Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

У червні 2024 року [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на непрацездатного члена подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що 30 березня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON] 2 жовтня 2023 року вона була доставлена каретою швидкої допомоги до Київської міської клінічної лікарні №18. Після проведення обстежень було діагностовано гостре порушення мозкового кровообігу (інсульт) за ішемічним типом в вертебро-базилярному басейні на фоні ДЕП 11 ст., ГХ ІІ ст. у вигляді помірного вестибуло-тактичного синдрому, цефалічного синдрому, зорових порушень. На стаціонарному лікуванні перебувала до 16 жовтня 2023 року. Після проходження курсу лікування вона фактично втратила працездатність. Зазначає, що й надалі спостерігаються скарги на головний біль, запаморочення, порушення мови, ослаблення уваги та памяті, неможливість самостійного пересування. скарги на підвищений артеріальний тиск. Також зазначила, що у зв?язку з неможливістю продовжувати трудову діяльність, вона не може самостійно забезпечити собі встановленого законом прожиткового мінімуму, а відповідач відмовляється давати їй гроші, мотивуючи це тим, що він їх самостійно заробляє. Відповідач є працездатним, працює стрільцем взводу охорони військової частини [NUMBER] . На даний момент відповідач аліменти нікому не сплачує. Отже, він має змогу сплачувати кошти на її утримання. Просить суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання її у розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше одного прожиткового мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду. Ухвалою судді від 04.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Конверт, який направлявся відповідачу повернувся до суду без вручення за закінченням терміну зберігання. На день ухвалення рішення, відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 30.03.2012 укладено шлюб відідлом державної реєстрації актів цивільного стану Сокальського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №42 від 30.03.2012. Згідно виписки із медичної картки стаціонарного хворого №230903\\10304 КНП «Київської міської клінічної лікарні №18» [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні в інсультному відділенні з 02.10.2023 по 16.10.2023. Згідно ч.4 ст. 76 Сімейного кодексу України, якщо у зв`язку з вихованням дитини, веденням домашнього господарства, піклуванням про членів сім`ї, хворобою або іншими обставинами, що мають істотне значення, один із подружжя не мав можливості одержати освіту, працювати, зайняти відповідну посаду, він має право на утримання у зв`язку з розірванням шлюбу і тоді, якщо є працездатним, за умови, що потребує матеріальної допомоги і що колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання у цьому випадку триває протягом трьох років від дня розірвання шлюбу. У правовій позиції Верховний суд (постанова від 13.04.2016 року справа № 6-3066цс15) зазначив, що за положеннями ч. 2 ст. 75 СК України право та утримання аліменти має той із подружжя, який потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином, право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Сам факт непрацездатності одного з подружжя не зумовлює виникнення у другого з подружжя обов`язку надання йому утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 4 ст. 75 СК України один із подружжя є таким, що потреб матеріальної допомоги, якщо заробітна та, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином позивачем не доведена та обставина, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, а також доказів тих обставин, що вона потребує матеріальної допомоги. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Outcome: dismissed