Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

У травні 2024 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20.11.2021 року близько 20 год. 32 хв. на проїжджій частині автодороги між смт. Богданівці та с. Масівці Хмельницького району Хмельницької області [PERSON] , керуючи автомобілем Renault р.н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого останній загинув на місці. За результатами проведеного досудового розслідування за фактом вказаної ДТП постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУ НП в Хмельницькій області від 23.03.2022 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12021240000000578 від 20.11.2021 року було закрито за відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. На момент вказаної ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У зв`язку із цим, за заявою потерпілих МТСБ України було виплачено [PERSON] , як представнику неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] , страхове відшкодування у зв`язку із втратою годувальника та витрат на поховання у сумі 146\~760,00 гривень, на користь [PERSON] в якості відшкодування шкоди, у зв`язку із втратою годувальника у сумі 72\~000,00 та понесених витрат на поховання 41\~240,00 гривень. Всього МТСБ України було здійснено виплату страхового відшкодування на загальну суму 260\~000,00 гривень. На підставі викладеного позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 260\~000,00 гривень, а також понесені судові витрати у виді сплати судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Направив до суду заяву про здійснення розгляду справи без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи вимоги\~ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи. Фактичні обставини встановлені судом. 20.11.2021 року близько 20 год. 32 хв. на проїжджій частині автодороги між смт. Богданівці та с. Масівці Хмельницького район Хмельницької області [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Renault Trafic» н.з. [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який лежав на проїжджій частині догори. Внаслідок наїзду пішохід [PERSON] загинув на місці пригоди. Згідно висновку судової авто технічної експертизи №СЕ-19/123-22/1580-ІТ від 22.03.2022 року, яка була проведена в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке були внесені за фактом вищевказаної ДТП, при заданих обставинах пригоди та вихідних даних, з урахуванням результатів вирішення попередніх питань, до виникнення даної ДТП міг призвести факт перебування [PERSON] в межах проїзної частини за таких заданих обставин, при яких водій [PERSON] був позбавлений технічної можливості уникнути скоєння даної ДТП. Поставною слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області від 23.03.2022 року кримінальне провадження №1202124000000578 відомості про яке внесені до ЄРДР 20.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю в діянні, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди, складу даного кримінального правопорушення. Оскільки на час вчинення ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ТОВ «Юридична компанія «Центр Автовиплат Плюс», як представник потерпілих [PERSON] , [PERSON] та неповнолітніх [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] , звернулося до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] на загальну суму 146\~760,00 гривень (із розрахунку: по 72\~000,00 гривень в якості відшкодування шкоди, завданої неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] пов`язаної із смертю годувальника та 2\~769,00 гривень понесених витрат у зв`язку із поховання) та [PERSON] на суму 113240,00 гривень (із розрахунку: по 72\~000,00 гривень в якості відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю годувальника та 41\~240,00 гривень понесених витрат у зв`язку із поховання), що підтверджується платіжними інструкціями №883688 від 07.06.2022 року, № 883686 від 07.06.2022 року та № 973845 від 31.07.2023 року. Застосовані норми права та мотиви з яких виходить суд. Згідно зі\~статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2\~статті 38 цього Закону\~МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті\~11,\~599,\~1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за\~статтею 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~є спеціальним\~\~та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої\~статті 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом частин першої та другої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто в силу презумпції завдавача шкоди відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Згідно з частиною п`ятою\~статті 1187 ЦК України\~особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду,\~якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК України\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Вказані висновки у застосуванні норм права викладені у постанові Верховного Суду від 03.05.2022 року у справі № 450/4163/18. Зібрані у справі докази свідчать про те, що МТСБУ в силу вимог\~статті 41\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» здійснило регламентну виплату потерпілим особам у зв`язку із ДТП, яка мала місце 20.11.2021 року. Відповідач на час вчинення ДТП не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При цьому відсутність вини відповідача як водія автотранспортного засобу та закриття відносно нього кримінального провадження не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відповідно до положень\~статті 1187 ЦК України\~цивільно-правова відповідальність наступає і без вини водія, за винятком умов, передбачених частиною п`ятою цієї\~статті ЦК України. Доказів тугого, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, відповідачем суду не надано і матеріали справи не містять. Таким чином, МТСБУ має право зворотної вимоги у порядку частини першої\~статті 1191 ЦК України. З огляду на викладене поданий позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення та з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по виплаті страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 260\~000,00 гривень. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 3900,00 гривень.

Outcome: approved