Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

24 червня 2025 року [PERSON] звернулась до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вказаним позовом, в якому просила скасувати арешт шляхом виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запис про арешт, а саме: реєстраційний номер обтяження 6825678, зареєстрований 29.08.2014 року, Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 15444388 від 29.08.2014 10:06:03, Єдіханов Максим Шавхатович, Реєстраційна служба Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, Київська області, Обтяжувач: Відділ примусового виконання рішень управління ДВС ГУ Юстиції у Київській області, код ЄДРПОУ: 34481907, країна реєстрації: Україна. В обгрунтування позовної заяви вказувала, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 44490669 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованості за договором № 154/П/56/2008-840 від 18.07.2008 року. Постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 20 серпня 2014 року державним реєстратором Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області Єдіхановим М.Ш. було накладено арешт на майно. Заборгованість [PERSON] погашена, що підтверджується довідкою про стан заборгованості за Кредитним договором № 154/П/56/2008-840 від 18.07.2008 року. Виконавче провадження завершене. Наявність даної заборони перешкоджає їй в розпорядженні своїм нерухомим майном. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 25.06.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено перше судове засідання (а.с. 61). Позивач в судове засідання не з`явилась, в поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 68). Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 65, 66). Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом не здійснювалось у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявний запис про обтяження нерухомого майна [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , № [NUMBER] внесений Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП44490669, виданий 20.08.2014, видавник: заступник начальника відділу Ахмад Н.І. (а.с. 9-14). Відповідно до повідомлення Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 30.08.2025 на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № 44490669, з виконання виконавчого листа від 30.06.2014 №2/541/487/2014 Миргородського міськрайонного суду Полтавської області про стягнення з [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Миргород, ідентифікаційний номер [NUMBER] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором № 154/П/56/2008-840 від 18.07.2008 року в сумі 3 271 507 грн. 32 коп., а також відшкодування понесених позивачем судових витрат у сумі 3654 грн. 00 коп., а всього стягнути 3275161 (три мільйони двісті сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят одна) грн. 32 коп. 15.05.2015 державним виконавцем, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що була чинна на день прийняття рішення), винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану. У зв`язку із знищенням документообігу відділу за перебігом терміну зберігання, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 року «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», матеріали виконавчого провадження №44490669 знищено (а.с. 50-52). Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 вересня 2020 року у справі № 541/953/14-ц замінено сторону по примусовому виконанню рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 травня 2014 року по цивільній справі № 541/953/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме: стягувача з ПАТ «Комерційний банк «Надра» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (а.с. 23-25). Згідно з довідкою про стан заборгованості за Кредитним договором № 154/П/56/2008-840 від 18.07.2008 року, ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (згодом змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», згідно з Наказом від 25.07.2024 р. (а.с. 17)), як Кредитор та Іпотекодержатель, реалізувало процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки та повідомило про належне виконання Боржником [PERSON] умов Кредитного договору (а.с. 36). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Положеннями ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч .1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. За приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Відповідно до п. 9 ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості. Державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили. Частина 2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Частиною 5 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. З аналізу статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що арешт з майна може бути знятий виконавцем в рамках існуючого виконавчого провадження, або на виконання рішення суду шляхом відкриття нового виконавчого провадження. Таким чином, суд дійшов висновку, що оскільки позивач не має заборгованості по виконавчому провадженню відповідно до якого накладався арешт на нерухоме, а накладена заборона на нерухоме майно порушує її права, як власника, тому позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування, володіння та розпоряджання своїм майном, що врегульовано ст. 391 ЦК України. Іншого способу зняти наявну заборону немає. Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved