Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 3705586 від 26 траня 2021 року у розмірі 48561,34 грн, витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 13000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 26 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір № 3705586. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору. Строк повернення грошових коштів за договором настав, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 16 грудня 2021 року було укладено договір № 16/12-2021-43, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3705586. 10 березня 2023 року було укладено договір № 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3705586. Загальний розмір заборгованості за договором № 3705586 від 26 травня 2021 року становить 57485,34 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7760 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 40725,34 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 48561,34 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7760 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 40801,34 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити повністю. Заперечення проти позовних вимог мотивує тим, що відповідач не погоджується із нарахованою заборгованістю, оскільки вважає себе такою, що виконала зобов`язання за договором. ТОВ "Коллект центр" не повідомило відповідача про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором. Нарахування відсотків в розмірі більше 50 % тіла кредиту вважає незаконним та таким, що порушує вимоги чинного законодавства, зокрема Закону України "Про захист прав споживачів". Позивач не надав доказів погодження умов договору, на які він посилається у зв`язку із відсутністю погодження його з відповідачем шляхом накладення електронного підпису. Жодних договорів пролонгацій користування позикою відповідачем не підписувалося, що свідчить про незмінність строковості умов договору. Відповідач заперечує щодо дій кредитора нараховувати відсотки понад строк користування кредитом. Позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів, які підтверджують, що ТОВ "Коллект центр" сплатило ТОВ "Вердикт капітал" кошти за передані права вимоги за договором факторингу. Також відсутні будь-які докази сплати за договором факторингу між ТОВ "Вердикт капітал" та ТОВ "Мілоан". Позивачем не надано належного доказу на підтвердження факту перерахування на рахунки [PERSON] кредитних коштів. До позову позивач, на думку відповідача, долучив підроблений реєстр боржників на тьрох аркушах, з якого видно, що сторінка № 2 не прошнурована. В списку реєстру боржників [PERSON] не зазначена, а такий документ як витяг з реєстру боржників умовами договору факторингу не передбачений. У відповіді на відзив представник позивача Ткаченко М.М. зазначила, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики, шляхом заповнення заявки на майті з введенням коду підтвердження, який є одноразовм ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої було надалі перераховано грошові кошти. Будь-яких доказів того, що персональні дані відповідача були використані для укладення договору від його імені, відповідачем не надані. Відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню сторін, не надано. Відповідач частково погашав заборгованість, що свідчить про визнання кредитних правовідносин, факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Враховуючи, що ТОВ "Мілоан" не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснені ТОВ ФК "Елаєнс" на підставі укладеного між сторонами договору, який є частиною господарської діяльності товариства. Кредитний договір є дійсним як в цілому, так і в частині автоматичної пролонгації договору, не оскаржується в судовому порядку та відповідає чинному законодавству. Норми ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" застосовуються щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки, а не відсотків за користування кредитом або відсотків річних. Позивач не нараховував пеню, неустойку, іеші штрафні санкції за невиконання умов договору, а лише відсотки у розмірі та строк, погоджений сторонами. Враховуючи, що відсотки не є пенею, їх зменшення чинним законодавством не передбачено. Перехід права вимоги підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Повідомлення боржника здійснювалося первісним кредитором відповідно до умов укладеного договору факторингу. Матеріали справи не містять доказів належного виконання боржником зобов`язань як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача. В запереченнях представник відповідача, серед іншого, зазначив, що довідка про ідентифікацію, видана ТОВ "Мілоан", не є належним доказом накладення цифрового підпису відповідача та підписання договору позики, адже такий документ не передбачено чинним законодавством. Позивачем не надано підтвердження накладення відповідачем власного електронного цифрового підпису при укладенні договору позики. У банківській виписці по рахунку не зазначено про те, коли саме та відповідно до якого договору було зараховано на рахунок відповідача кошти. Чииним законодавством не передбачено відшкодування витрат на правову допомогу фізичної особи-підприємця, а тому відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 13000 грн. Ухвалою від 09 січня 2025 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження у справі з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою від 03 квітня 2025 року суд задовольнив клопотання представника позивача про витребування доказів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача позов не визнав, покликаючи на зазначені у відзиві на позовну заяву та запереченнях мотиви. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши наявні у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що 26 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та [PERSON] укладений договір про споживчий кредит № 3705586 (індивідуальна частина), підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором L70559 (далі - кредитний договір). Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) підтверджується довідкою ТОВ "Мілоан" про ідентифікацію. Відповідно до п.1.1 кредитного договору, кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений у п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Згідно з п.1.2, 1.3, 1.4 кредитного договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 8000 грн. Кредит надається строком на 15 днів з 26 травня 2021 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 10 червня 2021 року. Відповідно до п.1.5.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом 12 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6). В п.2.1 кредитного договору сторони погодили, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно з п.2.2.2 кредитного договору, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п.2.2.3 договору. Відповідно до п.2.3.1.2 кредитного договору, позичальник може збільшити строк користування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку користування відбувається кожен раз коли позичальник проовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Пунктом 3.3.2 кредитного договору передбачений обов`язок позичальника повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором, у порядку, строки та терміни, передбачені п.п.1.1-1.6 та п.2.4 цього договору. Переказ 26 травня 2021 року ТОВ "Мілоан" грошових коштів в сумі 8000 грн на катрку відповідача [NUMBER] підтверджується довідкою ТОВ ФК «Елаєнс» від 08 листопада 2024 року та випискою про рух коштів по банківському рахунку за період з 26 травня 2021 року по 26 червня 2021 року. Належність [PERSON] банківського рахунку № [NUMBER] , до якого емітовано банківську платіжну картку № [NUMBER] , а також фінснаовий номер телефону [NUMBER] , підтверджується довідкою АТ "Ощадбанк" № 46/12-11/42905/2025/БТ від 11 квітня 2025 року. 16 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мілоан" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт капітал" укладений договір факторингу № 16/12-2021-43, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт капітал» набуло права вимоги до, серед інших, боржника [PERSON] за договором № 3705586 від 26 травня 2021 року на загальну суму заборгованості 30325,34 грн, що підтверджується договором факторингу № 16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року, актом приймання-передавання реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу № 16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року, актом приймання-передавання реєстру боржників за договором факторингу № 16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року, реєстром боржників до договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року, платіжним дорученням № 313550010 від 20 грудня 2021 року про сплату лоту згідно договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року, витягом з додатку № 3 до договору факторингу № 16/12-2021-43 від 16 грудня 2021 року. 10 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт капітал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Коллект центр" укладений договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого позивач набув право вимоги до, серед інших, боржника [PERSON] за договором № 3705586 від 26 травня 2021 року на загальну суму заборгованості 57485,34 грн, що підтверджується договором факторингу № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, актом прийому-передачі реєстру боржників за договором № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року, актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 31 березня 2023 року, реєстром боржників до договору № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року, витягом з додатку № 3 до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 березня 2023 року. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором 3705586, сформованої ТОВ "Мілоан", 06 липня 2021 року сплачено комісію за пролонгацію в сумі 240 грн, тіло кредиту в сумі 240 грн та проценти по кредиту в сумі 1041 грн. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за спірним кредитним договором становить 57485,34 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 7760 грн, заборгованості за процентами в сумі 49725,34 грн. До стягнення позивач заявив заборгованість в сумі 48561,34 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 7760 грн та заборгованості за процентами в сумі 40801,34 грн. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язаннямаєвиконуватисяналежним чином відповідно доумовдоговорута вимогцьогокодексу,іншихактівцивільного законодавства,аза відсутності такихумов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.611 ЦК України,у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За положеннями п.1 ч.1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За положеннями ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Надані позивачем докази містять інформацію щодо предмета доказування, одержані позивачем в порядку, встановленому законом, підтверджують обставини справи, а тому підстави для визнання їх неналежними та недопустими відсутні. Надані позивачем докази в сукупності підтверджують укладення між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] 26 травня 2021 року договору про споживчий кредит № 3705586. Заперечення відповідачем факту підписання договору до уваги не приймає з огляду на таке. Відповідно до п.5 ч.3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За положеннями ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч.12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно з ст.12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до п.6.1 кредитного договору, цей договір укладаєтьс в електронній формі в особистому кабінету позичальника, що створений в фінформаційно-телекомунікаційний системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно з п.6.4 кредитного договору, укладення товариством кредитного договору з позичальником у електронній ормі юридично є еквівалентним отриманню товариством ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п.6.5 кредитгого договору). Доказів, що номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор, не належить відповідачу, а також доказів того, що зазначені в анкеті-заяві № 3705586 ідентифікаційні дані позичальника не відповідають дійсності чи введені іншою особою, матеріали справи не містять. Факт надання відповідачу кредитних коштів та зарахування їх на поточний рахунок відповідача підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами: довідкою ТОВ "ФК "Елаєнс" та випискою про рух коштів по картці. Всупереч вимогам ст.12, 81 ЦПК України відповідач не надала суду доказів, що кошти в сумі 8000 грн отримані нею 26 травня 2021 року не від позивача, а від іншої фізичної чи юридичної особи. Перехід права вимоги за спірним кредитним договором до позивача підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, поданими в належним чином засвідчених копіях. Клопотання про витребування оригіналів доказів, зокрема реєстр боржників, відповідач не заявляла, а у суду відсутні сумніви щодо відповідності копії реєстру боржників оригіналу. Відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України, якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. З огляду на вказану норму, надання позивачем витягів з реєстру боржників не суперечить вимогам цивільного процесуального законодавства. Посилання відповідача на відсутність доказів здійснення оплати за відступлені права вимоги не заслуговують на увагу, так як за умовами договорів факторингу та відступлення права вимоги перехід прав грошової вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників, а не в момент здійснення оплати за відступлені права вимоги. Неповідомлення відповідача про заміну кредитора не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки доказів виконання зобов`язання на користь первісного кредитора ТОВ "Мілоан" чи перед ТОВ "Вердикт капітал" відповідач суду не надала. Всупереч умовам спірного кредитного договору відповідач порушила строки та порядок погашення заборгованості за договором. Докази повернення відповідачем кредиту та сплати процентів за користування кредитом в порядку та на умовах, передбачених спірним договором, у справі відсутні. Враховуючи, що відповідач заперечує сплату нею 06 липня 2021 року коштів на часткове погашення заборгованості за кредитним договором і доказів такого погашення, зокрема виписки з карткового рахунку позичальника, матеріали справи не містять, розмір заборгованості відповідача за тілом кредиту становить 8000 грн. Щодо розміру нарахованих позивачем процентів за кредитним договором суд зауважує таке. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наведене спонукає до висновку, що протягом дії договірних відносин розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2 ст.625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). За змістом анкети-заяви на кредит № 3705586 від 26 травня 2021 року, відповідач мала намір отримати кредит в сумі 8000 грн на строк 15 днів зі сплатою процентів за користування кредитом 12 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. 26 травня 2021 року кредитором прийнято рішення про погодження заяви 3705586. Погоджені умови кредитування по заяві 3705586: погоджена сума - 8000 грн, погоджений строк - 15 днів, комісія за надання - 0,00 % одноразово, ставка процентів - 0,01 % за кожен день користування. Отже, при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно ґрунтуватися на чітко обумовлених між сторонами кредитного договору умовах, якими визначено ціну кредиту 8000 грн і строк кредитування саме у 15 днів. Згідно із ч.8 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Конституційний Суд України у Рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначав, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З огляду на вказане, не підлягають врахуванню завуальовані, двозначні умовами, які дозволили кредитодавцю нарахувати непропорційно значні суми грошових коштів за користування кредитом поза чітко вказаного, заявленого позичальником та попередньо узгодженого строку кредитування. Зазначений в п.2.3 кредитного договору механізм пролонгаці\\ строку кредитування не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. З урахуванням погодженої сторонами процентної ставки, розмір процентів за користування кредитом протягом 15 днів становить 12 грн. Оскільки відповідач не виконала належним чином зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 8000 грн та заборгованості за процентами в сумі 12 грн, а отже, позов належить задовольнити частково. За правилами ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору в розмірі 387,58 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу (ч.2 ст.133 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обгрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано договір про надання правової допомоги № 02-09/2024-7 від 02 вересня 2024 року, укладений між ТОВ "Коллект центр" та ФОП Корнійчук Я.П. , заявку на надання юридичної допомоги № 1 від 01 листопада 2024 року, витяг з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 29 листопада 2024 року, відповідно до якого вартість наданих послуг становить 13000 грн. Корнійчук Я.П. є адвокатом, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру адвокатів України, та надала позивачу послуги у виді усної консультації та складення позовної заяви, а тому позивач вправі вимагати відшкодування витрат на таку правову допомогу. Враховуючи категорію та рівень складності справи, ціну позову, обсяг наданих послуг та

Outcome: partial