Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № S-00020500 від 01.02.2022 р. у року в сумі 7650,00 грн, посилаючись на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № S-00020500 від 01.02.2022 р. у відповідності до якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 2000,00 із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами. 07.05.2024 року між Первісним кредитором (ТОВ «ФК «ГВАДІАНА») та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» відступив ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за плату належні йому права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників згідно Додатку 1, згідно з яким до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № S-00020500 від 01.02.2022. \~ \~ \~ \~На дату звернення ТОВ «Цикл Фінанс» до суду борг відповідача за кредитним договором, № S-00020500 від 01.02.2022 року, яку позивач просить стягнути в судовому порядку, становить 7650,00 грн., зазначена сума складається з наступного: 2000,00 грн. - заборгованість по кредиту; 5650,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом за період 01.02.2022 по 25.05.2022 року. Також, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн. Ухвалою Індустріального районного суду міста Харкова від 13.05.2025 було відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні. До суду 13.06.2025 надійшов відзив представника відповідача в якому він заперечив проти задоволення позову. Зазначив, що між ним та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» було укладено кредитний договір № S-00020500 від 01.02.2022 р. та погоджені певні умови кредитування, зокрема строк кредиту до 23.02.2022. Позивачем не надано у справу доказів видачі кредиту, вважає надані докази не належними в цій частині, не надано розрахунку заборгованості за кредитом, не зазначено підстав нарахування відсотків поза межами строку користування кредитом, який було погоджено сторонами, також вважає заявлену суму судових витрат на професійну правничу допомогу не співмірною зі складністю справи та завищеною, вважає що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності та просить застосувати строк позовної давності та відмовити у позові на цій підставі. 24.06.2025 до суду надійшла відповідь на відзив позивача, в якій позивач заперечує проти пояснень Відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що відсотки за користування кредитом нараховувались в розмірі 2,50 % в день на початкову суму кредиту за період прострочення, але не більше 90-ти календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки, згідно п.3.6 Кредитного договору та згідно з Паспортом споживчого кредиту. Зазначає, що надання кредиту підтверджується наданою до матеріалів справи Довідкою ТОВ «Платежі Онлайн». Також, у відповіді на відзив позивач надав розрахунок заборгованості по несплаченим відсоткам. Зазначив також, що строк позовної давності позивачем не був пропущений. Також, позивачем подане клопотання про витребування доказів, в якому просить суд витребувати у АТ «ОЩАДБАНК» інформацію, а саме: чи належить/належав рахунок № [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ), просить підтвердити чи спростувати наявність операції по зарахуванню коштів 01.02.2022 на суму 2 000,00 грн. на рахунок № [NUMBER] , витребувати у АТ «ОЩАДБАНК» повну виписку по рахунку № [NUMBER] , з урахуванням операції по зарахуванню коштів 01.02.2022 на суму 2000,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, при цьому одночасно в позові зазначає, що у випадку неявки відповідача проти заочного розгляду справи не заперечує, і не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача. В судове засідання, призначені на 16.06.2025, 04.08.2025 відповідач не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, повідомив причини неявки, які суд вважає поважними. Відтак, суд проводив розгляд справи на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. По-перше судом розглянуто клопотання позивача про витребування доказів у справі. Розглядаючи зазначене клопотання суд зазначає, що згідно з нормами ст. 84 ЦПК України особи, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. За п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Так, банківською таємницею згідно з частиною першою статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є - інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку. Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди. У клопотанні про витребування доказів позивач просить суд витребувати від АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо відповідача, яка становить банківську таємницю. За положенням ч.1 ст. 1076 ЦК України відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Суд зауважує, що розгляд судом справ про розкриття банками інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб визначено главою 12 ЦПК України та не може бути підмінено положеннями статті 84 ЦПК України. Крім того, суд зазначає, що первісний кредитор, як особа яка є стороною кредитного договору і особа, яка перераховувала кредитні кошти, може та має підтвердити проведення належної ідентифікації особи при укладенні договору у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» та Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», а також перерахування коштів за реквізитами, які зазначила особа, що є позичальником в цьому кредитному договорі. Встановлення належності картки за номером саме цій особі, в даному випадку виходить, на думку суду, за межі предмету доказування у цій справі. Також, у відповідності до статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Таким чином, при укладенні договорів факторингу первісний кредитор повинен був передати фактору , зокрема Товариству з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» всі документи на підтвердження заборгованості, зокрема докази перерахування коштів відповідачу за тими реквізитами, які сторони кредитного договору в ньому узгодили. Таким чином, судом не встановлено підстав за задоволення клопотання позивача про витребування доказів у справі. Щодо суті заявленого позову. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановив такі обставини спірних правовідносин. 01.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» та [PERSON] було укладено договір № S-00020500 (ID Договору 23258) надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до умов зазначеного Кредитного договору Первісний кредитор зобов`язується надати Відповідачу кредит у сумі 2000,00 грн. строком на 23 днів зі сплатою 2,5% на добу, на засадах строковості, зворотності, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором (п. п. 1.1., 2.1., 2.6. Кредитного договору). Отже, за зазначеним договором, копію якого позивач надав у якості доказу у справу банк надає клієнту грошові кошти (кредит) на таких умовах: сума кредиту 2000,00 гривень, строк кредитування 23 (двадцять три) днів, тобто до 23.02.2022 року від дати надання кредиту. Кредит надається Позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Позичальником [NUMBER] . Відповідно до пункту 2.6 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 2,50% на добу. Відповідно до пункту 3.1 договору плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою, становить 912,50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом і не може бути збільшена без письмової згоди Позичальника. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом включаючи день отримання та день його повернення, дати пролонгацій та автопролонгаціі. Згідно інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн», яке згідно з інформацією Національного банку України ТОВ ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН (Platon, PLATON), повідомлення про внесення відомостей до РПІ: №27-0018/16805 від 26.03.2018 є технологічним оператором платіжних послуг, вбачається, що на сайті Торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція, а саме перерахування 2000,00 грн. на платіжну картку [NUMBER] 01.02.2022 року. Саме цю картку сторони погодили для перерахування коштів згідно договір № S-00020500. 07.05.2024 року між Первісним кредитором (ТОВ «ФК «ГВАДІАНА») та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ГВАДІАНА» відступає ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» за плату належні йому права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитними договорами відповідно до реєстру боржників згідно Додатку 1. Згідно з ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до Позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № S-00020500 від 01.02.2022, що підтверджується договором факторингу № 1 від 07.05.2024 р., витягом з Реєстру прав вимог від 07.05.2024 та платіжна інструкція № 6141 від «07» травня 2024 р. Як убачається з витягу з Реєстру прав вимог від 07.05.2024 ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № S-00020500 від 01.02.2022 на загальну суму 3150,00 грн. яка складалась з 2000,00 грн. тіла кредиту та 1150,00 грн. нарахованих відсотків. Отже, суд вважає підтвердженими позивачем належними допустимими та достовірними доказами факт укладення 01.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» та [PERSON] кредитного договору № S-00020500, на умовах які в ньому зазначені, разом із самим договором, Додатком №1 до нього «Графік платежів, реальна річна процентна ставка та обчислення загальної вартості кредиту», а також Паспортом споживчого кредиту. Всі ці документи підписані позичальником електронним підписом. Також, підтверджиними позивачем є перерахування кредитних коштів відповідачу згідно з умовами договору та набуття прав вимоги до відповідача в розмірі 3150,00 грн. зазначена сума складалась з 2000,00 грн. тіла кредиту та 1150,00 грн. нарахованих відсотків. В той же час, суд вважає не підтвердженими позивачем підстави та суми нарахованих відсотків в розмірі 4500,00 грн. , оскільки за умовами укладеного договору факторингу №1 від 07.05.2024 року позивачу було передано право вимоги на 3150,00 грн. зазначена сума складалась з 2000,00 грн. тіла кредиту та 1150,00 грн. При набутті права вимоги до відповідача строк для нарахування відсотків, передбачений кредитним договором № S-00020500 від 01.02.2022 вже сплив, тобто новий кредитор вже не мав підстав, передбачених кредитним договором для нарахування відсотків після 07.05.2024, навіть якщо ці відсотки нараховані за попередній період, доказів нарахування цих відсотків первісним кредитором і передачі прав на стягнення цих відсотків новому кредиторові (позивачу) матеріали справи не містять. Отже, суд вважає обґрунтованою суму заборгованості відповідача за кредитним договором № S-00020500 від 01.02.2022 в розмірі 3150,00 грн. Зазначені цивільно-правові відносини регулюються наступними законодавчими актами. Згідно ст.\~15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої\~статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно з частиною 1\~статті 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За правилами частини 2\~статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Правилами\~статті 610 ЦК України\~унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі\~статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частинами 1 та 2\~статті 612 ЦК України\~визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Договір є обов`язковим для виконання сторонами, що прямо передбачено положеннями\~статті 629 ЦК України. Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов`язання ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА» перед відповідачем виконала, перерахував відповідачу обумовлені кредитним договором кошти. Позивачем доведений факт наявності заборгованості за кредитним договором № № S-00020500 від 01.02.2022, у частині заборгованості по тілу кредиту в розмірі 2000,00 гривень та заборгованості по відсоткам в розмірі 1150,00 гривень Відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості. Згідно з вимогами\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). У відповідності до ч. 1\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1\~ст.1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Виходячи з наведеного вище, до ТОВ «Цикл Фінанс» від ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ГВАДІАНА`перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором факторингу №1 від 07.05.2024. Правилами\~ст. 514 ЦК України\~унормовано, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Отже, позивач належними, достовірними доказами довів набуття прав вимоги за кредитним договором, укладеним відповідачем., а отже доведена сума позовних вимог підлягає стягненню саме на користь позивача. Стосовно заяви відповідача про застосування позовної давності суд зазначає, що позивачем не було пропущений строк звернення до суду з позовом, адже у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 24 лютого 2022 року, який діє на сьогоднішній день. Законом від 15.03.2022 № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до Цивільного кодексу України щодо строків давності. Так, відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, строки позовної давності, передбачені Цивільним кодексом України, продовжуються на період воєнного стану і строк позовної давності позивачем не пропущено, адже саме зазначені положення Цивільного Кодексу України діяли при звернення позивачем з позовом до суду. Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідачки судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 4000,00 грн, суд виходить з наступного. За положеннями частин 1, 3 статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн. Заявлена позивачем сума не може бути безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі , адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Зі змісту частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат до позовної заяви надано договір про надання правничої допомоги №23/08/24 від 23.08.2024, з додатковими угодами, акт №234 від 17.05.2025 з яких вбачається, що послуги надано на загальну суму 4000,00 грн. і ці послуги стосуються саме складання позову про стягнення заборгованості з відповідача. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін . Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Суд вважає, що розмір витрат, який заявлений позивачем, є обґрунтованим, пов`язаним з судовим провадженням у цій справі, ці послуги з урахуванням змісту позову та наданих суду доказів не є неспівмірними з суттю позову та підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам. Отже, загальна сума судових витрат, яка підлягає розподілу становить 6422,40 грн. (2422,40 грн. витрат на сплату судового збору та 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу). На підставі викладеного,

Outcome: partial