Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

[PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до Вінницького обласного центру медико соціальної експертизи, за участі третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: Вінницької обласної ради , Вінницьку обласну військову адміністрацію, Департамент фінансів Вінницької обласної державної адміністрації про зобов`язання виплачувати та нараховувати заробітну плату. Позов мотивований тим, що [PERSON] працює старшою медичною сестрою у Жмеринській міжрайонній медико соціальній комісії Вінницького обласного центру медико соціальної експертизи (ВОЦ МСЕ). З 1 січня 2022 року набрала чинності постанова КМУ від 12.01.2022 року № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я», згідно якої розмір нарахованої заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності за повністю виконану місячну ( годинну) норму праці установлюється у межах фонду оплати праці на 2022 рік: на рівні не менше 13\~500 грн. лікарям (крім лікарів - інтернів) та професіоналам з вищою немедичною освітою, які допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров`я. ВОЦ МСЕ відноситься до державної(комунальної) форми власності, проте вказана постанова не була застосована у ВОЦ МСЕ і , як результат, підвищення заробітної плати у відповідності до вищевказаної постанови з 01.01.2022 року не відбулося. А тому, впродовж 2022 року, позивач маючи медичну освіту, отримувала заробітну плату, що є значно меншою, аніж визначено постановою КМУ. Дана обставина підтверджується довідкою про доходи №44 від 19.12.2024 року та розрахунком заробітної плати згідно постанови КМУ № 2 від 12.01.2022 року. У зв`язку з цим, Первинна профспілкова організація ВОЦ МСЕ у відповідності до ч. 9, 10 ст. 21 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" внесла подання керівнику ВОЦ МСЕ про усунення порушень законодавства про працю та колективного договору в Вінницькому обласному центрі медико-соціальної експертизи, а саме, підвищити з 1 січня 2022 року працівникам заробітну плату у відповідності до постанови КМУ від 12 січня 2022 р. № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я». У відповідь від ВОЦ МСЕ було отримано лист № 161 від 23.02.2022 року, згідно якого: «ВОЦ МСЕ» не є комунальним некомерційним підприємством та не входить до медичних закладів, які працюють згідно договору з Національною службою здоров`я України (НСЗУ) за програмою медичних гарантій. Центр в повному обсязі фінансується за рахунок коштів обласного бюджету, субвенції на підтримку з державного бюджету місцевим бюджетам. Станом на 16.02.2022р. за січень місяць 2022р. виплачена заробітна плата згідно затвердженої тарифікації та відповідно до фінансування. На виконання постанови КМУ від 12.01.2022р. №2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» відповідно до якої заробітна плата лікарів має бути не менше 20000 грн. та заробітна плата середнього медичного персоналу має бути не меншою 13500 грн., адміністрація Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи звернулась до Вінницької обласної Ради та галузевого департаменту щодо необхідності додаткового фінансування з метою виконання вищезазначеної Постанови. Також повідомляємо, що наразі проводиться робота щодо поновлення ліцензії на господарську діяльність з медичної практики». Таким чином з 1 січня 2022 року мені протиправно не виплачується заробітна плата у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2022 р. № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я». Просила суд, зобов`язати Вінницький обласний центр медико соціальної експертизи нарахувати та виплатити [PERSON] , ІПН [NUMBER] різницю заробітної плати за період з 01.01.2022 року по 19.07.2022 року з урахуванням фактично відпрацьованого часу у відповідності до постанови КМУ від 12.01.2022 року № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я». В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила суд його задовольнити. Представник відповідача «ВОЦ МСЕ» Безрученко Д.П. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся вчасно та належним чином. 20.02.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника «ВОЦ МСЕ» Безрученко Д.П., у якому вказано, що з 01 січня 2022 по 19 липня 2022 року Вінницький обласний центр медико-соціальної експертизи не мав чинної ліцензії на здійснення господарської діяльності з медичної практики. Відтак, з урахуванням роз`яснень Міністерства охорони здоров`я України від 28 січня 2022 року № 10-13/2496/2-22 підстави для застосування до Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи положень постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2022 року № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» відсутні. Відповідач в повному обсязі фінансується за рахунок коштів обласного бюджету, субвенції на підтримку з державного бюджету місцевим бюджетам. З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги Позивача щодо зобов`язання Вінницького обласного центру медико соціальної експертизи нарахувати та виплатити заробітну плату з 01 січня 2022 року по 19 липня 2022 року у відповідності до постанови Кабінету міністрів України від 12 січня 2022 року № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» є безпідставними та необґрунтованими. Представник третьої особи Сенів А.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. 04.03.2025 року на адресу суду надійшло пояснення від представника Вінницької обласної ради Сеніва А.М., у яких вказано, що постанова № 2 не ставить умовою для виплати мінімальної заробітної плати наявність у закладу охорони здоров`я ліцензії на медичну практику. Ключовим критерієм застосування постанови №2 є саме статус закладу як закладу охорони здоров`я. Статус «ВОЦ МСЕ» як закладу охорони здоров`я є беззаперечно підтвердженим нормативно та фактично, а працівники які фактично виконують свої трудові обов`язки та здійснюють медичну діяльність , мають безумовне право на оплату праці не нижче гарантованого державною мінімального рівня. Позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення в повному обсязі. В судовому засіданні представник третьої особи Вінницької обласної державної адміністрації Мірошніченко Т.Д. позовні вимоги не визнала, заперечувала, щодо їх задоволення. Надала суду письмові пояснення у яких вказала, що відповідач в повному обсязі фінансується за рахунок коштів обласного бюджету, субвенції на підтримку з державного бюджету місцевим бюджетам. Відповідно до Додатку 1 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 15 березня 2023 року № 497 «Про ліцензування медичної практики» Відповідачу видано, зокрема ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики (опубліковано на офіційному веб-сайті Міністерства охорони здоров`я України https://moz.gov.ua/uk/decrees/nakaz-moz-ukraini-vid-15032023--497-pro-licenzuvannja-- medichnoi-praktiki ). Тобто, за в період з 01 січня 2022 по 19 липня 2022 року Вінницький обласний центр медико-соціальної експертизи не мав чинної ліцензії на здійснення господарської діяльності з медичної практики. Відтак, з урахуванням роз`яснень Міністерства охорони здоров`я України від 28 січня 2022 року № 10-13/2496/2-22 підстави для застосування до Відповідача положень Постанови № 2 відсутні. З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги [PERSON] щодо зобов`язання Вінницького обласного центру медико соціальної експертизи нарахувати та виплатити різницю заробітної плати з 01 січня 2022 року по 19 липня 2022 року у відповідності до постанови Кабінету міністрів України від 12 січня 2022 року № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» є безпідставними та необґрунтованими. 27.02.2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від [PERSON] в якому вказано, що відповідач не вказав на наявність обставин, передбачених ч.2 ст.21 ЗУ «Про оплату праці» та не надав відповідних доказів, то виплата позивачу заробітної плати у меншому розмірі , ніж це гарантовано законодавством, вказує на порушення її прав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено,\~що [PERSON] працює старшою медичною сестрою у Жмеринській міжрайонній медико соціальній комісії Вінницького обласного центру медико соціальної експертизи (ВОЦ МСЕ)(а.с.6-7). Згідно з довідкою Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи № 41 від 19.12.2024 року, [PERSON] дійсно працює старшою медичною сестрою у Вінницькому обласному центрі медико-соціальної експертизи та за період з 01.01.2022 року по 14 березня 2023 року її загальний дохід становив 180\~643, 35 грн. Первинна профспілкова організація Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи відповідно до ч. 9, 10 ст. 21 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» внесла подання керівнику Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи про усунення порушень законодавства про працю та колективного договору у Вінницькому обласному центрі медико-соціальної експертизи, а саме підвищити з 01.01.2022 року працівникам заробітну плату відповідно до постанови КМУ від 12.01.2022 року № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я». Вінницький обласний центр медико-соціальної експертизи на звернення первинної профспілкової організації Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи від 23.02.2022 року № 161, повідомило, що Вінницький обласний центр медико-соціальної експертизи не є комунальним некомерційним підприємством та не входить до медичних закладів, які працюють згідно з договором з Національною службою здоров`я України за програмою медичних гарантій. Центр в повному обсязі фінансується за рахунок коштів обласного бюджету, субвенції на підтримку з державного бюджету місцевим бюджетам. Станом на 16.02.2022 року за січень місяць 2022 року виплачена заробітна плата згідно затвердженої тарифікації та відповідно до фінансування. На виконання постанови КМУ від 12.01.2022 року № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладі охорони здоров`я» адміністрація звернулася до Вінницької обласної ради та галузевого департаменту щодо необхідності додаткового фінансування з метою виконання даної постанови. Між сторонами по справі виник спір з приводу належності позивачу права на оплату праці не нижче розміру, гарантованого постановою Кабінету Міністрів України № 2 від 12 січня 2022 року «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я». Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За змістом ч. 1 ст.3КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Згідно зі ст. 1 Закону України від 24.03.1995 року «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Структуру заробітної плати відповідно до статті 2 Закону складають основна заробітна плата, додаткове заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Статтею 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом,Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 4 статті 97КЗпП України роботодавець (роботодавець - фізична особа) не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Статтею 98 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Аналогічну норму містить ст. 13 Закону України «Про оплату праці». Згідно з ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про оплату праці» держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників. Умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України, крім випадків, передбачених частиною третьою цієї статті, та частиною першою статті 10 цього Закону. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Крім того, відповідно до п. «ж» ч. 1 ст. 77 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» медичні і фармацевтичні працівники мають право на оплату праці у державних та комунальних закладах охорони здоров`я у розмірі, не нижчому, ніж визначено Кабінетом Міністрів України, у тому числі з дотриманням гарантій щодо мінімальної заробітної плати. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12 січня 2022 року № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» встановлено, що розмір нарахованої заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності за повністю виконану місячну (годинну) норму праці установлюється у межах фонду оплати праці на 2022 рік: на рівні не менше 20000 гривень лікарям (крім лікарів-інтернів) та професіоналам з вищою немедичною освітою, які допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров`я; на рівні не менше 13500 гривень для посад молодших спеціалістів з медичною освітою (фахових молодших бакалаврів), фахівцям з початковим рівнем (короткий цикл) вищої медичної освіти, першим (бакалаврський) рівнем вищої медичної освіти і магістрів з медсестринства. Пунктом 5 вказаної постанови КМУ передбачено, що у разі встановлення медичному працівнику неповного робочого дня або неповного робочого тижня, а також під час невиконання працівником у повному обсязі встановленої норми тривалості робочого часу вимога щодо розміру оплати праці, передбачена підпунктом 1 пункту 1 цієї постанови, застосовується пропорційно до відпрацьованого часу. Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України від 12 січня 2022 року № 2 «Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я», яка є нормативно-правовим актом, встановлює державну гарантію мінімальної оплати праці медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності до числа яких відносить лікарів (крім лікарів-інтернів) та професіоналів з вищою немедичною освітою, які допущені до медичної діяльності в закладах охорони здоров`я, а також молодших спеціалістів з медичною освітою (фахових молодших бакалаврів), фахівцям з початковим рівнем (короткий цикл) вищої медичної освіти, першим (бакалаврський) рівнем вищої медичної освіти і магістрів з медсестринства. Недотримання роботодавцем цієї гарантії є протиправним порушенням прав таких працівників. Як зазначалось пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 12січня 2022року №2«Деякі питання оплати праці медичних працівників закладів охорони здоров`я» встановлено, що розмір нарахованої заробітної плати медичним працівникам закладів охорони здоров`я державної або комунальної форми власності за повністю виконану місячну (годинну) норму праці установлюється у межах фонду оплати праці на 2022 рік. Відповідно до п. 1.2 Статуту Вінницького обласного центру медико-соціальної експертизи, затвердженого рішенням 14 сесії Вінницької обласної ради 8 скликання № 279 від 26.11.2021 року, Вінницької обласної ради, Вінницький обласний центр медико-соціальної експертизи Вінницької обласної ради створено 01.01.1993 року відповідно до розпорядження представника Президента України у Вінницькій області від 06.11.1992 року. Центр є закладом охорони здоров`я, який здійснює свою діяльність на території Вінницької області, надає медико-соціальні послуги дорослому населенню Вінницької області, визначає ступінь обмеження життєдіяльності осіб, причину, час настання, групу інвалідності, сприяє проведенню ефективних заходів щодо профілактики інвалідності, реабілітації осіб з інвалідністю, пристосування їх до суспільного життя. (п. 1.3 Статуту). Пунктом 1.4 Статуту визначено, що центр є об`єктом права спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, управління яким здійснює Вінницька обласна рада. Форми і системи оплати праці, норми праці, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством (п. 8.4 Статуту). Законом України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» передбачено заборону дискримінації, а саме дій, що спрямовані на обмеження або надання привілеїв щодо окремої особи за певними ознаками, якщо вони унеможливлюють визнання і реалізацію на рівних підставах прав і свобод людини. Зменшення гарантованого державою розміру заробітної плати допускається лише у випадках, встановлених ст. 21 Закону України «Про оплату праці». Оскільки відповідач не вказав на наявність обставин, передбачених ч. 2 ст.21 Закону України «Про оплату праці» та не надав відповідних доказів, то виплата позивачу заробітної плати у меншому розмірі, ніж це гарантовано законодавством, вказує на порушення його права. На підставі п. 2 ч. 1 ст.430ЦПК України рішення суду в частині присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог ч. 1 ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивача при зверненні до суду від сплати судового збору звільнено, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.141ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved