Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

У грудні 2024 року ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 05 жовтня 20114 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договір № R52120135088В у відповідності до якого остання отримала кредит в сумі 211\~000,00 грн зі строком повернення кредитних коштів до 05.10.2018 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів (п.3.8 Кредитного договору) та у відповідності до Договору застави № R52120135088В від 05.10.2011 року було надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль NISSAN, модель QASHQAI 2.0, тип легковий хєтчбек, 2011 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до відповідача за кредитним договором № R52120135088В. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до відповідача за договором застави на предмет застави. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору ТОВ « Фінансова компанія « Довіра та Гарантія» звернулось до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави. Рішенням від 19 вересня 2017 року у справі № 235/3933/17 вказана позовна заява задоволено. Однак станом на день звернення до суду з позовною заявою рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області відповідачкою не виконано. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право вимоги до відповідача за договором застави на предмет застави. Таким чином, на теперішній час усі права кредитора за кредитним договором № R52120135088В від 05.10.2011 належать ТОВ «ФК «Прайм Альянс». Зазначає, що відповідач належним чином не виконує рішення суду, у зв`язку з чим, на підставі положень\~ст.625 ЦК України, позивач за період з 19 вересня 2017 року по 23 лютого 2023 року має право на 3% річних у розмірі 45\~812,00 грн., а також інфляційні втрати у розмірі 137\~958,33 грн. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача на свою користь 183\~770,33 грн, з яких: інфляційні втрати -137958,33 грн, 3% річних 45\~812,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 3\~028,00 грн. . Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Прайм Альянс» в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач про дату, час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей Мінсоцполітики, отриманих судом відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. За правилами п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки, які направлялися судом за зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] повернулися до суду, як неотримані відповідачем із зазначенням у довідці про причини повернення\~«адресат відсутній за вказаною адресою». Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зважаючи на відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. ст.\~223,\~280 ЦПК України. Судом встановлено, що 05 жовтня 20114 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та відповідачкою було укладено кредитний договір № R52120135088В у відповідності до якого остання отримала кредит в сумі 211\~000,00 грн зі строком повернення кредитних коштів до 05.10.2018 року. В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів (п.3.8 Кредитного договору) та у відповідності до Договору застави № R52120135088В від 05.10.2011 року було надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль NISSAN, модель QASHQAI 2.0, тип легковий хєтчбек, 2011 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Відповідно до п. 5.2.4 кредитного договору , у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за цим договором, банк має право без отримання додаткової письмової згоди позичальника за власним вибором здійснити будь які дії, направленні на виконання зобов`язань позичальника за цим договором, у тому числі звернути стягнення на заставлене майно за договорами забезпечення у будь який спосіб та/або одержати відшкодування з майна позичальника та/або звернутися до поручителів/гарантів та/або до колекторського агентства, відповідно до вимог чинного законодавства України та умов договорів забезпечення. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до відповідача за кредитним договором № R52120135088В. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зн, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до відповідача за договором застави на предмет застави. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору ТОВ « Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2017 року задоволено позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль NISSAN, модель QASHQAI 2.0, тип легковий хєтчбек, 2011 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ « Фінансова компанія « Гарантія та Довіра» у розмірі 344\~483,87 грн та розмір сплаченого судового збору 5\~167,25 грн за кредитним договором № R52120135088В від 05 жовтня 2011 року ( а.с.26-28). 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право вимоги до відповідача за договором застави на предмет застави. В матеріалах справи відсутні і під час розгляду справи сторонами не надано будь-яких доказів виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 вересня 2017 року відповідачем. Частиною\~першою\~статті\~526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина\~перша\~статті\~530 ЦК України). Згідно з частиною\~першою\~статті\~598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття\~599 ЦК України). Відповідно до частин\~першої\~та\~другої\~статті\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад"\~ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною\~першою\~статті\~1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття\~610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття\~611 ЦК України). Частиною\~першою\~статті\~1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини\~другої\~статті\~625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею\~625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно з частиною\~другою\~статті\~625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. За змістом правового висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною\~другою\~статті\~625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591 цс 18), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79 гс 19) вказувала про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті\~625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. При цьому, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. Аналогічна правова позиції викладена у постанові Верховного Суду № 914/712/16 від 12.03.2018 року. Таким чином, оскільки, відповідач не виконує рішення суду, з нього на користь позивача слід стягнути 3% річних та інфляційні втрати. При цьому, за основну при розрахунку суд бере заборгованість, яка стягнута судом саме за тілом кредиту у розмірі 150\~656,24 оскільки, нарахування 3% річних та інфляційних втрат на договірні відсотки та індекс інфляції та 3% річних, які також були стягнуті рішенням суду, чинним законодавством не передбачено. Разом з тим, договірні відсотки за користування кредитними коштами, не є грошовим зобов`язанням, в розумінні ст. 625 ЦК України, а є винагородою кредитора за правомірне користування боржником позикою (кредитом), згідно приписів ст.ст. 536, 1048 ЦК України. Що стосується періоду розрахунку, суд зазначає, що відсутні правові підстави для нарахування 3% річних та інфляційних втрат починаючи із дня введення на території України воєнного стану (24 лютого 2022 року), оскільки відповідно до п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254 цс 19) Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що аналіз змісту норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті\~625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті\~625 ЦК України\~виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Враховуючи використання\~позивачем періоду\~нарахування штрафних\~санкцій,\~а саме\~з 19.09.2017\~року по\~23.02.2023\~року для\~розрахунку,\~тому суд\~здійснює самостійний\~розрахунок 3%\~річних та\~інфляційних втрат\~починаючи з\~19.09.2020\~по 23.02.2022 року (день, якому передує запровадження воєнного стану в Україні), беручи за основу для нарахування заборгованість за тілом кредиту у розмірі 150\~656,24 грн. Показники індексу інфляції: Останній період (19.09.2020 - 23/02/2022) індекс інфляції вересень жовтень 2020 101,00; листопад 2020 101,30; грудень 2020 100,90; січень 2021 101,30; лютий 2021 101,00; березень 2021 101,70; квітень 2021 100,70; травень 2021 101,30; червень 2021 100,20; липень 2021 100,10; серпень 2021 99,80; вересень 2021 101,20; жовтень 2021 100,90; листопад 2021 100,80; грудень 2021 100,60; січень 2022 101,30; лютий 2022 101,60. Розрахунок здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Розрахунок інфляційних втрат: IIc(101,00 : 100)x(101,30 : 100)x(100,90 : 100)x(101,30 : 100)x(101,00 : 100)x(101,70 : 100)x(100,70 : 100)x(101,30 : 100)x(100,20 : 100)x(100,10 : 100)x(99,80 : 100)x(101,20 : 100)x(100,90 : 100)x(100,80 : 100)x(100,60 : 100)x(101,30 : 100)x(101,60 : 100)= 1.16890269. Інфляційне збільшення: 150\~656,00х1.16890269-150\~656,00 =25\~446,20 грн. 3% річних Розрахунок здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання:Кількість днів у періоді Сума з 19.09.2020\~до 31/12/2020\~150\~656,00\~x\~3\~%\~x\~104:\~366\~:\~100\~=\~1\~284,28\~ грн; з 01/01/2021 до 23.02.2022 150\~656,00 x 3 % x 419: 365: 100 = 5\~188,34. Всього 3% річних 6\~472,63 грн. Таким чином,суд вважає,що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення, а саме за період з 19 вересня 2020 року по 23 лютого 2022 року, що становить 6\~472,63 грн.\~3% річних та 25\~446,20 грн. - інфляційних втрат, що слід стягнути з відповідача. Крім того, згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, при розподілі судових витрат судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 525,93 грн. сплаченого судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial