Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

09.07.2024 представник ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська Агенція з повернення боргів» - Кудіна А.В. подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за договором позики №78136342 в розмірі 52 000,00 грн. та судовий збір у сумі 3028,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 11.07.2023 [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» уклали договір позики № 78136342, а на підставі договору факторингу № 14/06/21 укладеного 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТзОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів», право вимоги за таким кредитним договором перейшло до позивача ТОВ «ФК» ЄАПБ». Позивач вказує, що відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами він набув право вимоги до боржника [PERSON] , так як відповідач має непогашену заборгованість за кредитним договором у сумі 52000 грн., а також просить стягнути судові витрати по справі. Заочним рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30.09.2024 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором позики № 78136342 від 11.07.2023 у розмірі 52000,00 грн. (п`ятдесят дві тисячі гривень) і судові витрати. Ухвалою суду від 15.04.2025 заочне рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30.09.2024 у справі №446/1477/24 скасовано, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.04.2025 до суду надійшлов відзив на позовну заяву, а 14.07.2025 додаткові пояснення у справі, в яких представник відповідача просив відмовити повністю у задоволенні позовної заяви. В обгрунтування відзиву вказав, що [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації та на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» підлягає звільненню від сплати відсотків за кредитними договорами, а тому в цій частині позову необхідно відмовити. Також зазначив, що в даному випадку права і законні інтереси позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не є порушеними, а тому дана юридична особа не може бути позивачем у справі і, відповідно у задоволенні їх позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі. Більше того, позивачем не надано належних та допустимих доказів видачі відповідачу кредиту у заявленій сумі, а долучений до матеріалів справи договір факторингу не відповідає формі, яка встановлена додатками до вказаного договору. В судове засідання представник позивача не прибув, однак в поданій заяві просив суд розглядати справу без його участі, на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи, проти заочного розгляду не заперечив. Відповідач та його представник в судове засідання також не з`явились. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 11.07.2023 між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики № 78136342, у зв`язку з чим відповідачу було надано кредит у сумі 13000,00 грн. терміном на 30 днів з фіксованою процентною ставкою 2,5 %. (а.с.4-6) Згідно з п.1 договору позики, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату від суми позики. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. (а.с.9-10) Згідно п. 1.2. Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2; після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається). З витягу з реєстру боржників №13 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, видно, що сума заборгованості [PERSON] становить 52000,00 грн., з яких: 13000,00 грн. - заборгованість за основним боргом; 39000,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. (а.с.13). Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І Книги п`ятої та Глави 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ ЦК України. Як зазначено у ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що судом встановлено факт отримання [PERSON] коштів за кредитним договором № 78136342 від 11.07.2023 та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорах та у строки визначені сторонами, то суд дійшов висновку про підставність позову в частині стягнення суми заборгованості за кредитом. Розрахунок суми заборгованості відповідає умовам кредитного договору, докази зворотнього у суду відсутні. А враховуючи той факт, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступила право вимоги щодо відповідача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу і таке відступлення відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 512 та 513 ЦК України, то позов в цій частині підлягає до задоволення повністю, та сума яка підлягає до стягнення з відповідача становить 13000,00 грн. Щодо доводів відповідача про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не можна вважати належним доказом про наявність заборгованості, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне. Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Слід зазначити, що товариство не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, а відповідачем такий розрахунок заборгованості не спростований. Також, суд вважає необгрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження заперечення сторони відповідача, що долучений до матеріалів справи договір факторингу не відповідає формі, яка встановлена додатками до вказаного договору. Що стосується вимог позивача щодо стягнення відсотків за вказаним договором, суд зазначає наступне. Так, відповідач не визнає та заперечує проти стягнення з нього відсотків за вказаним кредитним договором, з огляду на положення п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей`закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції Українита законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. В частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц. Відповідно до листа Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142 документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки. Також документами, які підтверджують призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, можуть бути довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Згідно з довідки начальника штабу війсткової частини [NUMBER] від 06.03.2025, [PERSON] перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації з 28.03.2023 по теперішній час (а.с.57). Вказане також підтверджується долученим до матеріалів справи військового квитка [NUMBER] (а.с.58). Як вбачається з наданих відповідачем документальних доказів, [PERSON] є ветераном війни - учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] (а.с. 59). Таким чином, у період виконання умов кредитного договору, відповідач мав статус військовослужбовця Збройних Сил України та на нього поширювались пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто до відповідача не могла застосовуватись відповідальність у виді штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також був відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача [PERSON] відсотків за користування кредитом - відсутні. А тому, позов підлягає до часткового задоволення. Вирішуючи питання стягнення судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору, суд встановив наступне. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума задоволених вимог позивача складає 13000,00 грн. (13000*100:52000 =25%) та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 757,00 грн (3028*25:100=757).

Outcome: partial