Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін. [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра з позовною заявою до [PERSON] , де третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, про звільнення майна з-під арешту, в якій просила суд звільнити з під арешту квартиру [ADDRESS] , що належить позивачці [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] )( реквізити обтяження (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 4911672, 04.04.2007 року о 16:31:50 за № 4911672 реєстратором Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, підстава обтяження ухвала б/н Нарсуда, Амур-Нижньодніпровський р-н, додаткові дані: архівний номер 8866DNIPER1, архівна дата 30.07.1997 року, дата виникнення 13.09.1993 року, №реєстр 858-21, внутр. № 7801153F28EE452E4BC), в обґрунтування позовних вимог посилаючись на те, що 14.07.1993\~р.\~ вона\~отримала ордер\~на житлове\~приміщення в\~будинку житлового\~будівельного кооперативу\~№ 425,\~а саме\~3-х\~кімнатну квартиру\~по [ADDRESS] \~на склад\~сім`ю з\~3\~осіб \~ [PERSON] ,\~члена ЖБК,\~ [PERSON] \~на той\~час її\~чоловіка,\~ [PERSON] \~її доньку. Квитанціями від\~16.05.1991\~р.,\~08.10.1992\~р.,\~14.05.1993\~р.\~позивач \~сплатила внески\~ЖБК №\~417,\~ після\~чого отримала\~право власності\~на квартиру.\~В подальшому\~відповідач звернувся\~до народного\~суду Амур-Нижньодніпровського\~району м.\~Дніпропетровська з\~позовами про\~розірвання шлюбу\~та поділу\~майна (розділ\~паю,\~визначення порядку\~користування квартирою,\~вселення). 11.11.1993\~р.\~ судом\~справа про\~розірвання шлюбу\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~розглянута,\~ позов\~задоволено (згідно\~О-СК\~обліково-статистичної\~картки на\~цивільну справу\~N?2-1362/1993\~в подальшому\~перереєстровано на\~2-20/94.). 14.09.1993\~р.\~ позивачем\~отримано свідоцтво\~про розірвання\~шлюбу,\~після розірвання\~шлюбу їй\~присвоєно прізвище\~ [PERSON] . 23.05.1994\~р.\~між позивачем\~та відповідачем\~укладено договір,\~позивач відмовляється\~від права\~власності на\~квартиру,\~а відповідачка\~сплачує йому\~188\~000\~000\~карбованців,\~його також\~було надано\~у справу,\~яка 21.12.1994р.,\~під головуванням\~судді Кіктенко\~Л.М.\~була розглянута,\~наслідки розгляду\~справи -\~позов залишено\~без розгляду,\~рішення набрало\~законної сили\~31.12.1994\~року.\~В межах\~цієї справи\~і було\~накладено арешт\~на квартиру\~ [ADDRESS] .\~Копію ухвали\~про накладення\~арешту надати\~неможливо,\~у зв`язку\~з її\~відсутністю в\~суді та\~архіві,\~що підтверджується\~відповідями на\~адвокатські запити\~до Амур-Нижньодніпровського\~районного суду\~міста Дніпра,\~Дніпропетровського обласного\~нотаріального архіву\~ та\~Четвертої дніпровської\~державної нотаріальної\~контори.\~Під час\~залишення позову\~ [PERSON] \~без розгляду\~та після\~набрання ухвалою\~суду законної\~сили,\~арешт судом\~скасовано не\~було. В серпні\~2024\~р.\~ позивач\~звернулася до\~Центру надання\~адміністративних послуг\~з питання\~реєстрації місця\~проживання своєї\~доньки за\~адресою квартири\~ [ADDRESS] ,\~що є\~власністю позивачки,\~та отримала\~відмову у\~зв`язку з\~тим,\~що згідно\~з відомостей\~є Єдиного\~реєстру заборон\~відчуження об`єктів\~нерухомого майна\~на квартиру\~позивача накладено\~арешт (архівний\~запис),\~реєстраційний номер\~обтяження 4911672,\~04.04.2007\~року о\~16:31:50\~за №\~4911672\~реєстратором Державний\~нотаріальний архів\~в Дніпропетровській\~області,\~підстава обтяження\~ухвала б/н\~Нарсуда,\~Амур-Нижньодніпровський\~р-н,\~додаткові дані:\~архівний номер\~8866DNIPER1,\~архівна дата\~30.07.1997\~року,\~дата виникнення\~13.09.1993\~року,\~№ реєстр\~858-21,\~внутр.\~№ 7801153F28EE452E4BC. Виходячи з вищевикладеного та беручи до уваги те, що ухвала Народного суду АНД району м. Дніпропетровська про залишення позову набрала законної сили та арешт судом скасовано не було, право позивачки порушено на сьогодні, у позивачки є всі підстави для звернення до суду з цим позовом. Представник позивача в окремо поданій суду заяві просив суд про розгляд справи у відсутності представника позивача та позивача, просив суд задовольнити позов повністю. Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 280 ЦПК України). Представник третьої особи - Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника. Процесуальні дії у справі: -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2024 р. відкрито провадження у справі; -- ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 24.01.2025 р. витребувані докази: з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори витребувано копію ухвали про накладення арешту на квартиру б/н нарсуду АНД району міста Дніпропетровська; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 21.07.2025 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. ІІ.\~Фактичні обставини\~справи та\~зміст спірних\~правовідносин,\~ з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що згідно свідоцтву про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , яке виданл виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради від 21.10.2004 р., квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності. Право власності зареєстровано в КП «ДМБТІ» 28.11.2005 року, реєстраційний номер 12916069. В серпні 2024 р. позивач звернулася до Центру надання адміністративних послуг з питання реєстрації місця проживання своєї доньки за адресою квартири [ADDRESS] , що є власністю позивача, та отримала відмову у зв`язку з тим, що згідно з відомостей є Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на квартиру позивачки накладено арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 4911672, 04.04.2007 року о 16:31:50 за № 4911672 реєстратором Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області, підстава обтяження ухвала б/н Нарсуда, Амур-Нижньодніпровський р-н, додаткові дані: архівний номер 8866DNIPER1, архівна дата 30.07.1997 року, дата виникнення 13.09.1993 року, № реєстр 858-21, внутр. № 7801153F28EE452E4BC. Згідно відповіді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.08.2024 р. № 8.10/847/24 на адвокатський запит було отримано наступну інформацію: «Провівши перевірку архівних, алфавітних реєстрів за період з 1993-1995рр. було встановлено, що дійсно в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська була зареєстрована цивільна справа у 1993 році за N?2-1272 за позовом (мовою оригінала) [PERSON] , к [PERSON] , о разделе имущества). Згідно Обліково-статистичної картки на цивільну справу N?2-1272/93 встановлено, що справа надійшла 27.09.1993 року до суду вперше, позивач (мовою оригіналу [PERSON] ), відповідач (мовою оригіналу: [PERSON] ), суть і сума позову (мовою оригіналу: раздел имущества, р/б.). Справа була призначена до розгляду 20.10.1993 року, розглянута 02.02.1994 року, позов задоволено, суть рішення(ухвали суду) мовою оригіналу: (за р/б по 45.000 крб. С каждого вз. с ист,. в пользу отв. 231.148 крб.). Рішення набрало законної сили 12.02.1994 року, згідно О-СК (обліково-статистичної картки на цивільну справу N?2-1272/1993) «справу було призначено до розгляду у вищестоящому суді по скарзі, протесту на 04.04.1994 р.» Цивільна справа N?2-1272/1993 р., була перереєстрована на N?2-189/94. Відповідно до О-СК (обліково-статистичної картки) встановлено що судовим рішенням апеляційної інстанції рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська було скасовано, справа направлена на новий розгляд до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Надійшла справа до суду 13.04.1994 р., була заресстрована N?2-710/1994р., вподальшому перереєстрована на N?2-180/95.Також встановлено що 28.09.1994 року було поставлено ухвалу під головуванням судді Кіктенко Л.М., за позовом (мовою оригіналу: [PERSON] к [PERSON] о разделе имущества.), відповідно до якої - залишено без розгляду позовну заяву (мовою оригіналу: [PERSON] по иску к [PERSON] о разделе имущества). Згідно О-СК (обліково-статистичної картки на цивільну справу N?2-710/1994) в подальшому перереєстрована на N?2-180/95 встановлено: Справа по суті була розглянута 21.12.1994р., під головуванням судді Кіктенко Л.М., наслідки розгляду справи - позов залишено без розгляду, рішення набрало законної сили 31.12.1994 року. Надати копію рішення, та ухвали про накладення арешту по справ неможливо у зв?язку із відсутністю в приміщенні архіву суду оригіналу рішення та ухвали про накладення арешту. В приміщенні архіву суду зберігається лише ухвала від 28.09.1994 року(оригінал), а також О-СК (обліково-статистичні картки на цивільну справу N?2-1272/1993 в подальшому перересстрована на 2-189/94), та (062-710/1994 в подальшому перереєстрована на N?2-180/95.) Також в ході перевірки було встановлено що в провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, була зареєстрована під N?2-1362/1993 року, в подальшому була перереєстрована на N?2-20/94, справа надійшла до суду за підсудністю з іншого суду 02.11.1993 року, розглянута 11.11.1993 року., наслідки розгляду справи - позов задоволено, (згідно О-СК обліково-статистичної картки на цивільну справу N?2-1362/1993 в подальшому перереєстровано на 2-20/94.) Надати копію судового рішення по вищезазначеній справі неможливо у зв?язку із відсутністю в приміщенні архіву суду оригіналу рішення. На підставі відповіді з Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області від 23.08.2024 р. №1397/01-21 отримано наступну інформацію: «згідно ст. 35 Закону України «Про нотаріат» державні нотаріуси в державних нотаріальних архівах видають дублікати і засвідчують вірність копій і виписок з документів, які зберігаються в справах цих архівів. Вчинення будь-яких інших нотаріальних дій державними нотаріальними архівами законом не передбачено, повноважень про накладання та зняття заборони відчуження (арештів) нерухомого майна державні нотаріуси державних нотаріальних архівів не мають.Згідно Закону України «Про нотаріат», Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України в період 1992-2010 років, повноваженнями з накладання та зняття заборон (арештів) нерухомого та рухомого майна були наділені тільки державні нотаріуси державних нотаріальних контор за місцем знаходження такого майна, які вносили записи про заборони ( арешти накладені судовими органами) на паперовий носій. До створення єдиної електронної бази накладених заборон (арештів), ухвали суду про накладання арештів на рухоме та нерухоме майно надсилалися до відповідних державних нотаріальних контор, згідно до територіального поділу м. Дніпропетровська на райони. При надходженні до нотаріальної контори Ухвали суду про накладання арешту на майно, державний нотаріус нотаріальної контори вносив запис про накладений судом арешт до Реєстру державної нотаріальної контори для реєстрації заборон жилих будинків (частин будинків) та квартир в багатоквартирному будинку, а також арештів(заборони) накладених судовими та слідчими органами, та одночасно вносився запис в Алфавітну книгу накладених заборон. Згідно наказу Міністерства Юстиції України N? 41/5 від 27.05.1997 року було створено Єдиний Реєстр заборон відчуження об?єктів нерухомого майна - єдину комп?ютерну базу даних України, в яку всі державні нотаріальні контори України мали перенести всю інформація про накладені заборони і арешти з паперових носіїв - Реєстрів державних нотаріальних контор для реєстрації заборони відчуження жилих будинків (частин будинків) та квартир в багатоквартирному будинку житлово-будівельного колективу індивідуальних забудовників, а також арештів (заборони) накладених судовими та слідчими органами та з Алфавітних книг накладених заборон, також одночасно вноситься і до електронної бази даних. Наказом Міністерства юстиції України від 18 серпня 2004 року N? 85/5 «Про внесення змін та доповнень до деяких нормативно-правових актів Міністерства юстиції України, зареєстрованим в МЮ України 18.08.2004 р. за N? 10210/9619, Державному підприємству «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було доручено здійснити заходи щодо створення програмного забезпечення Єдиного Реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, яке б відповідало новим сучасним стандартам збереження та захисту інформації та доручено забезпечити належне перенесення бази даних електронного Єдиного Реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна до нової бази даних. Перенесення інформації з бази даних раніше створеного прикладного програмного забезпечення Єдиного Реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна (база даних раніше створеного електронного реєстру протягом 1997-1998 р. р.) до бази даних нового прикладного програмного забезпечення (база даних модернізованого реєстру) здійснювалося частинами державними нотаріальними конторами та спеціалістами ДП «Державний інформаційний центр». З наданої в адвокатському запиті Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що арешт (архівний запис), реєстраційний N?4911672, на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , було накладено згідно Ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду від 1993 року:Підстава обтяження: Ухвала, б/н, Нарсуд, Амур-Нижньодніпровський р-н Додаткові дані:Архівна дата: 30.07.1997, Дата виникнення: 13.09.1993 Наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна Запису від 07.05.2007 року за N? 4911672 про ніби то накладання Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області арешту на нерухоме майно не відповідає дійсності. Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області будь-які записи про накладання арешту до Єдиного Реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна, не вносилися ні 13.09.1993 року, ні 30.07.1997 року, ні 04.05.2007 року. Архівний запис - це не накладення Державним нотаріальним архівом в Дніпропетровській області заборони відчуження (арешту), а є лише автоматичним перенесенням інформації з бази даних раніше створеного електронного Реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна до бази даних нового прикладного програмного забезпечення. Державний нотаріальний архів в Дніпропетровській області ніяким чином не міг здійснити запис про накладання арешту квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки не мав жодної інформації про даний об?єкт нерухомості, його власників або будь-які заборони відчуження (арешти) на цю квартиру. Тобто, виконання ухвали Народного суду Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська про накладення арешту на майно було покладено на Четверту дніпропетровську державну нотаріальну контору. Четверта дніпровська державна нотаріальна контора надала інформацію про те, що у них відсутня ухвала б/н, Нарсуд, Амур-Нижньодніпровський р-н Додаткові дані:Архівна дата: [INFO] . Правовідносини між учасниками справи виникли з захисту права власності позивача. ІІІ. Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позову,виходячи з наступного. Відповідно до\~частини першої\~статті 2\~ЦПК України\~завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 158 ЦПК України\~суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Ухвала суду про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, або про відмову в скасуванні забезпечення позову може бути оскаржена. Згідно із ч. 9, 10\~ст. 158 ЦПК України\~у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Статтею 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення. Перелік способів захисту прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Протоколу 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) (GC), № 33202/96, п. 107, ECHR 2000-I). Вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права (рішення у справі «Ентрік проти Франції» (Hentrich v. France) від 22 вересня 1994 року, серія А, № 296-A, сс. 1920, п. 42). У справі «Христов проти України» (Khristov v. Ukraine, заява № 24465/04) ЄСПЛ розглядав ситуацію, яка стосувалася судового розгляду справи про конфіскацію автомобіля за порушення митних правил. В пункті 46 цього рішення ЄСПЛ зазначив наступне: Отже, залишається встановити, чи було втручання виправданим. У цьому зв`язку Суд знову наголошує на необхідності підтримання «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар» (рішення у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], п. 78). Відповідно до ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), а саме арешту, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Для отримання судового захисту необхідно довести законність цих прав, тобто вони мають бути відповідним чином доведені в суді. При цьому суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.\~З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Отже, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач має скористатися усіма правами, як власника нерухомого майна, втім, через наявність арешту позивач позбавлена можливості це зробити, хоча судова справа, у межах якої був накладений арешт на майно, завершена, втім, ухвала суду про накладення арешту судом скасована не була, у зв`язку з чим вочевидь порушення прав позивача, тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved