Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

1.Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Мілоан»\~Ушакевич М.П.\~звернулася в\~суд із\~вказаним вище\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 20.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №102294624, шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору сума (загальний розмір) кредиту становить 7000 грн. Кредит надається загальним строком на 345 днів за умови виконання позичальником графіку платежів, з 20.07.2024 року. Строк на який надається окрема частина кредиту встановлюється графіком платежів. Остаточний термін (дата) повернення кредиту, сплати комісії та процентів за користування кредитом: 30.06.2025 року. Договором кредиту передбачено, що комісія за надання кредиту: 340 грн, яка нараховується одноразово в момент видачі кредиту. Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Позикодавець на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти у сумі 7000 грн, шляхом перерахування на картковий рахунок, котрий надано позичальником та міститься в реквізитах договору кредиту. Зазначала, що в свою чергу, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з неповерненням заборгованості за договором про споживчий кредит №102294624 від 20.07.2024 року, станом на дату здійснення розрахунку, заборгованість [PERSON] становить 28111,24 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 6720 грн; заборгованості по відсотках 14051,24 грн; заборгованості по комісії за видачу кредиту 340 грн; штрафних санкцій 7000 грн. Вказувала на те, що укладення електронного договору відбулося шляхом надходження одноразового ідентифікатора (723969) на мобільний телефонний номер [PERSON] [NUMBER] . Договір укладений в електронному варіанті та з електронним підписом. Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна, особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. З огляду на викладене, просила суд стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» суму заборгованості в розмірі 28111,24 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом 6720 грн; заборгованості по відсотках 14051,24 грн; заборгованості по комісії за видачу кредиту 340 грн; штрафних санкцій 7000 грн. Крім цього просила стягнути судові витрати на правничу допомогу у розмірі 7100,00 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. 06.06.2025 року [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказував, що він, як відповідач, не визнає позовні вимоги у цій справі, мотивуючи це тим, що відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Нарахована банком комісія, на його думку, є платою за обслуговування кредиту, а тому банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Отже, несправедливим є положення договору про споживчий кредит щодо встановлення плати за обслуговування кредиту, що є підставою для визнання таких положень недійсними. Крім цього, відповідач вказував на те, що у позивача відсутні правові підстави для стягнення штрафних санкцій у розмірі 7000 грн, оскільки згідно п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на зазначене, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. 2.Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 29.05.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено її до розгляду та визначено учасникам справи строки для подання до суду заяв по суті. Представник позивача ТОВ «Мілоан» у судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити без участі позивача та його представника. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, будь-яких клопотань до суду не подавав. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають до часткового задоволення, з огляду на таке. 3.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що 20.07.2024 року [PERSON] оформив заяву на отримання кредиту №102294624 за допомогою веб-сайту, вказавши платіжну картку на яку має бути перерахована сума кредиту: [NUMBER] , банк що випустив картку: [NUMBER] . 20.07.2024\~року між\~ТОВ «Мілоан»\~та [PERSON] \~було укладено\~договір про\~споживчий кредит\~№102294624. Укладення електронного договору відбулося шляхом надходження одноразового ідентифікатора (723969) на мобільний телефонний номер [PERSON] [NUMBER] . Згідно вказаного договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2 договору, позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4 договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника (п.п.1.1 п.1 договору). Типом кредиту є кредит. Відповідно до п.п.1.2 п.1 договору сума (загальний розмір) кредиту становить 7000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 345 днів з 20.07.2024 року (дата надання кредиту) (п.п.1.3 п.1 договору). Згідно п.п.1.5.1 договору, комісія за надання кредиту: 391,00 грн, яка нараховується за ставкою 5,75 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, нараховуються за ставкою 255,50 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом (п.п.1.5.2 п.1 договору). Проценти за користування кредитом протягом решти строку кредитування нараховуються за стандартною процентною ставкою 511,00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту починаючи з другого розрахункового періоду (п.п.1.5.3 п.1 договору). Нараховані згідно п.п.1.5.2 та 1.5.3 п.1 договору проценти за користування кредитом за весь строк кредитування складатимуть 26283,60 грн. Згідно п.п. 1.6. п. 1 договору, тип процентної ставки: фіксована. Згідно п.п.2.1 п.2 договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Відповідно до п.п.6.4 п.6 кредитного договору, укладення кредитодавцем кредитного договору з позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавцем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Позивач ТОВ «Мілоан» у свою чергу умови договору виконав в повному обсязі та перерахував суму кредиту 7000,00 грн на карту вказану позичальником при оформленні заяви на отримання кредиту, що підтверджується довідкою №7/7736 від 21.02.2025 року, виданою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про успішність операції, згідно договору з ТОВ «Мілоан» №27052020 від 27.05.2020 року, ID платежу 1442337926. Згідно розрахунку заборгованості за договором про споживчий кредит №102294624 від 20.07.2024 року, станом на 17.02.2025 року у [PERSON] , внаслідок невиконання умов договору, виникла заборгованість у сумі 28111,24 грн, що складається із заборгованості за кредитом: 6720,00 грн, заборгованості по відсоткам:14051,24 грн, заборгованості по комісії за видачу кредиту: 340,00 грн, штрафних санкції: 7000,00 грн. 4.Мотивована оцінка аргументів сторін, порушення прав. Суд вважає, що позивач довів факт виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами, зокрема, шляхом укладання електронного кредитного договору між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , позивач належним чином виконував свої обов`язки по наданню кредиту, а відповідач [PERSON] отримавши кредитні кошти, належним чином свої зобов`язання за кредитом не виконує. При цьому доводи відповідача про те, що нарахована банком комісія є платою за обслуговування кредиту, а тому банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник, суд визнає помилковими, оскільки як вбачається з умов договору, комісія у розмірі 391,00 грн є платою пов`язаною з наданням кредитних коштів, а не з обслуговуванням кредитної заборгованості, включаючи плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць, як про це зазначив відповідач у своєму відзиві. Разом з тим, суд погоджується з доводами відповідача [PERSON] щодо відсутності підстав для стягнення штрафних санкцій у розмірі 7000,00 грн, оскільки згідно п. 18 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного Кодексу України - під час воєнного стану та протягом 30 днів після його завершення позичальник не несе відповідальності у разі прострочення платежів за кредитом. Фінансовій установі заборонено нараховувати неустойку (штраф, пеню) або інші платежі, які за своєю суттю є платою за прострочення платежів, а всі такі платежі, нараховані з 24 лютого 2022 року, підлягають списанню. Це правило застосовується до усіх кредитів як споживчих, так і підприємницьких. Верховний Суд при розгляді питання застосування пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у подібних правовідносинах (постанова від 31 січня 2024 року у справі № 183/7850/22 (провадження № 61-14740св23)) зробив такі висновки: "Законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2\~статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. З огляду на викладене вище, позовні вимоги ТОВ «Мілоан» у частині стягнення з відповідача [PERSON] штрафних санкцій у розмірі 7000,00 грн не підлягають задоволенню. 5.Норми права, які застосував суд. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 6.Судові витрати. Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково на суму 21111,24 грн, відповідно з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог: заявлено вимоги на суму 28111,24 грн, що становить 100%, а задоволено вимоги у сумі 21111,24, що становить 75,1 %; сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп, становить 100%, відповідно стягненню по сплаті судового збору підлягає сума у розмірі 1819,20 грн, що становить 75,1 % від розміру задоволених позовних вимог. Крім цього, при зверненні до суду з даною позовною заявою, позивачем понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 7100 грн, що підтверджується: копією договору №16012025 про надання правової допомоги від 16.01.2025 року; додатковою угодою №1 до договору №16012025 про надання правничої допомоги від 16.01.2025 року; реєстру боржників №1 до договору №16012025 про надання правничої допомоги від 16.01.2025 року; копією акту приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №160122025 від 16.01.2025 року; платіжною інструкцією №15888 від 29.04.2025 року. Відповідно до п.п.1,2 ч.2, ч.3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц. У той же час, під час розгляду справи про неспівмірність витрат позивача на правову допомогу, клопотання про їх зменшення відповідачем не заявлялося. Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що судові витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у сумі 7100 грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. 15, 16, 205, 207, 526, 527, 530, 610, 612, 626-628, 1046, 1050, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 274, 275, 279, 354, п.15.5, 18 Перехідних положень ЦПК України, суд,

Outcome: partial