Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник позивача посилався на те, 12 лютого 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» (первісний кредитор) та відповідачем укладено кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Під час укладення кредитного договору сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема розмір кредиту в сумі 6300,00 грн., валюту надання, строк дії договору та порядок кредитування. На виконання умов кредитного договору, 12 лютого 2024 року первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ «Платежі Онлайн» на платіжну картку № [NUMBER] . Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. Оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі 43794,60 грн. 21.10.2024 року між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого позивачеві відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідач жодних дій щодо повернення кредитних коштів не вживає, позивач через свого представника просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 00-9624571 від 12 лютого 2024 року у розмірі 43794,60 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Процесуальні дії у справі Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 03 червня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача - фізичної особи. Вказаною ухвалою судді, також задоволено клопотання представника позивача про витребування від АТ КБ «ПриватБанк» доказів. Позиції сторін і їх явка до суду Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно кожного разу, згідно позовної заяви просив провести розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання та публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причин свого неприбуття не повідомляв, будь-яких заяв чи то клопотань не направляв. При цьому, відповідач причин своєї неявки до суду не вказував, будь-яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, не направляв, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належно в силу положень ч. 9 ст. 10, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування усіх передумов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач двічі повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи на з`явився, причин своєї неявки не вказав, відзив на позов не подав, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, із посиланням на докази, що наявні у справі У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого. Зокрема, суд установив, що 12 лютого 2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та відповідачем було укладено договір кредитної лінії № 00-9626571, відповідно до пункту 1.2 сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає 6000 грн. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) становив 365 календарних днів, а позичальник зобов`язався повернути кредит кредитору 06 лютого 2025 року (п. 1.3 договору кредитної лінії). Відповідно до пункту 1.4.1 договору кредитної лінії стандартна процентна ставка складає 2,47% від суми кредиту за кожний день користування кредитом та застосовується у межах строку дії кредитної лінії, визначеної п. 1.3 цього договору. У відповідності до п. 1.5 договору кредитної лінії за надання кредиту, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 5,00% від суми кредиту, що складає 300 грн. Згідно договору кредитної лінії також зазначено орієнтовну реальну річну процентну ставку за стандартною процентною ставкою на дату укладення договору, що становить 926,43% (п. 1.7 договору) та орієнтовну загальну вартість кредиту за стандартною процентною ставкою на дату укладення договору, що становить 59652 грн. (п. 1.8 договору). Умовами п. 2.8 договору кредитної лінії передбачено, що кредитодавець зобов`язаний надати кредит у дату надання/видачі кредиту 12 лютого 2024 року в сумі 6000 грн., яка перераховується на рахунок позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідно до п. 7.3 договору кредитної лінії позичальник підтвердив, що йому було в чіткій та зрозумілій формі надано актуальну та достовірну інформацію, передбачену статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також інформацію про фінансову послугу та кредитодавця у визначеному законодавством обсязі, достатньому для прийняття позичальником свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання та ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті за посиланням: https://treba.credit/finansovi-poslugy/. Згідно умов п. 7.18 договору кредитної лінії укладанням цього договору сторони домовились, що до правочину застосовуються положення Закону України «Про електронну комерцію». Договір кредитної лінії № 00-9624571 від 12 лютого 2024 року підписано [PERSON] за допомогою одноразового ідентифікатора 88284. Крім того, основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, платежі та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти викладено у паспорті споживчого кредиту, який також підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Судом також досліджено Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит» (нова редакція), затверджені наказом директора ТОВ «Макс Кредит» № 05-01/24 від 05 січня 2024 року. Згідно довідки про ідентифікацію вбачається, що [PERSON] , з яким укладено договір 00-9624571 від 12 лютого 2024 року ідентифікований ТОВ «Макс Кредит» Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснено за допомогою одноразового ідентифікатора 88284. Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» № 1289/10 від 30 жовтня 2024 року та додатком до зазначеної інформаційної довідки підтверджується проведення успішних транзакції, зокрема проведення 12 лютого 2024 року транзакції № 40775-46007-89674 в розмірі 6000 грн. на картку клієнта [PERSON] № [NUMBER] відповідно до договору № 00-9624571. Як вбачається з повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» від 12 червня 2025 року на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . Крім того АТ КБ «ПриватБанк» надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 12 лютого 2024 року по 17 лютого 2024 року, яка містить зарахування на суму 6000 грн. Проте, як слідує із матеріалів справи, відповідач умов укладеного договору кредитно лінії не виконав, зокрема, жодного платежу за ним з метою погашення кредитної заборгованості не здійснив, внаслідок чого станом на 15 травня 2025 року має заборгованість в розмірі 43794,60 грн. із яких: 6300,00 грн. - прострочене тіло, 37494,60 грн. - прострочені відсотки. Розмір, порядок нарахування та період нарахування заборгованості [PERSON] також відображено у розрахунку заборгованості за кредитним договором № 00-9624571 від 12 лютого 2024 року. Крім того, судом встановлено, що 31 жовтня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «Макс Кредит» укладено договір факторингу № 2110224-МК/Ейс за умовами якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Умови договору факторингу були виконані обома сторонами про що суд робить висновок із наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій ТОВ «ФК «Ейс» та витягу з реєстру боржників. Тим самим суд встановив, що до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором, який є предметом цього судового розгляду. Тож, вирішуючи справу по суті, суд ураховував наступне. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] існували зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049\~ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу як кредитної операції міститься у статті 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відповідно до якої факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, у ракурсі установлених фактичних обставин щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, ураховуючи наведені вище правові норми, які регулюють відносини, що виникли між сторонами, суд вважає правомірними вимоги позивача. При цьому, суд перевірив правильність нарахування позивачем усіх складових заборгованості, як то, щодо заборгованості за тілом та відсотками, нарахованими згідно умов договору на дійсну заборгованість відповідача і вважає ці розрахунку вірними, позаяк, вони відповідають вимогам закону. Отже, суд робить висновок, що права позивача порушені відповідачем через невиконання ним умов укладеного кредитного договору та непогашення дійсної заборгованості, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що запропонований позивачем, тобто, шляхом стягнення на його користь установленої судом заборгованості, яка у цій справі є підтвердженою належними, допустимим і достовірними доказами, у тому числі й їх сукупністю. Як наслідок, цей позов підлягає до задоволення. Щодо питання розподілу судових витрат За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача належить стягнути 2422 грн. судового збору, що становить 100 відсотків задоволених вимог. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд керується правилами ст. 137 ЦПК України і вважає, що розмір цих витрат належно доведений і обґрунтований, оскільки в матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги від 07 квітня 2025 року, додаткова угода до договору про надання правничої допомоги від 07 квітня 2025 року, акт приймання-передачі наданих послуг, документи, що підтверджують надання професійної правової допомоги адвокатом; відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру цих витрат та недоведеність їх не співмірності, в зв`язку з чим не виходячи за межі позовних вимог, суд вважає, що ця вимога позивача підлягає повному задоволенню у розмірі, що ним визначений і доведений, а саме - у розмірі 7000,00 грн. Крім цього, суд не убачає підстав для відхилення аргументів представника позивача, на які він посилався у позовній заяві, оскільки всі вони визначені правильно і підлягають застосуванню до спірних правовідносин. З цих підстав,

Outcome: approved