Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Позивач в особі представника - Алексійчук Н.В. звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з данною позовною заявою. Свої вимоги позивач мотивує тим, з 13.09.2024 року на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації перебуває дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах, [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з ухиленням батьків від виховання батьківських обов`язків по відношенню до дитини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі. Від шлюбу мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва батьки разом із старшими дітьми зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Малолітній [PERSON] не має зареєстрованого місця проживання. 09.09.2024 року до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення з КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1» про дитину, залишену без батьківського піклування, [PERSON] , якого згідно акту ограну внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставки сектором ювенальної превенції Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 07.09.2024 року було доставлено до медичного закладу. Дитина була виявлена за адресою: [ADDRESS] без нагляду дорослих. 11.09.2024 року до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з`явилась мати дитини, [PERSON] , пояснила що старші діти разом з батьком виїхали до Туреччини, також зазначила, що вона ніде не працює, протягом 10 років вживає алкоголь та наркотичні речовини, від проходження реабілітації від вказаних залежностей - відмовилась. Позивач просив позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх сина [PERSON] та стягнути з них аліменти на його утримання. Ухвалою суду від 03.03.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 26.05.2025 року закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у визначеному законом порядку місцем проживання. Будь - яких клопотань на адресу суду від відповідачів не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження від 29 березня 2024 року серії [NUMBER] , а/з №218 батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 14.08.2010 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, а/з № 947. Від шлюбу мають трьох дітей [PERSON] , [INFO] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 09.09.2024 року до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення з КНП «Київська міська дитяча клінічна лікарня №1» про дитину, залишену без батьківського піклування, [PERSON] , якого згідно акту ограну внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставки сектором ювенальної превенції Деснянського УП ГУ НП у м. Києві від 07.09.2024 року було доставлено до медичного закладу. Дитина була виявлена за адресою: [ADDRESS] без нагляду дорослих. 11.09.2024 року до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з`явилась мати дитини - [PERSON] , яка в поясненнях зазначила, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від шлюбу мають двох дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які разом із батьком виїхали до Туреччини у зв`язку з повномаштабним вторгненням РФ на територію України. Пояснила що ніде не працює, на протязі 10 років вживає наркотичні речовини та зловживає алкоголем. Проходження реабілітації від вказаних залежностей не вважає за потрібне. Згідно до направлення від 25.09.2024 року № 63 В/Т малолітнього [PERSON] , [INFO] , було тимчасово влаштовано до Київського міського центру соціальної підтримки дітей та сімей Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації), де дитина перебуває по треперішній час. Станом на 28.01.2025 року будь-які заяви з відповідним пакетом документів щодо повернення до біологічної родини малолітнього [PERSON] від батьків до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації не надходили. Відповідно до вимог ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з вимогами ст. 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Нормою статті 150 СК України, ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлений обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Так, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України, відповідно до положень якої мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року роз`яснює, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, а ін.), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи зокрема ставлення батьків до дітей. Пункт 16 зазначеної Постанови роз`яснює, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на їх фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Пункт 17 зазначеної Постанови роз`яснює, що не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Згідно частини 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсний обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина 5 статті 19 СК України). При цьому, суд може не погодитись із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина 6 статті 19 СК України). Згідно викладеного у висновку про доцільність позбавлення батьківських прав №102-752 від 14.02.2025 року «…діючи виключно в найкращих інтересах дитини, Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки і піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] .». Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, по досягненню чотирнадцяти років. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Відповідно до положень ст. 164 СК України, мати, батько дитини можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , батьківського піклування та обов`язків, щодо дитини не виконують. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені суттєві порушення прав неповнолітнього [PERSON] з боку його батьків. Невиконання батьків своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання дитини, негативно впливає на його здоров`я та розвиток, а відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Крім того, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі за текстом - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідачів на утримання дитини аліменти в розмірі по 1/4 частини з усіх видів їх заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що, на думку суду, є достатнім та необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідачів на користь держави судовий збір в розмірі по 1 211,20 грн. відповідно з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved