Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

08.10.2024 позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості по оплаті внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території. В обгрунтування позову позивач зазначив, що відповідач, будучи власником нежитлового приміщення загальною площею 289 кв.м. та житлового приміщення загальною площею 35,8 кв.м. в будинку [ADDRESS] , не виконує зобов`язань зі сплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, внаслідок чого станом на серпень 2024 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 147 784,00 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2024 відкрито спрощене провадження у справі, сторонам встановлено строк на подання відзиву та інших заяв по суті справи. 31.10.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якій відповідач заперечив проти позову, а також зазначив, що позивачем безпідставно об`єднано позовні вимоги, частина з яких підлягає розгляду в порядку господарського судочинства. Зокрема, відповідач зазначив, що позивач, пред`являючи вимоги в розмірі 147 784 грн, по суті пред`явив дві позовні вимоги: а) про стягнення заборгованості в розмірі 131 495 грн по оплаті внесків, яка утворилася у зв`язку з володінням нежитловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] та б) про стягнення заборгованості в розмірі 16 289 грн по оплаті внесків, яка утворилася у зв`язку з володінням житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідач вважає, що позовні вимоги не можуть бути об`єднані, оскільки в нежитловому приміщенні відповідач здійснює господарську діяльність як суб`єкт підприємницької діяльності, а тому спір в частині цих вимог між ним як фізичною особою-підприємцем та позивачем підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а відтак, позовну заяву слід повернути позивачу. Також представник відповідача послався на необхідність застосування строку позовної давності, який встановлюється у три роки, оскільки позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про захист порушеного права. Крім того, представник позивача зазначив, що між ОСББ та відповідачем не укладено договір, оскільки позивач ухилявся від укладення договору, а відтак, неможливо визначити коло прав та обов`язків з боку відповідача. 06.11.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він заперечив проти роз`єднання вимог. Зокрема, представник позивача зазначив, що те, яким чином відповідач використовує належне йому майно, зокрема в підприємницькій діяльності, жодним чином не перешкоджає його обов`язку як власника сплачувати належні внески та платежі, а тому позовні вимоги роз`єднанню не підлягають, а спір за всіма вимогами слід розглядати в порядку цивільного судочинства. Щодо строків позовної давності представник позивача зазначив, що його не пропущено, оскільки з 12.03.2020 по 30.06.2023 був установлений карантин з метою поширення коронавірусної хвороби, строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину, крім того, 24.02.2022 було введено воєнний стан, що також потягло за собою зупинення перебігу строку позовної давності. Щодо факту відсутності договору представник позивача зазначив, що відсутність договору не є підставою для звільнення власника від сплати внесків, а обов`язок утримання власного майна виникає безпосередньо з актів цивільного законодавства. Зазначені відповідачем у відзиві доводи не спростовують його обов`язку як співвласника утримувати своє майно та сплачувати відповідні внески. 11.12.2024 від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких сторона відповідача наполягала на закритті провадження, оскільки відповідач є фізичною особою-підприємцем, а відтак спір в частині стягнення заборгованості за нежитловим приміщенням підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Щодо строків позовної давності представник відповідача зазначила, що факт запровадження на території України воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку у справі. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником процесуальних дій. Відтак, сторона відповідача наполягає на пропущенні позивачем строків позовної давності. Також, на думку відповідача, рішення загальних зборів ОСББ може бути визнано недійсним, оскільки його як співвласника не було повідомлено про проведення загальних зборів в установленому порядку. Крім того, позивач не надав доказів розрахунку внесків, в розрізі послуг, що надаються, а також позивач не подав затверджений вид та об`єм послуг, що надавався, підтвердження виконання робіт, звіт про роботу правління ОСББ. Також позивач не надав доказів в підтвердження розміру заборгованості. 16.12.2024 від представника позивача надійшло пояснення, відповідно до якого останній заперечив проти доводів сторони відповідача. Зазначив, що відповідач не звертався до ОСББ щодо реалізації свого права на ознайомлення з протоколами зборів, листками опитування, зведеною інформацією про результати голосування. Рішення загальних зборів, ухвалені відповідно до статуту, є обов`язковими для усіх власників квартир у багатоквартирному будинку, які одночасно є співвласниками майна такого будинку та зобов`язані його утримувати в силу дії ст. 322 ЦК України, а зазначені відповідачем доводи жодним чином не спростовують його обов`язку як співвласника утримувати своє майно, у тому числі сплачувати відповідні внески. Також представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи роздруківки оборотно-сальдової відомості на підтвердження здійснення позивачем видатків на утримання будинку. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2024 позовні вимоги за двома приміщеннями (житловим - у розмірі 16 289 грн та нежитловим - у розмірі 131 495 грн) роз`єднано, провадження за вимогою у розмірі 131 495,00 грн закрито (у зв`язку з тим, що спір в цій частині підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства), продовжено судовий розгляд за позовною вимогою у розмірі 16 289,00 грн (житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] ). Постановами судів апеляційної та касаційної інстанцій (від 12.02.2025 та 26.05.2025 відповідно) зазначена ухвала Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2024 залишена без змін. З огляду на те, що спір щодо стягнення заборгованості розглядатиметься тільки в частині позовних вимог в розмірі 16 289,00 грн (за житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] ), суд не братиме до уваги докази, які стосуються решти позовних вимог, провадження за якими закрито ухвалою суду від 18.12.2024. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка 393941928 від 06.09.2024) відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] з 15.07.2004 (реєстраційний номер майна 20001078). Відповідно до архівної довідки по особовому рахунку № [NUMBER] , розмір заборгованості за внесками з утримання будинку та прибудинкової території (квартира за адресою: [ADDRESS] ) за період з квітня 2019 року по серпень 2024 року становить 16 289,00 гривень, з розрахунку площі квартири 35,8 кв. м. та тарифу 7 грн/кв.м. Згідно з відомостями, зазначеними у протоколі № 3 загальних зборів ОСББ «Ювілейний 26 А» від 16.03.2019 розмір внесків з утримання будинку та прибудинкової території становить 7 грн за 1 кв.м. з 01.04.2019. Згідно з положеннями ст. 13 Конституції України, ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, тобто володіння майном (або майновими правами) тягне за собою обов`язки та відповідальність. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 385 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Таке об`єднання є юридичною особою, що створюється та діє відповідно до закону та статуту. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону. Відповідно до положень ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. Згідно з положеннями ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний, зокрема: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. Аналогічні обов`язки передбачені статтею 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», зокрема: співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Оцінюючи доводи сторін суд дійшов висновку, що всі заперечення відповідача (в тій частині спору, що вирішується цим судом) зводяться до трьох аспектів: а) відсутність укладеного договору з позивачем; б) відсутність доказів надання позивачем послуг в належних обсягах і належної якості; в) сплив строків позовної давності. Як доказ відсутності укладеного договору, відповідачем надано копії документів з листування між ним та ОСББ з вимогами щодо надання проєкту договору, рішень про затвердження тарифів та документального підтвердження виконання робіт. Суд звертає увагу, що Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку (постанова від 18.11.2020, справа № 638/19174/17), що власник квартири в багатоквартирному будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язаний здійснювати платежі та внески (незалежно від членства в об`єднанні) за наявності підтверджених витрат на управління, утримання збереження будинку, тому відповідна сума підлягає стягненню. Відсутність відповідного договору між споживачем послуг з утримання будинку та прибудинкової території та їх виконавцем не є підставою для нестягнення з відповідача заборгованості з їх оплати. На підтвердження понесення витрат на управління, утримання будинку позивачем надано оборотно-сальдову відомість по рахунку 311 за період з 01.01.2021-30.12.2024, відповідно до якої загальний оборот по дебету за вказаний період становить 636,6 тис грн, оборот по кредиту становить 649,9 тис гривень, що підтверджує понесення витрат на управління будинком. Суд враховує, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо надання послуг неналежної якості, або що відповідач звертався до управителя або до інших виконавців послуг з претензіями щодо надання послуг неналежної якості. Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у свою чергу виснував (постанова від 18.03.2019 у справі № № 210/5796/16-ц), що для звільнення від оплати за комунальні послуги особа повинна у встановленому порядку відмовитись від таких послуг та не здійснювати фактичного користування ними, а не посилатися лише на відсутність договору та неналежну якість послуг. 25.12.2024 в межах розгляду цієї цивільної справи представник відповідача звернулася до суду з клопотанням про витребування доказів, у якому вона зазначила, що позивачем не підтверджено розмір нарахувань та фактичне надання послуг, у зв`язку з чим ані відповідач, ані суд не можуть з`ясувати обсяг нібито наданих послуг, їхнє існування взагалі і якою особою вони надавалися. У зв`язку з чим представник відповідача клопотала про витребування значного переліку документів у позивача: копію статуту ОСББ; копії всіх рішень загальних зборів; штатний розклад із зазначенням керівних та виконавчих органів; докази належного повідомлення відповідача про проведення загальних зборів власників, про порядок денний з питань обрання керівних органів; документи на підтвердження затвердженого переліку робіт, витрати на які включаються до складу витрат на утримання будинку, перелік та детальний розрахунок таких витрат та докази виконання передбачених переліком робіт та послуг, які було надано відповідачу; рішення щодо питання виділення коштів на оплату юридичних послуг та послуг адвоката; документи щодо осіб, які відповідають за роботу з технічного обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем електропостачання та газопостачання; відповідають за прибирання будинку та прибудинкової території; здійснюють роботи з прибирання снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду; переліку договорів ОСББ з юридичними особами, які здійснюють інші роботи з обслуговування будинку. В судовому засіданні 18.03.2025 клопотання сторони відповідача було відхилено судом: з одного боку, з тих міркувань, що вказаний перелік був надмірним та значна частина затребуваних документів взагалі не стосувалася предмету доказування; а з другого боку, з тих міркувань, що вказаним клопотанням відповідач фактично покладав на позивача обов`язок доказувати належні обсяг та якість робіт з обслуговування будинку та прибудинкової території, в той час, як відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд бере до уваги, що стороною відповідача суду не було надано належних та допустимих доказів того, що протягом тривалого періоду, за який зростала заборгованість за внесками (2019-2024 роки), відповідач у спосіб, передбачений законодавством, порушував перед учасниками відповідних правовідносин (ОСББ, оператори комунальних послуг) питання належної/неналежної якості надання послуг. Принагідно суд зауважує, що обрана відповідачем правова позиція захисту від позову (невиконання зобов`язань зі сплати внесків через недоведену позивачем якість наданих послуг) є сумнівною з огляду на принципову інституційну відмінність об`єднання співвласників багатоквартирного будинку від інших суб`єктів господарювання, які надають послуги на підприємницькій (прибутковій) основі. ОСББ є неприбутковою установою, основним (а почасти і єдиним) джерелом фінансування якого є внески співвласників. Безпідставне ухилення від сплати внесків окремих власників квартир у випадку ОСББ призводить лише до того, що фінансовий тягар з колективного утримання будинку та прибудинкової території фактично перекладається на плечі інших співвласників, а не сприяє покращенню якості наданих послуг, оскільки ОСББ позбавлений можливості фінансувати свою діяльність (у тому числі з метою покращення якості послуг) за рахунок інших джерел, наприклад, капіталу чи цільових внесків засновників. Суд також звертає увагу відповідача, що він, згідно із статутними документами, як співвласник майна у багатоквартирному будинку не позбавлений права обирати та бути обраним - як до керівних органів (правління), так і до контрольних органів ОСББ (ревізійна комісія), і у такий спосіб контролювати діяльність об`єднання співвласників багатоквартирного будинку та належну якість послуг, які надаються таким об`єднанням. Щодо пропущених строків позовної давності, на які посилається сторона відповідача як на підставу для відмови у позові, суд зазначає, що позивач просить стягнути внески за період з квітня 2019 року по серпень 2024 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з положеннями пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Крім того, відповідно до пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану Оскільки строк дії карантину неодноразово продовжувався з 12.03.2020 до 01.07.2023, зокрема, в період нарахування заборгованості (строк нарахування з квітня 2019 року по серпень 2024 року), а також з урахуванням того, що 24.02.2022 в Україні було введено воєнний стан, який до цього часу не припинено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відтак, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Оскільки розгляд справи здійснюється у спрощеному провадженні, що не передбачає проведення судових дебатів, представник позивача в судовому засіданні 17.07.2025 заявив клопотання щодо вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Суд, беручи до уваги характер спору, його значення для сторін та кількість судових засідань, дійшов висновку про наявність підстав для призначення додаткового судового засідання для вирішення питання про судові витрати, та встановити сторонам строк до 22 липня 2025 року (включно) для подання відповідних доказів.

Outcome: approved