Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві вказував, що 30.06.2021 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10659665_RESTRUCT. Відповідно до умов договору відповідачці було надано 57066,81 грн. строком на 60 місяців, плата за користування 0,001 %. Окрім того, відповідно до п.1.1.5 щомісячно нараховується комісія у розмірі 2,90 відсотка від основної суми кредиту. Позивач виконав свої зобов`язання, надав гроші відповідачці у спосіб зазначений у п.1.2.1 договору, але відповідачка перестала виконувати умови договору, перестала сплачувати заборгованість по кредиту та процентам. Станом на 14.04.2025 року заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 86829,01 грн., з яких: -26910,02 грн. простроченого основного боргу; -0,44 грн. заборгованість за простроченими процентами; -59918,55 грн. заборгованість за комісією. Позивач просить стягнути вказану заборгованість та судові витрати з відповідача. Ухвалою суду, яка направлена відповідачці в установленому порядку, останньому був наданий строк для\~\~подання заяви із обґрунтованими запереченнями\~\~проти розгляду справи\~\~в порядку спрощеного позовного провадження, а також\~\~строк для подання відзиву на позов. Відповідача\~надала суду відзив на позов, яким позовні вимоги визнала частково. Вважає, що умова договору в частині сплати комісіє є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування» та просила в порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зарахувати сплачену заборгованість за простроченою комісією у розмірі 17863 грн. 63 коп. в тіло кредиту, а в стягненні комісії відмовити. Відповідач відповіді на відзив не надав. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 30.06.2021 року між сторонами була укладена заява-договір про надання споживчого кредиту №10659665_RESTRUCT, згідно з п.1.1. відповідач просив надати йому споживчий кредит на рефінансування заборгованості в АТ «ТАСКОМБАНК» в рамках кредитного продукту «Врегулювання кредитної заборгованості» на умовах договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Згідно п.1.1.1. загальна сума кредиту: 57066,81 грн., комісія за надання кредиту: 0%, строк кредиту: 60 місяців, проценти за користування кредитом: 0,001 % річних. Згідно п.1.1.5. комісія за обслуговування кредиту 2,90% на місяць від основної суми кредиту. Відповідно до п. 1.2. банк зобов`язався надати позичальнику на умовах цієї заяви-договору кредит, шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок, відкритий на ім`я позичальника в АТ «Таскомбанк». До даного договору додано графік платежів з обчисленням загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графіків платежів,які підписані відповідачем 30.06.2021 року. Позивачем на виконання умов договору були перераховані кошти відповідачу в сумі 57066,81 грн., що підтверджується платіжною інструкцією банку №731306928 від 30.06.2021 р. Укладання кредитного договору не оспорюється відповідачем. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як встановлено ч.1\~ст.\~638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А відповідно до ч.1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно до ч.1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідач не заперечив факт отримання кредиту. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 14.04.2025 року заборгованість відповідача за заявою-договором про надання споживчого кредиту №10659665_RESTRUCT від 30.06.2021 року становить 86829,01 грн., з яких -26910,02 грн. заборгованість по простроченому основному боргу; -0,44 грн. заборгованість за простроченими відсотками; -59918,55 грн. заборгованість по комісії. Суд вважає, що заборгованість по щомісячній комісії на загальну суму 59918,55 грн., яка передбачена умовами договору у розмірі 2,90 % на місяць від основної суми кредиту, не підлягає стягненню так як кредитний договір в цій частині є нікчемним з огляду на те, що в ньому не вказано детальний перелік послуг, за які повинна стягуватися вказана сума, з огляду на те щодо надання інформації про стан рахунку згідно Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (ч.1,2 ст.11) надається безкоштовно. При цьому суд враховує судову практику з даних відносин, викладену в постанові ВП ВС від 13.07.2022 № 496/3134/19. Щодо посилання представника відповідача на необхідність застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зарахування сплаченої заборгованості за простроченою комісією в тіло кредиту, суд зазначає наступне. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті\~215\~ЦК\~України). Визнання судом нікчемного правочину (чи окремих його умов) недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення. Отже, умови кредитного договору, а саме положення розділу 1.1.5. «Комісія за обслуговування кредиту»,\~яким визначено щомісячну сплату комісії за обслуговування кредиту,\~є нікчемним\~у силу вимог закону, про що судом зазначено вище, а тому банк не мав підстав для нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредитом. На підставі ч. 5 ст. 216 ЦК\~України, суд вважає за потрібне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а тому загальна сума заборгованості підлягає зменшенню на суму сплаченої відповідачем комісії у розмірі 17863,63 грн., що узгоджується з судовою практикою, викладеною у постанові ВС від 14.05.2024 по справі №?750/11580/21. Таким чином, оцінюючі зібрані докази в їх сукупності та враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «ТАСКОМБАНК» не повернуті, а також беручи до уваги вимоги ч. 2\~ст. 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення кредитних коштів тіла кредиту та процентів, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог в цій частині, а в частині стягнення комісії суд по вищенаведеним підставам відмовляє. З відповідача за заявою-договором про надання споживчого кредиту №10659665_RESTRUCT від 30.06.2021 року підлягає стягненню сума заборгованості в розмірі 9046,83 грн., з яких: -9046,39 грн. заборгованість по простроченому основному боргу; -0,44 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір\~відповідно до вимог\~ст.141\~ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial