Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

24 квітня 2025 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (надалі АТ «А-Банк») звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 10762 грн 30 коп, мотивуючи це тим, що відповідачка [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» за отриманням банківських послуг та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 19 березня 2024 року, будучи клієнтом АТ «А-Банк», відповідачка уклала кредитний договір № АВН0СТ155101710866747567 про надання кредиту в розмірі 5500 грн 00 коп строком на 36 місяців, тобто до 18 березня 2027 року, із сплатою процентів в розмірі 85.00 щорічно та комісії в розмірі 0 грн 00 коп. Відповідачка отримала кошти, але своїх зобов`язань у повному обсязі не виконала. Згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором станом на 23 квітня 2025 року складала 10762 грн 30 коп, з яких: заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту) 5500 грн 00 коп, заборгованість за процентами 4735 грн 57 коп, заборгованість за пенею 526 грн 73 коп. Позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором та судові витрати, які складаються з суми сплаченого при подачі позову судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив розглядати справу без його участі, заявлений позов підтримав повністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] у судове засідання за повторним викликом не з`явилася. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. п. 1, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день вручення судової повістки під розписку, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з відповіді міського голови Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області № 1301/03-14 від 30 квітня 2025 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване в [ADDRESS] . Надіслані [PERSON] судові повістки на 27 травня 2025 року, на 27 червня 2025 року та на 28 липня 2025 року були вручені відповідачці, що підтверджується підписом відповідачки в бланку рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. За таких обставин суд вважає, що [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду, про що суд виніс відповідну ухвалу 28 липня 2025 року. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 19 березня 2024 року, будучи клієнтом АТ «А-Банк», [PERSON] уклала кредитний договір № АВН0СТ155101710866747567 про надання кредиту в розмірі 5500 грн 00 коп строком на 36 місяців, тобто до 18 березня 2027 року, із сплатою процентів в розмірі 85.00 щорічно. Згідно\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно розрахунку, заборгованість за кредитним договором станом на 23 квітня 2025 року складала 10762 грн 30 коп, з яких: заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту) 5500 грн 00 коп, заборгованість за процентами 4735 грн 57 коп, заборгованість за пенею 526 грн 73 коп. При цьому у матеріалах справи наявна копія Паспорту споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка», підписаний [PERSON] , що свідчить про те, що відповідачка ознайомилася з умовами кредитування і погодилася з ними. У Паспорті споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка», зокрема, вказана інформація на момент отримання відповідачкою кредитних коштів щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача. Тому суд вважає, що при укладенні договору з відповідачкою АТ «А-Банк» дотрималось вимог, передбачених частиною другою\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Відповідачка [PERSON] користувалася карткою, отримувала кошти банку, про що свідчить розрахунок заборгованості та виписка по рахунку відповідачки, згідно яких [PERSON] останній раз погашала заборгованість 25 травня 2024 року у сумі 200 грн 00 коп. Згідно\~ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Укладений між сторонами кредитний договір у вигляді заяви-анкети та Паспорту споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка», підписані сторонами, фактично не містить строку повернення кредиту (користування ним), лише у пункті 3 Паспорту споживчого кредиту за програмою «Швидка готівка» зазначено строк кредитування 36 місяців. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «А-Банк» не повернуті, а також вимоги ч. 2\~ст. 530 Цивільного кодексу України, згідно якої якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинам (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог\~Цивільного Кодексу України. За вимогами ст. 525 ЦК України\~передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ст. ст. 611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, що передбачено\~ст. 549 ЦК України. Відповідно до\~ст. 617 ЦК України\~відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно з\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 1054 ЦК України\~вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.\~ Статтею 612 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Банк, пред`являючи вимоги про стягнення кредиту, просив крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути проценти за користування кредитними коштами. В тексті позовної заяви позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № АВН0СТ155101710866747567 від 19 березня 2024 року\~\~ [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. До позовної заяви позивачем додано: копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-БАНК» від 08 лютого 2024 року, яка підписана [PERSON] особистим підписом. Заяву про надання послуг «Швидка готівка» та паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка» підписані\~ [PERSON] електронним підписом, в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідачкою фактично отримано кредитні кошти на підставі анкети-заяви від 19 березня 2024 року, які нею не повернуто. Отримані відповідачкою кредитні кошти відображені в розрахунку заборгованості, доданому до позовної заяви, в якому зазначається про користування відповідачем кредитними коштами. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, з відповідачки слід стягнути на користь позивача нараховану заборгованість по договору № АВН0СТ155101710866747567 від 19\~березня 2024 року станом на 23 квітня 2025 року складала 10235 грн 57 коп, з яких: заборгованість за наданим кредитом (тіло кредиту) 5500 грн 00 коп, заборгованість за процентами 4735 грн 57 коп. Щодо стягнення заборгованості за пенею в розмірі 526 грн 73 коп. суд зважає на таке. Відповідно п. 18 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 62 цього\~Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки пеня за невиконання зобов`язання за договором нарахована в період дії воєнного стану, позивачу в стягненні пені слід відмовити. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 10762,30 грн і задоволено на суму 10235,57 грн, тобто на 95,10% (10235,57х100:10762,30). Таким чином, з [PERSON] на корить АТ «АКЦЕНТ-БАНК» слід стягнути 2303,70 грн. (2422,40х95,10%) судового збору.

Outcome: partial