Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Установа «Європейська факторингова Компанія Розвитку» звернувсь до суду із позовом до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20 червня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» (в подальшому змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір№A01-04000-200608. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2010 року у справі №2-1939/10 стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №A01-04000-200608 від 20.06.2008 року в розмірі 210 951,38 гривень та судові витрати. На підставі зазначеного рішення суду були видані виконавчі листи. 11 травня 2019 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Установа «Європейська факторингова Компанія Розвитку», відповідно до вимог чинного законодавства України, за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-03-26-000009- від 17.04.2019 року, був укладений Договір №1 369/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 року відбулася заміна кредитора у зобов?язанні шляхом відступлення Банком прав вимоги за кредитним договором №A01-04000-200608 від 20.06.2008 р., укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2023 у справі № 757/19093/22 частково задоволено заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Установа «Європейська факторингова Компанія Розвитку» про заміну сторони у виконавчому листі, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред?явлення виконавчого листа, а саме замінено стягувача з ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Установа «Європейська факторингова Компанія Розвитку». Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2010 року у справі №2-1939/10) є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Установа «Європейська факторингова Компанія Розвитку» та до нього перейшли всі права і обов?язки які існували на дату переходу прав вимог тому відповідно до положень Цивільного кодексу України до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Установа «Європейська факторингова Компанія Розвитку», перейшло право у разі не виконання боржником зобов?язання на отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредитор відповідно до ст.625 ЦКУ. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути компенсацію за невиконання зобов`язання, а саме нараховані за період 18.12.2020 року по 18.12.2023 року відповідно до ст. 625 ЦКУ на суму простроченої заборгованості за грошовими зобов`язаннями за Кредитним договором №А01-04000-20068 від 20.06.2008 року підтвердженими Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2010 у справі №2-1939/10, інфляційні витрати та 3% річних у розмірі 114 661,22 грн. (95 658,92 грн., (інфляційні втрати) + 19 002,30 грн. (3% річних) та судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві, зазначив розглядати справу за відсутністю представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 11.10.2024 року було відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовногопровадження. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Судом встановлено, що згідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2023 року, встановлено, що Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 06.04.2010 року у справі №2-1939/10 стягнуто з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №A01-04000-200608 від 20.06.2008 року в розмірі 210 951,38 гривень та судові витрати. На підставі зазначеного рішення суду були видані виконавчі листи. 11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» відповідно до вимог чинного законодавства України, за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених Протоколом електронного аукціону №UA-EA-2019-03-26-000009- від 17.04.2019 року, був укладений Договір №1 369/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11.05.2019 року відбулася заміна кредитора у зобов?язанні шляхом відступлення Банком прав вимоги за кредитним договором № A01-04000-200608 від 20.06.2008 р., укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Ухвалено замінити сторону стягувача Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» у виконавчих листах виданих Печерським районним судом міста Києва у справі 2-1939/10 на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» (04050, м.Київ, вул.Глибочицька, буд.40 х, код ЄДРОПОУ 34615314). Рішення суду в справі № 2-1939/10 не виконано, що не спростовано сторонами. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Стаття 599 цього Кодексу передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 ЦК України). У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18)). Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18, від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 . Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (пункт 43 мотивувальної частини постанови). Загальна сума 3 % річних та інфляційних втрат, понесених ТОВ «Фінансова Установа «Європейська факторингова Компанія Розвитку», нарахованих за період з 18.12.2020 року по 18.12.2023 року відповідно до ст. 625 ЦКУ на суму простроченої заборгованості за кредитним договором №А01-040000-200608 від 20.06.2008 року в розмірі 210 951,38 грн., підтвердженими Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.12.2011 у справі № 2-1939/10, складає інфляційні витрати та 3% річних у розмірі 114 661,22 грн. (95 658,92 грн., (інфляційні втрати) + 19 002,30 грн. (3% річних). Відповідач розрахунок позивача про нарахування вказаних витрат не оспорив. Заяв про застосування строків позовної давності не подав. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Установа «Європейська факторингова Компанія Розвитку» в повному обсязі. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2684,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved