Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом до [PERSON] та Тульчинської міської ради як органу опіки та піклування, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Тульчинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Служби у справах дітей Тульчинської міської ради, про визнання батьківства, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач перебував в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який 04.12.2006 було розірвано Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] , 2002 року народження. В 2009 року колишнє подружжя знову почали проживати однією сім`єю, але без реєстрації шлюбу. В період їх спільного проживання, [INFO] в них народився ще один син [PERSON] . Приблизно в 2013-2014 роках позивач та [PERSON] припинили фактичні подружні відносини та остання повернулась проживати до своїх батьків. Спору щодо виховання та проживання дітей між колишнім подружжям ніколи не виникало. Старший син проживав біля батька, а молодший син міг проживати як біля матері, так і біля батька, за його бажанням. Позивач завжди однаково піклувався про двох своїх синів, виконував батьківський обов`язок, утримував їх, приймав активну участь у вихованні дітей. [INFO] [PERSON] померла від онкологічної хвороби та в день її смерті її сестра повідомила, що має намір встановити опіку над [PERSON] , оскільки дані про батька дитини в свідоцтві про його народженні було записано за вказівкою матері згідно з ч.1 ст.135 СК України. Така заява для позивача виявилась несподіванкою, так як він гадав, що при реєстрації дитини він подавав заяву щодо свого батьківства, оскільки завжди визнавав цей факт. На той час син позивача був маленький, тільки померла мати, і позивач, щоб не травмувати дитину, роблячи тести ДНК для підтвердженя свого батьківства, припинив процес визнання батьківства. Оскільки син на час смерті матері проживав у будинку, де окрім них проживали бабуся [PERSON] (мати матері дитини та відповідача), і остання наголошувала позивачу, що дві жінки краще приготують їсти і нагодують дитину ніж одинокий чоловік - тому позивач погодився, щоб син і далі проживав там, так як вважав, що це буде відповідати інтересам дитини. Відповідач оформила опіку над [PERSON] . Разом з тим, син позивача ніколи не був позбавлений батьківського піклування від свого біологічного батька, який з дня його народження і до сих пір сумлінно несе свій батьківський обов`язок, перебуває в тісному зв`язку із сином. [PERSON] називає позивача батьком. Позивач звернувся до Тульчинського відділу ДРАЦС з метою отримання витягу зі свідоцтва про народження свого сина, де йому підтвердили, що дані про батька було записано з дотриманням вимог ч.1 ст. 135 СК України за вказівкою матері і лише за його заявою неможливо внести дані про нього до свідоцтва про народження сина. Внесення відомостей про позивача як про батька в актовий запис про народження [PERSON] відповідатиме інтересам малолітньої дитини та забезпечить реалізацію прав останнього та офіційного визнання і підтвердження державою факту його походження. Окрім того, в день подачі позову до суду позивачу стало відомо, що відповідач подала заяву про зняття з неї опіки над [PERSON] до органу опіки та піклування Тульчинської міської ради, який тепер має вирішувати питання відносно дитини. У зв`язку з даними обставинами позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати його батьком [PERSON] , народженого [INFO] , та внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , зазначивши в графі "Батько дитини" - [PERSON] , у графі "громадянство" - громадянин України та видати нове свідоцтво про народження. Судові витрати лишити за позивачем. В підготовче засідання позивач не з`явився, від його представника надійшли заява, згідно якої вона просить розгляд справи провести за її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує та просить ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Відповідач - [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявні заяви від неї, згідно яких вона просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує щодо ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Відповідач - представник Тульчинської міської ради як органу опіки та піклування в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи за його відсутності, за наявними в матеріалах справи документами. Проти задоволення заяви не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - представник Служби у справах дітей Тульчинської міської ради в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, згідно якої просить розглянути справу, позовні вимоги підтримую. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - представник Тульчинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрально міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку електронного документа (а.с.97), про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказах, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебував в зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) з 14.11.2001 по 15.12.2006, про що свідчить копія рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 04.12.2006 у справі №2-1336/2006, яке набрало законної сили 15.12.2006 (а.с.6). Від даного шлюбу позивач та [PERSON] мають сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження від 04.04.2002 серія [NUMBER] (а.с.9). Згідно копії свідоцтва про народження від 19.08.2010 серія [NUMBER] (а.с.7) вбачається, що [INFO] в с.Нестерварка, Тульчинського району, Вінницької області народився [PERSON] , батьками якого записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України від 20.06.2025 №00051923866 (а.с.90) вбачається, що відомості про батька [PERSON] , [INFO] , записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть від 27.07.2021 серія [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 22.12.2021 №450 (а.с.85) вбачається, що виконавчий комітет Тульчинської міської ради вирішив в тому числі: надати [PERSON] , [INFO] , статус дитини-сироти та тимчасово влаштував його в сім`ю тітки - [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії рішення виконавчого комітету Тульчинської міської ради Тульчинського району Вінницької області від 22.12.2021 №460 (а.с.86-87) вбачається, що виконавчий комітет Тульчинської міської ради вирішив в тому числі: встановити опіку над дитиною-сиротою [PERSON] , [INFO] ; призначити опікуном над малолітнім племінником [PERSON] рідну тітку [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду від 15.05.2025 №47926, проведеного ТОВ "МАМА ПАПА"(а.с.40-49), [PERSON] , [INFO] , є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999 %. Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Положеннями статей 125, 126, 135 СК України врегульовано питання про визначення походження дитини, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою. Відповідно до ч.2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду. Частиною 1 ст.126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. В той же час, слід зазначити, що висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07.05.2009, заява № 3451/05). Згідно з ч.1 ст.135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3, "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що справи про визнання батьківства суд розглядає в позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч.3 ст.128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема, дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України). Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. У відповідності до п.20 п. 1 Розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Отже, згідно вищенаведених норм чинного законодавства, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.3, 4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.206, 207 цього Кодексу. Згідно вимог ч.1, 4 ст.206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, враховуючи положення ч.4 ст.206 ЦПК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог представника позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, згідно позовних вимог, залишити за ним. На підставі викладеного,

Outcome: approved