Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про зміну аліментів на утримання двох дітей, визначеного рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 30.08.2017 року, а саме просила збільшити їх розмір та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500,0 на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона самостійно власними силами намагається матеріально забезпечувати та виховувати дітей, однак у зв`язку з зростанням цін на товари та послуги збільшились витрати на їх утримання, її стан здоров`я погрішився, їй встановлено ІІІ групу інвалідності, через що у неї з`явились додаткові витрати на лікування. Відповідач працює в Польщі та отримує заробітну плату біля 50000 гривень, а тому має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).\~ З огляду на предмет позову дана справа, відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України, підпадає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Луковкіної У.Ю. від 19.05.2025 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. \~ \~ У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак до суду подала письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує та просила розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, в т.ч. шляхом вручення поштових відправлень з судовими повістками. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивачка подала докази, які вона вважала достатніми для розгляду справи, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони з 08.08.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 12.11.2019 року було розірвано (а.с. 6-7). У шлюбі у них народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження, де в графі «Батько» вказано [PERSON] (відповідач) (а.с. 11, 12). За вищевказаним рішенням суду місцем проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було визначено місце проживання їх матері [PERSON] (позивачка). 12.11.2019 року рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області вирішено стягувати [PERSON] (відповідач) на користь [PERSON] (позивачка) аліменти на утримання двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200,0 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В свою чергу, 02.05.2023 року рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області вирішено збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання дітей, а саме вирішено стягувати з [PERSON] (відповідач) на користь [PERSON] (позивачка) аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,0 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття (а.с. 8-10 зворот). Статтею 180 СК України\~визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує:\~стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2\~ст. 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1\~ст. 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19). Згідно з частини 1\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 1, 2\~стаття 77 ЦПК України). Позивачка у позовній заяві зазначила, що збільшення розміру стягуваних аліментів необхідне, оскільки збільшились потреби у навчанні та розвитку дітей, а також у неї погіршився стан здоров`я. Зокрема позивачка посилалась на те, що [PERSON] , [INFO] , проходить навчання з програмування на курсах «Logika» з листопада 2023 року та вартість навчання становить 1530,0 грн. щомісячно, що підтверджується копією довідки, складеної ФОП [PERSON] від 09.05.2025 року (а.с. 13). Суд звертає увагу на те, що стягнення грошових коштів на навчання у вигляді курсів є додатковими витратами на дитину, а не є аліментами, тобто не є предметом даного позову. У відповідності до вимог ст. 185 СК України, стягнення таких додаткових витрат на утримання дитини, в разі спору, визначається на підставі окремого позову за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, які підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами. Крім цього, з долученої до позовної заяви копії витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 02.05.2025 року вбачається, що [PERSON] (позивачка) поставлено діагноз: перитонеальні спайки, інша хвороба Крона, інші уточнені функціональні порушення кишечнику та встановлено ІІІ групу інвалідності за загальним захворюванням. При цьому у зазначеному витязі відсутня відмітка про втрату професійної працездатності, що не позбавляє позивачку працевлаштуватись та отримувати дохід (а.с. 14-15 зворот). Позивачкою до матеріалів справи не доданого жодного доказу щодо отриманих нею доходів, в т.ч. і у зв`язку з встановленням інвалідності. Також позивачка в позовній заяві зазначила, що відповідач працює в Польщі та має дохід дохід 50000,0 грн., що є підставою, на її думку, для збільшення розміру аліментів. Однак жодних доказів на підтвердження цих обставин та щодо великих розмірів доходів відповідача нею суду не надано. Крім цього посилання позивачки на зростанням цін на товари та послуги та збільшення витрат на утримання дітей без надання доказів на обґрунтування позовних вимог не є підставою для збільшення розміру аліментів в розмірнні ст. 192 СК України. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч. 2\~ст. 182 СК України\~викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Згідно Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень. Отже мінімальний розмір аліментів, на момент розгляду справи, на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 1598,0 грн. Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.05.2023 року призначено до стягнення з [PERSON] (відповідач) на користь [PERSON] (позивачка) аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,0 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Отже у\~даному випадку\~встановлений у\~попередньому рішенні\~суду розмір\~аліментів на\~момент розгляду\~цієї справи\~ перевищує\~мінімальний розмір\~аліментів на одну дитину, тобто є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до\~статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Такі висновки містяться у Постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №524/7388/17, від 11 вересня 2019 року у справі №662/64/18, від 05 лютого 2020 року у справі №664/252/19-ц, від 13 лютого 2020 року у справі №466/4009/18, від 27 травня 2020 року у справі №128/373/18. Суд вважає, що пред`являючи вимогу про зміну розміру аліментів [PERSON] належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів на час звернення до суду з даним позовом. Крім того, належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального стану сторін, інших обставин, які відповідно до\~ст. 192 СК України\~є підставою для зміни розміру аліментів, а також доказів наявності у платника аліментів відповідного доходу для збільшення розміру аліментів позивачкою не надано. При цьому, суд враховує, що витрати на лікування позивачки та відвідування навчальних курсів дитиною не відносяться до аліментних платежів. Питання щодо стягнення додаткових витрат повинно вирішуватись в порядку\~ст. 185 СК України, яка передбачає, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Згідно з ч. 1 ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності\~до ч.\~3\~ст.\~12,\~ч.\~1\~ст.\~81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином позивачка не довела обставин, які на підставі\~ст.192\~СК України є підставою для зміни розміру аліментів, а тому в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивачка звільнена від сплати судового збору, а в задоволенні позову слід відмовити, судовий збір слід покласти на рахунок держави. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України та

Outcome: dismissed