Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03.07.2024 р. у цивільній справі за позовом прокурора першого заступника керівника Маріупольської окружної прокуратури Костянтина Хаменушка в інтересах держави в особі Нікольської селищної ради Маріупольського району Донецької області до [PERSON] , Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» про витребування земельної ділянки та скасування рішення про державну реєстрацію права оренди відмовлено повністю. У заяві про ухвалення додаткового рішення від 08.07.2024 р., яка надійшла через «Електронний суд», представник відповідача 2 адвокат Сіріньок О.М. просить суд ухвалити додаткове рішення, яким сягнути з позивача на користь відповідача 2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5\~000 (п`ят тисяч) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань, посилаючись в обґрунтування на те, що 03.07.2024 р. судом було ухвалено судове рішення в даній справі, 08.07.2024 р. через кабінет «Електронний суд» представник відповідача 2 подала заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, до якої було долучено докази понесених витрат (договір про надання правової допомоги №23Д095317 від 14.02.2023 р., додаткову угоду №1 від 14.02.2023 р. до договору №23Д095317 від 14.02.2023 р., акт прийому передачі послуг від 03.07.2024 р., платіжна інструкція №645 від 05.07.2024 р. Прокурор в окремо наданих суду письмових запереченнях на заяву представника відповідача 2 адвоката Сіріньок О.М. просив суд відмовити у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу через недоведеність належним чином розумності, реальності та співмірності розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, які заявлені, а також через те, що позивачем у цій справі є Нікольська селищна рада Маріупольського району Донецької області, а прокурор здійснював представництво в суді законних інтересів держави, відтак, позивачем у справі є не прокурор, а Нікольська селищна рада Маріупольського району Донецької області, тому, на переконання прокурора, розподіл витрат повинен здійснюватися з урахуванням належного позивача. Необхідність виклику сторін або інших учасників справи в судове засідання відсутня. Розглянув заяву представника відповідача 2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі, суд дійшов до висновку про наявність підстав для її задоволення повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 430 цього Кодексу. Як встановлено судом, питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу не вирішено при ухваленні судового рішення, у зв`язку з чим підлягає вирішенню у передбаченому ст. 270 ЦПК України порядку. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Судом встановлено,\~що представник\~відповідача \~2\~дотримався вимог\~щодо строків\~звернення з\~заявою про\~відшкодування витрат\~на професійну\~правничу допомогу\~і подання\~відповідних доказів\~та на\~виконання частини\~восьмої статті\~ 141\~ЦПК України.\~ Дана заява з усіма додатками була направлена представником відповідача-2 прокурора, що підтверджується квитанцією про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС. Матеріалами справи\~підтверджується надання\~адвокатським бюро\~«Експерто креде»\~усіх видів\~правничої допомоги за актом прийому- передачі наданих послуг від 03.07.2024 р. Фактичні витрати відповідача 2 в розмірі 5\~000,00 грн. на професійну правничу допомогу у даній справі підтверджуються платіжною інструкцією №645 від 05.07.2024 р. Адвокат Сіріньок О.М. є представником відповідача 2 вданій справі за договором про надання правової допомоги та додатковою угодою до зазначеного договору від 14.02.2023 р. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. В акті\~ прийому-\~передачі \~від 03.07.2024р. представник відповідача-2 навів види правничої допомоги, яка була надана: представництво інтересів в суді першої інстанції (вивчення матеріалів справи, правовий аналіз ситуації, підготовка відзиву на позовну заяву, складання та направлення адвокатських запитів, підготовка письмових пояснень, представництво інтересів відповідача 2 в судових засіданнях, а також їх вартість (5\~000,00 грн.). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі\~ №922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.\~Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін\~(пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18). Отже,\~ виходячи з конкретних обставин даної справи (справа є не дуже складною, правова позиція відповідачем -2 не змінювалася, представником відповідача-2 підготовлений відзив на позовну заяву, клопотання про долучення доказів, заява про розподіл витрат на професійну правничу допомогу , справа розглянута за участі учасників справи 03.07.2024 р.), а також з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також виходячи з критерію розумності їхнього розміру, суд погоджується із слушністю доводів представника відповідача -2 про наявність підстав для стягнення 5\~000,00 грн. на професійну правничу допомогу, та присуджує до стягнення з позивача на користь відповідача - 2 до стягнення згадану суму. Щодо заперечень прокурора проти доводів заяви представника відповідача -2 про ухвалення додаткового рішення, то вказані заперечення не є слушними, виходячи з наступного. Як встановлено судом, при зверненні до суду з відповідним позовом та заявою про забезпечення позову саме прокурором сплачений судовий збір (Т. 1 а.с. 39, 29). Окрім цього, звертаючись з позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат (такого висновку дійшла Велика палата ВС у\~постанові\~від 5.10.2022 у справі № 923/199/21. ВП ВС зауважила, що під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Звертаючись до суду з позовом в інтересах держави в особі відповідного уповноваженого органу, прокурор не замінює цей орган у судовому процесі, однак і не виконує функцію його представництва, оскільки представляє державу та є окремим самостійним суб`єктом звернення).

Outcome: approved