Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

29.04.2025\~представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» - Дорошенко О.В., подала до суду позовну заяву, в якій просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 26814,00 грн. та судові витрати. В обгрунтування позовних вимог сторона позивача покликається на те, що 26.09.2024 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали Договір кредитної лінії № 601918438, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав від Товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 12300,00 гривень. Так, на виконання умов Договору грошові кошти були перераховані Товариством на банківську карту № 5168-74XX-XXXX-0770, яка була вказана відповідачем при укладанні Договору. Проте, в порушення умов Договору та правил позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. В подальшому, 24.12.2021 у відповідно до ст. 1077 ЦК України ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги за Договором кредитної лінії № 601918438 від 26.09.2024 ТзОВ «Таліон Плюс». Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача перед позивачем становить: 26814,00 гривень, однак позивач, діючи в межах своїх прав, самостійно визначає обсяг та склад позовних вимог, що підлягають до стягнення. У зв`язку з цим, позивач просить суд стягнути із [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором у розмірі - 26814,00 грн. На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 01.05.2025 відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 09.05.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечив щодо задоволення позову повністю. В обгрунтування поданого відзиву вказав, що проценти за користування кредитом стороною позивача були нараховані поза межами строку кредитування. Більше того, матеріали справи не містять доказів про одержання ним у кредит грошових коштів у сумі 12300,00 грн., а тому позовна заява не відповідає умовам договору, та не підлягає до задоволення. Також, [PERSON] повністю заперечив щодо вимоги позивача про стягнення з нього витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що такі витрати підлягають списанню на підставі роз`яснень Офісу уповноваженого з прав людини Верхховної Ради України. 13.05.2025 відповідач [PERSON] подав до суду заперечення на позовну заяву, в яких зокрема вказав, що позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що він розумів умови вищевказаного кредитного договору, що є підставою вважати складовою частиною договору, укладеного між сторонами недійсною. Також зазначив, що його не було письмово повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні, а надані стороною позивача розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами. 20.05.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача позовні вимоги підтримав в поному обсязі, вважаючи їх підставними та обгрунтованими, а доводи відповідача викладені у відзиві на позов, спростовані матеріалами справи. Представник позивача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив суд розгляд справи здійснювати у відсутності представника ТзОВ «Таліон Плюс». Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задоволити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, причин неявки суду не повідомив. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 26.09.2024 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали Договір кредитної лінії № 601918438, згідно якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 12 300 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до п. 2.2 Договору, сума Кредитного ліміту, вказана в п. 2.1 Договору, є загальною сумою кредиту за цим Договором і є максимальною сумою грошових коштів на умовах кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором в сумі 12300,00 грн 26.09.2024. Другий та решта траншів з Договором надаються позичальнику протягом Дисконтного періоду кредитування на умовах передбачений цим Договором. Кредит надається з метою задоволення поточних споживчих потреб Позичальника (не цільовий кредит), окрім участі в азартних іграх (п.п. 2.3-2.5 Договору). Відповідно до п. 3 Договору, позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може затримати черговий транш в межах Кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього Договору строк Дисконтного періоду користування складає 30 (тридцять) днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2 Договору. У випадку надання першого траншу не в день укладення Договору строк дії Кредитної лінії та строк Дисконтного періоду автоматично продовжується на ту кількість днів, на яку відрізняється дата укладення Договору по відношенню до дати надання першого траншу за Договором. Сторони погодили, що встановлений в п. 3.1. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періодів оплати всіх фактично нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки), за умови, якщо позичальником в Особистому кабінеті активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена. На умовах цього пункту Договору строк продовження Дисконтного періоду кожен раз розраховується за наступною формулою: Z = 30 - (Х Y), де: Z кількість днів, на які продовжується Дисконтний період; Х поточна дата (день місяця) закінчення Дисконтного періоду з врахуванням всіх попередніх продовжень Дисконтного періоду; Y дата ініціації (день місяця) продовження Дисконтного періоду (зарахування платежу на рахунок Кредитодавця). При цьому Сторони узгоджують, що у випадку, якщо Y > X, то кількість днів, на які продовжується Дисконтний період, дорівнює 30 днів. Для здійснення першої пролонгації за цим Договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані проценти за перші 30 днів Дисконтного періоду у розмірі 3690,00 грн. Про суму нарахованих процентів, що позичальнику необхідно сплатити для оформлення другої і наступних пролонгацій, позичальник інформується через Особистий кабінет. Позичальник має можливість повернутись в Дисконтний період, якщо протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати його закінчення здійснить оплату всіх фактично нарахованих на дату повернення процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав (зокрема неустойки). Після поновлення Дисконтного періоду, його тривалість складає 30 (тридцять) календарних днів та застосовуються умови його пролонгації Дисконтного періоду, описані в п. 3.2 Договору (п.п. 3.3 Договору). Продовження строку Дисконтного періоду і та поновлення Дисконтного періоду не призводить до зміни істотних умов в бік погіршення для позичальника. Всі істотні умови які застосовуються протягом всього строку дії цього Договору зазначенні в цьому Договорі в момент його укладення. Оскільки ні пролонгація, ні поновлення Дисконтного періоду не є зміною істотних умов Договору, зокрема строку дії Договору, то вона не потребує укладення додаткових угод до Договору, в тому числі пролонгація та поновлення Дисконтного періоду не потребують застосування електронного підпису Одноразовим ідентифікатором. Ініціювання позичальником пролонгації чи поновлення Дисконтного періоду є конклюдентною дією спрямованою на застосування тих чи інших передбачених цим Договором умов користування кредитом без зміни строку дії Договору. Відповідно до п.5.1 договору кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитного переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки №5168-74XX-XXXX-0770, що відбувається не пізніше ніж протягом 3(трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. Кінцева дата повернення кредиту - 26.10.2029. Проценти за Договором сплачуються в наступному порядку: протягом Дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником Дисконтного періоду кредитування чи поновлення Дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору (п.п. 7.3, 7.4 Договору). Відповідно до Розділу 8 Договору Відповідач за користування кредитними коштами зобов`язаний сплачувати Товариству проценти за його користування. Зокрема за умови нездійснення Позичальником дострокового повернення кредиту або не продовження дисконтного періоду проценти за Договором нараховуються за Базовою ставкою. Базова процентна ставка за Договором складає 1,00 % в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 365 грн. % річних. Відповідно до п. 9.1.1.1. Договору Товариство має право вимагати від Відповідача повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим Договором. Пунктом 9.1.1.5 Договору сторони визначили, що Товариство має право в будь-який час, в тому числі після закінчення Дисконтного періоду, без згоди Позичальника відступити права грошової вимоги за Договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу. Відповідно до п. 9.1.1.7. Договору у разі затримання Відповідачем сплати частини кредиту та/або процентів за користування кредитом щонайменше на один місяць новий кредитор має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення Відповідача про дострокове припинення Договору. При цьому Договір вважається розірваним з моменту відправлення відповідного повідомлення, в тому числі на електронну пошту Відповідача. Повідомлення про дострокове розірвання договору додається до позовної заяви. Вказаний договір підписано електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Крім того, відповідачем одноразовим ідентифікатором підписано паспорт споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до Договору № 601918438, у якому зазначені умови кредитування (а.с.31-34). В матеріалах справи міститься Заявка на отримання грошових коштів в кредит від 26.09.2024, в якій наявна загальна інформація, персональні дані відповідача, його адреса та номер картки (а.с. 30). Так, після вчинених дій відповідача, 26.09.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 12300,00 грн на його банківську карту № [NUMBER] та є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно представленого розрахунку заборгованості, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» становила 32964,00 грн. На підставі договору факторингу № МВТП/14 від 24.12.2024 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах визначених цим договором (а.с. 15-23). Відповідно до\~витягу з\~реєстру прав\~вимоги до\~договору факторингу\~№ МВТП/14 від 24.12.2024 ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в загальній сумі 32964,00 грн. Заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 601918438 перед ТОВ «Таліон Плюс» становить 26814,00 грн., що підтверджується копією долученого розрахунку заборгованості. ТОВ «Таліон Плюс» звертаючись до суду вказує, що первинний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача та просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 26814,00 грн, з них: заборгованість по кредиту - 12300,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 14514,00 грн. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відтак в ході судового розгляду судом встановлений факт укладення 26.09.2024.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] договору № 601918438, що підтверджується наданим позивачем доказами. Згідно вище вказаного кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в сумі кредитного ліміту у розмірі 12 300 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». На підставі вище укладеного кредитного договору [PERSON] отримав грошові кошти, що підтверджується матеріалами справи . Разом з тим в ході судового розгляду знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем обов`язків по поверненню суми, так, як судом не встановлено правових аргументів, які б доводили, що на час вирішення спору в суді, відповідач [PERSON] зобов`язання перед первинним кредитодавцем виконав та перерахував у повному обсязі кошти чи виконав інші дії, а відтак судом вважається підтверджений факт неповернення відповідачем грошових коштів у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами. Суд дійшов висновку, про доведеність факту наявності заборгованості відповідача [PERSON] за кредитом та підставність позову в частині стягнення основної суми заборгованості та процентів за користування кредитом, адже підписавши кредитний договір, відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Долучені позивачем до матеріалів справи розрахунки заборгованості за кредитним договором, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідачем [PERSON] не спростований іншими розрахунками, а зазначена у нього інформація щодо розміру заборгованості також не спростована належними та допустимими доказами. Таким чином, враховуючи, той факт, що відповідачем не надано суду жодного доказу того, що він належним чином виконав зобов`язання з повернення кредитних коштів первісним кредиторам, тому враховуючи, те, що відповідачем не повернуто своєчасно суму кредиту та не сплачено нараховані відсотки, в порушення умов договорів, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, то він є такою, що зобов`язання за вказаними договорами не виконав. А враховуючи той факт, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги щодо відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу і таке відступлення відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.512 та 513 ЦК України, то позов ТОВ «Таліон Плюс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами підлягає до задоволення. Щодо заперечень відповідача про те, що його не було повідомлено про зміну кредитора у зобов`язанні, то суд такі відхиляє як безпідставні та нічим не обгрунтовані, зокрема матеріали справи містять відомості про таке повідомлення відповідача, яке було надіслано відповідачу згідно умов договору. Також, суд відхиляє доводи відповідача щодо невизнання умов договору та відсутністю при цьому розуміння щодо нього та погоджується з доводами сторони позивача, що відповідач здійнював оплати на погашення процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості, та всою чергу спростовує будь-які заперечення відповідача щодо вказаних обставин справи. Щодо доводів відповідача про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не можна вважати належним доказом про наявність заборгованості, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Слід зазначити, що товариство не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, а відповідачем такий розрахунок заборгованості не спростований. Разом з тим, суд одночасно відхиляє заперечення відповідача про те, що проценти за користування кредитом стороною позивача були нараховані поза межами строку кредитування, оскільки розрахунок заборгованості проведений в межах строку дії Договору №601918438, оскільки відповідно до п. п. 7.3 договору кінцевою датою повернення кредиту є 26.10.2029. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного. В силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 2422,40 грн. судового збору. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн суд зазначає наступне. За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами, зокрема, На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, було надано до суду: Договір про надання правової допомоги № 5 від 02.12.2024 (а.с. 73-81); додатковою угодою від 09.01.2025 (а.с.82); Акт прийому-передачі наданих послуг від 30.12.2024 (а.с. 84), платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 14 від 09.01.2025 про оплату правової допомоги (а.с.85). На думку суду, визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, та такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Відтак, з відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу на користь позивача у розмірі 5000 гривень.

Outcome: approved