Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за Кредитним договором №9764111 від 07.03.2024 у сумі 25\~728,88 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 2\~422,40 грн. У обґрунтування\~вимог позивач\~зазначив,\~що 07.03.2024\~між [PERSON] \~та ТОВ\~«Мілоан» було\~укладено кредитний\~договір №9764111,відповідно до якого відповідач отримав 8\~000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені договором. 29.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №108-МЛ, згідно якого право вимоги за кредитним договором №9764111 від 07.03.2024 перейшло до ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал». Відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує, в результаті чого розмір заборгованості, який позивач просить стягнути з відповідача, становить 25\~728,88 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 6\~800,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками 17\~568,88 грн., прострочена заборгованість за комісією 1\~360,00 грн. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 01 липня 2025 року, яке відкладено на 28 липня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача. Представник позивача до судового засідання не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, відзив на позовну заяву не пред`явив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 07.03.2024 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №9764111, відповідно до якого Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору, надати Позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п. 1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки, що визначені Договором. Згідно п. 1.2. Договору сума кредиту становить 8\~000,00 грн. Пунктом 1.3. Договору визначено, що кредит надається загальним строком на 105 днів з 07.03.2024 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Згідно п. 1.3.1. Договору пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 22.03.2024 (рекомендована дата платежу). Пунктом 1.3.2. Договору визначено, що поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 20.06.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Згідно п. 1.5.1. Договору комісія за надання кредиту: 1\~360,00 грн., яка нараховується за ставкою 17,00% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Умовами договору визначено проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду у сумі 2\~520,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,10% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду (п. 1.5.2. Договору), та проценти за користування кредитом протягом поточного періоду у сумі 16\~560,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,30% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду (п. 1.5.3. Договору). Кредитний договір містить умови щодо пролонгації строку кредитування, а саме у п. 2.3.1. Договору зазначено, що позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах за умови, що позичальнику доступна така можливість відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені цим п. 2.3. договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту в розмірі, що визначається змістом додатку/додаткової угоди, що підписується позичальником у зв`язку з пролонгацією та певну частку заборгованості за договором. Згідно графіку платежів за договором про споживчий кредит №9764111 від 07.03.2024 загальна вартість кредиту становить 28\~440,00 грн. з урахуванням процентів за користування кредитом у сумі 19\~080,00 грн. та комісії у сумі 1\~360,00 грн. З платіжного доручення №124912570 від 07.03.2024 вбачається, що 07.03.2024 на рахунок [PERSON] [NUMBER] , який указаний відповідачем у заяві на отримання кредиту, перераховано грошові кошти у сумі 8\~000,00 грн., призначення платежу «кошти згідно договору 9764111». Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №9764111 ТОВ «Мілоан» нараховано заборгованість за період з 07.03.2024 по 03.07.2024. Згідно виписки з особового рахунка за Кредитним договором №9764111 від 07.03.2024 заборгованість [PERSON] станом на 30.04.2025 становить 25\~728,88 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 6\~800,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 17\~568,88 грн., заборгованості за комісією у сумі 1\~360,00 грн. Відповідно до договору відступлення прав вимоги №108-МЛ від 29 липня 2024 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» (Кредитор) та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (Новий Кредитор), Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості). Пунктом 6.2.3. договору відступлення прав вимоги №107-МЛ/Т передбачено, що права вимоги переходять до Нового Кредитора у день здійснення фінансування (оплати) на користь Кредитора у повному обсязі в сумі, вказаній у п. 7.1. цього Договору, після чого Новий Кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. Оформлення відступлення Права Вимоги здійснюється шляхом підписання Акту приймання-передачі Реєстру Боржників (Додаток №2) відповідно до п. 8.3.2. Договору. Пунктом 7.1. договору відступлення прав вимоги сторони домовились, що в якості компенсації за придбання (відступлення) Прав Вимоги Новий Кредитор сплачує Кредиторові плату в розмірі 1\~749\~475,37 грн. Виконання вищевказаного договору підтверджується платіжною інструкцією №4238 від 29.07.2024. З Акту приймання-передачі Реєстру Боржників від 29 липня 2024 року до Договору відступлення прав вимоги №108-МЛ від 29 липня 2024 року вбачається, що Кредитор передав, а Новий Кредитор прийняв Реєстр Боржників Кредитора від 29 липня 2024 року кількістю боржників 2604 на загальну суму заборгованості 43\~606\~298,04 грн. Згідно витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №108-МЛ від 29 липня 2024 року ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором №9764111 від 07.03.2024 на загальну суму 25\~728,88 грн. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627\~ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Статтею 1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач отримав та користувався кредитними коштами у сумі 8\~000,00 грн., однак в добровільному порядку не повернув. Відповідачем у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту сплачено 320,00 грн. 22.03.2024, 560,00 грн. 28.03.2024, 320,00 грн. 03.04.2024, з урахуванням яких обґрунтованою сумою заборгованості є 6\~800,00 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, первісним кредитором нараховані відсотки за період з 08.03.2024 по 03.07.2024 у сумі 17\~568,88 грн. Згідно договору про споживчий кредит №9764111 від 07.03.2024 встановлений строк кредитування 105 днів, отже дата повернення кредиту 20.06.2024, що також відображено у графіку платежів до договору. Договором визначено строк кредитування 105 днів, тобто до 20.06.2024, позивачем не надано доказів пролонгації відповідно до п. 2.3.1.2 договору, а саме доказів, що відповідач продовжував користуватися кредитними коштами після 20.06.2024, та доказів пролонгації договору відповідно до п. 2.3.1.1, а саме доказів сплати комісії, оскільки позивачем заявлена до стягнення комісія у сумі 1\~360,00 грн., що свідчить, що пролонгація договору на пільгових умовах не відбулася. Розрахунок заборгованості не містить відомостей щодо сплати ані комісії, ані основної суми боргу, а отже у первісного кредитора були відсутні підстави для продовження строку дії договору. Позивач у дотримання вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не довів суду, що строк дії кредитування продовжений відповідно до умов Договору та Правил. Отже кредитор має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже,\~припис абзацу\~другого частини\~першої статті\~1048\~ЦК України\~про щомісячну\~виплату процентів\~до дня\~повернення позики\~у разі\~відсутності іншої\~домовленості сторін\~може бути\~застосований лише\~у межах\~погодженого сторонами\~строку кредитування.\~Право кредитодавця\~нараховувати передбачені\~договором проценти\~за кредитом\~припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91). Суд зазначає, що нарахування первісним кредитором відсотків у період з 21.06.2024 по 03.07.2024 є необґрунтованим, оскільки здійснено поза межами строку кредитування, передбаченого договором. Первинний кредитор мав право нараховувати відсотки за користування кредитом з 08.03.2024 по 20.06.2024. Ураховуючи, що первісним кредитором нараховані відсотки за користуванням кредиту за межами строку дії кредиту, то у задоволенні вимог позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитом, які нараховані починаючи з 21.06.2024, слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. З урахуванням зазначеного вище, обґрунтованим розміром нарахованих відсотків за користування кредитом є 16\~575,68 грн., які нараховані за період з 08.03.2024 по 20.06.2024, тобто в межах строку дії кредиту. У задоволенні вимог про стягнення відсотків за період з 21.06.2024 по 03.07.2024 слід відмовити. Що стосується вимоги позивача про стягнення комісії, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. У Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Судом установлено, що умовами Договору про споживчий кредит №9764111 від 07.03.2024 визначено сплату комісії, пов`язану з наданням кредиту, у розмірі 17% від суми кредиту, що становить 1\~360,00 грн. (п. 1.5.1. Договору). При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення кредитного договору щодо сплати комісії за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, позовна вимога про стягнення комісії в сумі 1\~360,00 грн. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. За вказаних обставин, у задоволенні вимог про стягнення комісії слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. У той же час, з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем були здійснені платежі з оплати комісії, а саме, 22.03.2024 у сумі 240,00 грн., 28.03.2024 у сумі 480,00 грн., 03.04.2024 у сумі 240,00 грн., всього на суму 960,00 грн., які суд враховує в рахунок погашення боргу за тілом кредиту, оскільки позивачем також не доведено обґрунтування нарахування комісії, враховуючи вищенаведене. Таким чином,\~оцінивши зібрані\~у справі\~докази в\~їх сукупності,\~враховуючи,\~що отримані\~та використані\~відповідачем кредитні\~кошти в\~добровільному порядку\~позивачу не\~повернуті,\~розрахунок заборгованості\~відповідачем не\~спростований,\~позовні вимоги\~підлягають частковому\~задоволенню шляхом\~стягнення з\~боржника [PERSON] заборгованості за Договором про споживчий кредит №9764111 від 07.03.2024 у сумі 22\~415,68 грн., з яких 5\~840,00 грн. (6\~800,00 грн. 960,00 грн.) заборгованість за сумою кредиту, 16\~575,68грн. заборгованість за відсотками. У решті позовних вимог слід відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги у сумі 22\~415,68 грн., що становить 87,12% від заявленої позовної вимоги, а отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 2\~110,39 грн.

Outcome: partial