Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

29.04.2025 до Дніпровського районного суду міста Кам`янського через систему «Електронний суд» з позовною заявою звернулося Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», в інтересах якого діє представник Киричук Г.М. [PERSON] про стягнення заборгованості. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 41939,29 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.. Стислий виклад позовних вимог. В обґрунтування позовних вимог вказано, що Між Акціонерним товариством\~«Перший український\~міжнародний банк»\~(далі\~по тексту\~АТ «ПУМБ»,\~позивач) та [PERSON] (далі по тексту відповідач) 23.07.2018 укладено кредитний договір №2001085, відповідно до якого відповідачу видана кредитна картка з лімітом, який пізніше було збільшено до 21855,76 грн за згодою відповідача. Вказав, що позивач свої зобов`язання за кредитними договорами виконав у повному обсязі, однак відповідачем в порушення умов Договору зобов`язання належним чином не виконане, у зв`язку з чим, станом на 04 лютого 2025 року заборгованість відповідача по кредитному договору становить - 41939.29 грн, з яких: 21855.76 грн - заборгованість за кредитом;\~20083,53 грн - заборгованість процентами. Враховуючи вищезазначене позивач просить стягнути загальну сума заборгованості по за кредитним договором, яка становить 41939,29 гривень, а також\~понесені судові\~витрати,\~які складаються\~зі сплати\~судового збору. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського\~районного суду\~міста Кам`янського\~від 30.04.2025\~позовну заяву Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 13.05.2025 представником позивача через підсистему «Електронний суд» скеровано заяву про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 30.04.2025. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 12 червня 2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін\~про слухання\~справи на 09 липня 2025 року. 09 липня 2025 року справа була знята з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у щорічній основній відпустці та відкладена на 04 серпня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначив, що просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю представника позивача згідно вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 57, 65). Про проведення судового засідання відповідач також повідомлялася та викликалася до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини своєї неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила, відзив проти позову не надала. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 3 ст. 131 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідач не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи достатність доказів та те, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов до переконання, що є всі правові підстави провести заочний розгляд даної справи, про що прийнята відповідна ухвала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частина 3 ст.\~3\~ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Частина 3 ст.\~12\~ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ст.\~1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Положеннями ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України Згідно із частиною першою статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Згідно з ч. 3 ст. 95 ЦПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81\~ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій статті 89\~ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Фактичні обставини справи, встановлені судом та мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Судом встановлено, що між АТ «ПУМБ» і [PERSON] 23.07.2018 був укладений договір № 2001085496401, шляхом підписання заяви та паспорту споживчого кредиту, за яким відповідачу було відкрито рахунок, та встановлено кредитний ліміт, у розмірі 1000 грн., що зазначений у заяві, строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір Мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування Кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО. Відповідачу видана кредитну картка миттєвого випуску із стандартною процентною ставною 59,66 % відсотків річних. У подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 21855,76 грн, У заяві зазначено, що відповідачка підтверджує, що приймає Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Пунктом 2.2.5 Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діє з 06.04.2018 р.), затвердженої рішенням Правління АТ «ПУМБ», протокол №694 від 06.03.2018 року передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору. Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти. Згідно п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором. Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту щодо кредитної картки по договору 2001085496401, 23.07.2018 року було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1000,00 гривень, 04.10.2018 збільшений кредитний ліміт на суму 9300,00 гривень, 23.04.2019 збільшений кредитний ліміт на суму 14100,00 гривень, 11.12.2019 збільшений кредитний ліміт на суму 18900,00 гривень; 15.12.2020 збільшений кредитний ліміт на суму 20900,00 гривень; 19.02.2021 збільшений кредитний ліміт на суму 21900,00 гривень; 27.02.2022 зменшений кредитний ліміт на суму 21856,00 гривень; 16.03.2022 зменшений кредитний ліміт на суму 21855,76 гривень. Позивач направив відповідачці письмову вимогу на адресу місця проживання, яку вона вказала у анкеті на отримання кредиту, однак заборгованість за кредитом відповідачем сплачена не була. До позовної заяви також надано витяг з відкритого карткового рахунку на ім`я відповідачки, операції відповідачки по зняттю та поповненню коштів, останнє погашення заборгованості відбувалось 31.01.2022 року шляхом внесення 0,38 гривень на рахунок (а.с. 20 оберт-25). Згідно з наданим банком розрахунком, витягом з карткового рахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 04.02.2025 року становить 41939,29 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 21855,76 грн., заборгованості за відсотками 20083,53 грн. Виписка по рахунку згідно Переліку типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України №578/5 від 12 квітня 2012 року, має статус первинного документу, а отже є належним та допустимим доказом по справі. Також, Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором (постанови від 23.09.2019 у справі № 910/10254/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16143/18, від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 21.09.2022 у справі № 381/1647/21, від 07.12.2022 у справі № 298/825/15-ц). Надана АТ «ПУМБ» виписка з рахунку [PERSON] відповідає наданому позивачем розрахунку заборгованості. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали договір про надання відповідачу кредиту, за яким відповідачу було відкрито рахунок, та встановлено кредитний ліміт, При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорено, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які остання повинна була повертати шляхом внесення щомісячних платежів. Банк виконав взяті на себе зобов`язання за Договором в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконала, не надала Банку своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатила щомісячні мінімальні платежі в повному обсязі), що відображається у Розрахунку заборгованості за Договором. З виписки по особовим рахункам відповідача також прослідковується, що відповідач користувалась кредитними коштами, нею було проведено поповнення карткового рахунку, що свідчить про те, що відповідач усвідомлювала, що винна Банку кошти, які використала з кредитного ліміту, а отже повною мірою розуміла наслідки та була ознайомлена з умовами використання наданих їй коштів. Отже, позивачем надані належні та допустимі докази, які приймаються судом і є підставою для задоволення позову. Відповідність розрахунку та розмір заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача. Факт користування кредитними коштами відповідачем також не спростовано, доказів наявності боргу у іншому розмірі не надано. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, на підставі частини другої статті 530\~ЦК України кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19). У суду відсутні докази того, що відповідач мала перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, відповідач не надала будь-яких доказів в розумінні положень ст.\~76-81\~ЦПК України на спростування обставин, на які посилається позивач; доказів про сплату відповідачем заборгованості за кредитними договором позивачу матеріали справи не містять, а тому з врахуванням наданих позивачем доказів, суд вважає доведеною заборгованість відповідача перед позивачем в частині заборгованості по тілу кредиту за кредитними договорами: №2001085496401 від 23.07.2018 у розмірі 21855, 76 грн станом на 04.02.2025. Стосовно позовних вимог в частині стягнення суми прострочених відсотків за кредитними договорами суд зазначає наступне. Розмір процентної ставки за користування кредитом зазначений та погоджений сторонами в заявах про приєднання до договору комплексного обслуговування фізичних осіб №2001085496401\~від 23.07.2018\~тапаспорті споживчого кредиту, які підписані відповідачем. Згідно наданого банком розрахунку розмір заборгованості за процентами за договором №2001085496401 від 23.07.2018 складає 20083,53 грн. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок заборгованості, суд дійшов висновку, що розрахунок є обґрунтованим, тому позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити. Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а саме №2001085496401\~від 23.07.2018у розмірі 41939,29 гривень. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн, що підтверджується матеріалами справи (а.с.42). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача, а тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved