Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , із внесенням змін до актового запису про його народження за №15 від 29 січня 2019 року в Книзі реєстрації народжень, який складений Каланчацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, записів в графах розділу «Відомості про батька дитини» прізвище [PERSON] , [INFO] , громадянин України, місце проживання: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] приходиться йому дружиною, шлюб з якою перше було укладено 28 листопада 2014 року в Новокиївській сільській раді Каланчацького району Херсонської області. За час подружнього життя у них народилась донька [PERSON] . Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 19.10.2016 шлюб між ними було розірвано. Однак після розірвання шлюбу, він з відповідачкою помирилися та надалі стали проживати разом. За час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] , однак під час реєстрації народження сина, відомості про нього як батька дитини в актовий запис були внесені за прізвищем матері, в порядку ч.1 ст.135 СК України. Після народження сина вони і надалі проживали разом. У зв`язку із повномасштабним вторгненням рф на територію України, вони переїхали проживати в [ADDRESS] . За час проживання в с.Рогізно, відповідачка завагітніла і вони вирішили повторно одружитись. [INFO] у них народився син [PERSON] . На даний час він з дружиною та трьома дітьми проживають в с.Рогізно Яворівського району Львівської області. Незважаючи на те, що він у визначеному законом порядку не визнаний батьком дитини [PERSON] , однак свого батьківства ніколи не заперечував. У зв`язку із наведеним просить позов задовольнити. Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 28 травня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження та призначено підготовче судове засідання. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала та пояснила, що дійсно позивач [PERSON] є батьком її сина [PERSON] . Просить позов задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Яворівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не прибув, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.4 ст.206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд заслухавши позивача, його представника та відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 19.10.2016 був розірваний. Крім цього, судом встановлено та не заперечується сторонами, що після розірвання шлюбу, [PERSON] та [PERSON] продовжили проживати разом як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 січня 2019 року, [PERSON] народився [INFO] в смт.Каланчак Каланчацького району Херсонської області. Його батьком значиться [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00051054881 від 07.05.2025 щодо [PERSON] , [INFO] , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Під час розгляду справи сторонами по справі не заперечується та визнається факт того, що батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є позивач [PERSON] . Згідно з ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Визнання батьківства за рішенням суду передбачено ст. 128 Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Суд зауважує, що при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, спір про визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини. У рішенні від 22 березня 2012 року у справі «Каутзор проти Німеччини» («Kautzor v. Germany»), та від 22 березня 2012 року у справі «Аренс проти Німеччини» («Ahrens v. Germany» Європейський суд з прав людини на підставі його практики вказав, що в подібних справах має враховуватися справедливий баланс між відповідними конкуруючими інтересами. Усі рішення щодо найкращих інтересів дитини повинні мати надзвичайне значення (§ 23 рішення). ЄСПЛ звернув увагу, що стосовно спорів про батьківство, ініційованих ймовірними біологічними батьками, незважаючи на надану національним органам влади свободу розсуду в цій сфері, біологічний батько не повинен повністю виключатись з життя своєї дитини, якщо тільки цього не вимагають відповідні причини щодо захисту найкращих інтересів дитини. Відповідно до положень ч. ч. 3, 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Оскільки відповідач визнав позов і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ч. ч. 3,4 ст. 200, ст. 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому засіданні та ухвалити рішення у справі. Таким, чином, оскільки під час розгляду справи було встановлено та визнається сторонами, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними, такими, що ґрунтуються на дійсних обставинах справи, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 134 Сімейного кодексу України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно, необхідно внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що кореспондується з ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач позов визнав, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 605,60 грн. Іншу частину сплаченого позивачем судового збору слід стягнути з відповідача на його користь, що становить 605,60 грн.

Outcome: approved