшому здійснювати піклування над ними, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] , фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а тому, захищаючи права та інтереси дитини, суд вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітніх дітей. Частиною 1 ст.8 Закону України«Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58). Щодо вимоги позивачки про збільшення розміру аліментів, а саме зміни способу стягнення аліментів, встановленого судовим наказом Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 04 грудня 2020 року у справі № 954/1169/20, суд зазначає наступне. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 1-3 ст. 181 СК України). Отже, саме стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі. Платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, але може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Роз`яснення пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказують, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Тобто законодавством чітко визначені умови зміни вже встановленого розміру аліментів: зміна матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що ґрунтується на ст.192 СК України. Разом з цим Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Постановою Верховної Ради України №78912 від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 18 і 27). Аналіз даних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, має бути виконаний батьками з урахуванням принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Забезпечення цих інтересів має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Та обставина, що з віком потреби дитини зростають, а це в свою чергу тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомою та не потребує доказування. Внаслідок таких змін збільшуються витрати матері на утримання дитини, що в свою чергу свідчить про погіршення її майнового стану. Аналізуючи наявні у справі докази, надані на підтвердження своїх позовних вимог, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації її життя. При вирішенні спору судом також враховується, що встановлений розмір аліментів, зважаючи на збільшення витрат на утримання дитини, зростання цін на всі групи товарів для дітей є недостатнім і не забезпечує право дитини на належний рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. При цьому позивач як одержувач аліментів має право змінити спосіб їх стягнення, визначивши його у частці від доходу відповідача. Крім того, загальновідомою є та обставина, що економіко-фінансова обстановка у державі є нестабільною, та такою де постійно має місце підвищення вартості життя. Хоч держава і визначила мінімально прожитковий мінімум, але за існуючих цін на товари споживання, він є далеко недостатнім для утримання дитини, зокрема для забезпечення її життєдіяльності, харчування, проживання, придбання засобів для навчання та їх оплати. З огляду на викладене та приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи матеріальне становище відповідача, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо зміни способу стягнення аліментів, так як вони відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Звертаючись до суду, позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів з 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на суму в твердій грошовій сумі по 4000 (чотири тисячі) грн., шомісячно на кожну дитину, але не менше ніж по 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання сили рішення суду та до повноліття дітей. За таких обставин, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються із [PERSON] , [INFO] , (місце реєстрації: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) на користь [PERSON] , [INFO] (місце реєстрації: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] з 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на суму в твердій грошовій сумі по 4000 (чотири тисячі) грн., шомісячно на кожну дитину, але не менше ніж по 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання сили рішення суду та до повноліття дітей. Змінений розмір аліментів відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності з огляду на відсутність істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, та беручи до уваги, що платник аліментів є працездатною особою і має задовільний стан здоров`я, а тому в змозі сплачувати аліменти з урахуванням інтересів та потреб саме дитини. Цей розмір є необхідним для забезпечення належних умов для її фізичного, розумового, морального та соціального розвитку. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог. Також, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку ст. 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1 211, 20 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved