Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

21 травня 2025 року від заявника [PERSON] засобами поштового зв`язку надійшла до суду заява, заінтересована особа: Затурцівська сільська рада Володимирського району Волинської області, про встановлення факту, що має юридичне значення. З врахуванням поданих уточнень зазначає, що [INFO] в с. Верба Володимир-Волинського району Волинської області померла її баба [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, земельна ділянка площею 2,39 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території с. Коритниця Привітненської сільської ради. Спадщину після смерті [PERSON] шляхом постійного проживання разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини прийняли дочка [PERSON] та онука [PERSON] . [INFO] померла мати заявниці [PERSON] . 14 лютого 2006 року [PERSON] склала заповіт, у якому своїй онуці [PERSON] заповіла все своє майно. 13 лютого 2025 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на підставі чого було заведено спадкову справу № 28/2025 до майна померлої. Крім того, за наслідками розгляду даної заяви нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з пропуском заявницею строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що її мати [PERSON] зареєструвала свою матір [PERSON] в [ADDRESS] , оскільки згорів житловий будинок [PERSON] в с. Коритниця, Локачинського району, хоча фактично бабуся проживала з нею в [ADDRESS] . Вважає, що встановлення даного факту необхідне їй для подальшого оформлення в позасудовому порядку своїх спадкових прав на спадкове майно, яке за життя належало спадкодавиці. Просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Коритниця Локачинського району Волинської області, дійсно постійно проживала разом із [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Коритниця Локачинського району Волинської області, на час відкриття спадщини, що відкрилася [INFO] внаслідок її смерті в [ADDRESS] . Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 26 травня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, а також витребувано у приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи №28/2025 до майна померлої [PERSON] , яка померла [INFO] у с. Верба Володимирського району Волинської області. Представник Локачинської селищної ради Володимирського району Волинської області у судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 64 на звороті). 21 липня 2025 року від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, просить ухвалити рішення на розсуд суду за наявними у справі матеріалами (а.с. 73). Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі представника заінтересованої особи. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заяву з підстав, зазначених у ній, просили її задовольнити. Заявник пояснила, що її бабуся [PERSON] все життя проживала у с. Коритниця, мала свій будинок та ділянку. Однак цей будинок згорів і її мати [PERSON] зареєструвала бабусю за місцем свого проживання в [ADDRESS] , хоча фактично бабуся проживала у неї в [ADDRESS] . Цей будинок вона придбала в 1992 році, де проживала разом із сім`єю. Таким чином, на момент смерті бабуся проживала з нею с. Коритниця, де і похована, хоча була зареєстрована в с. Верба. Про складений заповіт дізналася вже після смерті матері. Свідок [PERSON] , яка є сусідкою заявниці, пояснила, що в с. Коритниці проживає з 1977 року та знала [PERSON] , в них були суміжні земельні ділянки. Потім заявниця забрала свою бабусю [PERSON] до себе в будинок, доглядала її та поховала. Свідок [PERSON] , який є односельчанином заявниці, зазначив, що народився в селі Коритниця та знав [PERSON] , в якої згорів будинок. Після цього вона проживала разом з онукою [PERSON] . Заслухавши пояснення заявника, її представника, показання свідків, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, копію матеріалів спадкової справи № 28/2025 до майна померлої [PERSON] , суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Положеннями ст.ст. 80, 81 ЦПК України, визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Верба Володимир-Волинського району Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24 листопада 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Володимир-Волинському району Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції у Волинській області (а.с. 8, 36 на звороті). Після її смерті відкрилася спадщина. Як вбачається із довідки про прийняття спадщини № 98 від 03 лютого 2025 року, виданої виконавчим комітетом Локачинської селищної ради Володимирського району Волинської області, в с. Коритниця Локачинської селищної ради Володимирського району Волинської області знаходиться спадкове майно, яке належало померлій [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживала у с. Коритниця Локачинського району Волинської області і померла [INFO] . Спадкове майно складається із земельної частки (паю) загальною площею 2,39 га, яка розміщена на території с. Коритниця Локачинської селищної ради Володимирського району Волинської області та права на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 1,00 га, яка знаходиться на території с. Коритниця Володимирського району Волинської області. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є [PERSON] , яка на день смерті померлої була зареєстрована і фактично проживала за адресою: [ADDRESS] . Інших спадкоємців першої черги немає. Заповіт від імені померлої посвідчувався (а.с. 15, 38 на звороті). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено ч.1 ст.1217 ЦК України. Як вбачається із спадкової справи № 28/2025, 14 лютого 2006 року [PERSON] склала заповіт, який посвідчено секретарем Привітненської сільської ради Локачинського району Волинської області Малесик Л.В. та зареєстровано в реєстрі за № 9, у якому все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, на що за законом буде мати право заповіла своїй внучці [PERSON] (а.с. 39). Заявник [PERSON] є онукою спадкодавиці [PERSON] , що підтверджується наступними копіями документів: копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00049138684 від 31 січня 2025 року, з якого вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с. 19, 42). копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 31 січня 2025 року Заячицівською сільською радою Локачинського району Волинської області, з якого вбачається, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с. 10, 46). Згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] дочка спадкодавиці [PERSON] померла [INFO] (а.с. 22); копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00038426258 від 08 лютого 2023 року, з якого вбачається, що після укладення шлюбу прізвище [PERSON] змінилося на « [PERSON] » (а.с. 20 на звороті, 47); копією Свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] серії [NUMBER] виданого 15 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Локачинського районного управління юстиції Волинської області (а.с. 14); копією Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 01 вересня 2010 року Привітненською сільською радою Локачинського району Волинської області, з якого вбачається, що після укладення шлюбу прізвище [PERSON] змінилося на « [PERSON] » (а.с. 11, 48); Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно частин 1, 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. 13 лютого 2025 року, на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, в приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. була відкрита спадкова справа до майна померлої [PERSON] за № 28/2025 (а.с. 36). 13 лютого 2025 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну ділянку, оскільки у встановлені законом строки заявницею не було подано до нотаріальних установ заяви про прийняття спадщини, про що приватним нотаріусом Володимирського нотаріального округу Волинської області Дильним І.Г. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вих. № 94/02-31 від 13.02.2025 року (а.с. 17, 53). Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із ч. 1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно паспорта громадянина України [NUMBER] , який виданий Локачинським РВ УМВС України у Волинській області 26.12.2010 та витягу з реєстру територіальної громади, [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] з 22.10.2010 (а.с. 40-41). З відповіді Оваднівської сільської ради від 04.07.2025 на адвокатський запит вбачається, що згідно даних Погосподарської книги №2 за 2006-2010 роки, станом на 19.02.2009 [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] ( а.с. 77) Таким чином, заявник [PERSON] не була зареєстрована за однією адресою зі спадкодавицею [PERSON] на час її смерті. Відповідно до абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. У п. 23 зазначеної постанови роз`яснено якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно з п. 3.20 Глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Таким чином у випадку, якщо спадкоємець фактично постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, проте у його паспорті відсутня відмітка про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, а також відсутні докази, визначені п. 3.20 Глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця саме по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст.1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Той факт, що заявник [PERSON] проживала із своєю бабою [PERSON] на час відкриття спадщини, частково підтверджується матеріалами справи. Крім того, факт проживання [PERSON] та спадкодавиці [PERSON] на час відкриття спадщини підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Заявник претендує на земельну ділянку, як спадкоємиця за заповітом після смерті [PERSON] , то встановлення факту, постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки необхідне їй як спадкоємиці для оформлення спадщини. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що зібрані у справі докази є належними та допустимими, які у своїй сукупності є достатніми для встановлення факту постійного проживання заявника разом із своєю бабою на момент відкриття спадщини та на час розгляду справи судом не встановлено існування спору між учасниками справи та порушення прав та інтересів інших осіб. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що заява [PERSON] є підставною та підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Разом з тим, відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. З огляду на викладене, судові витрати у виді сплаченого заявником судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: approved