Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Представник заявника - адвокат Мартинюк Ю.С. звернулася в грудні 2024 року до суду з заявою в якій просить встановити факт спільного проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в період часу з 1997 року до [INFO] однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у період з 1997 року до [INFO] [PERSON] , перебувала в фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , проживали однією сім?єю в квартирі [ADDRESS] та по [ADDRESS] . Місце проживання спадкодавця було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . За час проживання однією сім?єю вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту; крім того всі свята проводили в колі рідних та друзів. Померлий спілкувався з батьками та родичами позивачки, їздили до його батьків та родичів, погостювати. Разом з ними проживала дочка заявника від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого періоду свого життя [PERSON] хворів. Згодом стан здоров?я [PERSON] суттєво погіршувався і його постійно доглядала заявник. [INFO] у [PERSON] вдома стався серцевий напад, в результаті чого він помер. 14.04.2023 року заявниця особисто за свій рахунок здійснила поховання [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою [ADDRESS] та грошового вкладу в ПАТ «Ощадбанк». Вказану квартиру померлого за ппадковим договором серії 2-74 виданим 25.01.2021 року та посвідченим Третьою Херсонською державною нотаріальною конторою отримав 30.08.2023 року онук заявниці - [PERSON] . Грошовий вклад в ПАТ «Ощадбанк» не було внесено в спадковий договір. Грошовий вклад [PERSON] відкрив в ПАТ «Ощадбанк» в 2013 році у період проживання однією сім?єю з Заявницею. 17.08.2023 року заявниця звернулась до Державного нотаріуса Другої Херсонської нотаріальної контори Єрьоменко О.І із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . На підставі заяви Другою Херсонською нотаріальною конторою заведено спадкову справу №307/2023, а постановою Другої Херсонської нотаріальної контори від 28.11.2024 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Однією з підстав відмови у видачі свідоцтва про права на спадщину в постанові зазначено про відсутність доказів щодо відносин спадкодавця із спадкоємицею, у зв`язку із зазначеним вона звернулась до суду із цією заявою. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 24.12.2024 відкрито провадження у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.02.2025 витребувано докази. [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у їх заяві, крім того, зазначила, що проживала зі спадкодавцем 25 років разом, обоє були розлучені, спільних дітей у них не було. Встановлення даного факту їй необхідно для прийняття спадщини у виді спільного депозиту, який відкритий на ім`я спадкодавця, оскільки інших спадкоємців у [PERSON] немає. Представник заявника у судовому засіданні заявлені вимоги також підтримав, просив задовольнити. Представник Херсонської міської ради в судове засідання не з`явилася, надіслала суду письмові пояснення у яких зазначила, що надані заявником до матеріалів заяви докази не є достеменними доказами підтвердження факту який вона просить встановити. Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, надані докази, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Пункт 5 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 26.06.2023 року Білозерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Херсонському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 446. Лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] №82 від 11.04.2023 року було отримано заявником [PERSON] . Після смерті [PERSON] . Другою Херсонською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за №307/2023. З матеріалів спадкової справи №307/2023 до майна померлого [PERSON] , вбачається, що АТ «Ощадбанк» на запит Другої Херсонської державної нотаріальної контори від 17.08.2023 року №935/02-14 повідомляє, о на ім`я [PERSON] [INFO] , станом на 15.09.2023 року наявна інформація та рахунки у Херсонському обласному управлінні АТ «Ощадбанк». Постановою від 28.11.2024 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з відсутністю належних документів для встановлення родинних зав`язків заявника з померлим. Згідно акту опитування сусідів виданого головою ОСН №21 [PERSON] від 19.08.2024 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили, шо [PERSON] та [PERSON] проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки №2 від 19.08.2024 року виданої головою ОСН №21 [PERSON] , [PERSON] була зареєстрована та проживала без реєстрації за адресою: [ADDRESS] разом з [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про одруження видане 19.07.1980 року серії [NUMBER] . [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть видане 04.04.2025 року (повторно) відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) серії [NUMBER] . Згідно листа начальника Петропавлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 31.07.2025 року №616/31.22-08, Петропавлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на адвокатський запит [PERSON] № 92 від 30.07.2025 року повідомляє, що по відділу актові записи про шлюб та розірвання шлюбу на [PERSON] , [INFO] , відсутні. Після проведеної перевірки за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян за період 1997 року 11.04.2023 рік актові записи про шлюб та розірвання шлюбу на [PERSON] , не знайдено. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , яка є сусідка заявниці, будучи під присягою, зазначила, що з заявником та [PERSON] мала сусідські дружні відносини 25 років з 1997 року. Померлий заявницю називав дружиною, ніяких родичів, які б могли претендувати на спадок померлого не знає та не бачила. На похоронах [PERSON] була дочка заявниці, дітей у померлого немає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , яка є сусідка заявниці, будучи під присягою, зазначила, що з 1997 року заявниця проживала разом з [PERSON] як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу до смерті останнього, у них були гарні сімейні відносини, все робили разом, він називав заявницю дружиною. З долучених до матеріалів справи фотокарток вбачається, що заявниця з померлим проводили час разом, святкували спільні свята родини. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 5 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п. Практика Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що відносини де - факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатися сімейним життям; що якщо заявники прожили спільно близько 15 років, вони складають сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зав`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом». Відповідно до ст. 1264 ЦК України спадкоємцями четвертої черги спадкування є особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Законодавчо процедура доведення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не регламентована, відповідно встановлення вказаного факту позасудовим шляхом неможливо, що у свою чергу створює перешкоди для оформлення спадкових прав. В п. 21 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 зазначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18) зроблено висновок, що «для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю». Згідно з абзацом 1 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Постановою Верховного Суду від 17.06.2021 у справі № 489/5982/17 (за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) встановлено, норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, які існували до 01 січня 2004 року, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав і обов`язків, що виникли після набуття ним чинності. Положення КпШС України не містили норми про спільне проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Зазначене положення передбачене статтею 74 СК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року. Так, [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 1997 року, що ґрунтується на вищезазначених вимогах закону. Також, вищезазначеною постановою встановлено, що обов`язковою умовою для визнання однією сім`єю чоловіка і жінки, які не перебувають в зареєстрованому шлюбі, крім власне факту спільного проживання, є ведення ними спільного побуту, господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Належним чином оцінивши надані докази та встановивши обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, суд дійшов до висновку, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в період часу з 1997 року до [INFO] проживали однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільний побут, що підтверджується зібраними по справі письмовими доказами, копіями фотознімків, показами свідків. Судом зазначається, що заявнику встановлення відповідного юридичного факту необхідно для отримання права на спадщину за законом у четверту чергу після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] та чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту. В зв`язку з наведеним суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі а саме вважає можливим встановлення факту спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] померлого [INFO] з 1997 року по день смерті остатнього. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета справи, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Outcome: approved