Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

19 травня 2020 року [PERSON] через свого представника адвоката Кузьмінського \~Ю.\~В. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння, вказуючи що [PERSON] являється власником автомобіля Volkswagen Crafter номер шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , який належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 12.02.2019. На сайті «АВТО-РІА» вона побачила оголошення про обмін чи продаж вантажного автомобіля MERCEDES-BENS з тентованим кузовом, який її зацікавив та на початку квітня 2020 вона вирішила обміняти його на свій автомобіль Volkswagen Crafter, для чого зв`язалась з його власником [PERSON] 09.04.2020 після огляду автомобіля MERCEDES-BENS з тентованим кузовом у м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області відповідач запропонував укласти у нотаріуса довіреність на керування вказаними автомобілями, на що [PERSON] погодилась. Цього ж дня в приватного нотаріуса Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Моісєєнко Д. О. було складено довіреність про право керування автомобілем Volkswagen Crafter, р.н. [NUMBER] на відповідача. На прохання позивача у довіреність було вписано прізвище [PERSON] . Повернувшись додому, позивач виявила, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу MERCEDES-BENS вказано, що він є спеціальним вантажним автомобілем буровий с і не може експлуатуватись як вантажний автомобіль, що є прихованим недоліком, який не дозволяв їй експлуатувати вказаний автомобіль. У зв`язку з цим позивач повідомила відповідача про розірвання їх попередньої домовленості та просила обмінятись назад автомобілями, на що останній відмовився та повідомив, що вже продав автомобіль іншій особі. 05.05.2020 позивач звернулась до приватного нотаріуса Барської І.О. з заявою про анулювання виданої нею довіреності на ім`я [PERSON] та [PERSON] , про що 05.05.2020 у єдиному реєстрі довіреностей був зроблений відповідний запис та письмово повідомлено відповідача. Оскільки відповідач не має права власності на спірний автомобіль, тому позивач просила суд витребувати та вилучити у [PERSON] автомобіль марки Volkswagen Crafter, номер шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , технічний паспорт та ключі до замка запалення до вищевказаного автомобіля, зобов`язати [PERSON] протягом не більше однієї неділі з дня набрання рішенням суду законної сили повернути їй вказаний автомобіль, технічний паспорт та ключі до замка запалення до вищевказаного автомобіля. 19.05.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями судову справу 526/814/ 20 передано судді Киричку С.А. Ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 27.05.2020 року справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання. Згідно ухвали суду від 03.06.2020 за заявою позивача накладено арешт на автомобіль марки VOLKSWAGEN, моделі CRAFTER; номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] 21 грудня 2020 року під головуванням судді Киричка С.А. закрито підготовче судове засідання та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Регіональний сервісний центр МВС України в Полтавській області. Ухвалою суду від 13.04.2021 провадження у справі було зупинено до набрання чинності рішення по справі №526/423/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , ФОП [PERSON] про визнання недійсним договору комісії щодо продажу транспортного засобу, визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу. 25.01.2023 протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями судову справу 526/814/20 передано судді Тищенко Л.І. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2023 судову справу 526/814/20 передано судді Максименко Л.В. Ухвалою суду від 04.12.2023 поновлено провадження у справі. Ухвалою суду\~від 14.11.2024\~було постановлено\~повернутися до\~проведення підготовчого\~судового засідання та замінено третю особу: Регіональний сервісний центр МВС України в Полтавській області на належну третю особу: Регіональний сервісний центр МВС України в Харківській, Полтавській та Сумській областях. Згідно ухвали суду від 23.01.2025 за клопотанням Регіонального сервісного центру МВС України в Харківській, Полтавській та Сумській областях замінено третю особу: Регіональний сервісний центр МВС України в Харківській, Полтавській та Сумській областях на належну третю особу: Головний сервісний центр МВС. Ухвалою суду від 02.04.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду. У судове\~засідання позивач\~ [PERSON] \~ не\~з`явилась,\~її інтереси\~представляв адвокатКузьмінський Ю. В., який позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, викладених у позові, вказавши, що [PERSON] після видачі доручення та виявивши невідповідність у документах на транспортний засіб MERCEDES-BENS, де вказано, що він є спеціальним вантажним автомобілем буровий с і не може експлуатуватись як вантажний автомобіль, що є прихованим недоліком, скасувала видану нею довіреність, про що повідомила [PERSON] . Однак він жодним чином не відреагував на повідомлення та не повернув даний автомобіль. Наголосив на тому, що жодних правочинів, як то міна, купівля продаж автомобілів вчинено не було. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, його інтереси представляв адвокат Заєць В. П., який позов не визнав, пояснивши що [PERSON] та [PERSON] у квітні 2020 року обмінялися автомобілями. [PERSON] отримала право користування, експлуатації та продажу автомобіля MERCEDES-BENS 1831L, який належить [PERSON] , про що була видана відповідна довіреність, а останній в свою чергу отримав таке ж право користування, експлуатації та продажу автомобіля VOLKSWAGEN, моделі CRAFTER; номер шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , про що теж цього ж дня була видана довіреність. Згодом було виявлено, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] була допущена технічна помилка, замість бортовий було вказано буровий, яка не є суттєвою і за повідомленням сервісних центрів могла бути виправлена шляхом заміни свідоцтва, однак [PERSON] з невідомих причин до сервісного центру не звернулась, а скасувала видане нею доручення на ім`я [PERSON] .. На даний час обидва автомобілі не експлуатуються, очевидно знаходяться в неналежному технічному стані, обмінятися ними назад сторони не можуть з невідомих причин. Оскільки [PERSON] законно заволодів транспортним засобом, ніякого обману з його сторони не було, помилку в документі допустив сервісний центр, тому вважає, що позов заявлений до нього безпідставно. Представник третьої особи Головного сервісного центру МВС в судове засідання не з`явилась, надала до суду письмові пояснення, в яких зазначила, що законодавцем визначений спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, який пов`язаний з обов`язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на день надання пояснення на позов 14.02.2025, власником автомобіля VOLKSWAGEN, моделі CRAFTER; номер шасі [NUMBER] , р.н. [NUMBER] є позивач - [PERSON] , отже перереєстрація права власності на вказаний автомобіль проведена не була. Також просила справу розглянути без участі представника Головного сервісного центру МВС. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. ст.76-78, 81 ЦПК України\~засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 11.05.2020 (т.1 а.с.10-11) та реєстраційної картки ТЗ, наданої Головним сервісним центром МВС (т.2 а.с.8), власником автомобіля VOLKSWAGEN, моделі CRAFTER, р.н. [NUMBER] на даний час є позивач - [PERSON] 09 квітня 2020 року [PERSON] видала довіреність, якою уповноважила [PERSON] та/або [PERSON] бути її представниками у відповідних сервісних центрах та всіх інших установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування та форм власності з питань, пов`язаних зі вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та продажу (за ціну та на умовах за їх розсудом) належного їй на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 1842 12.03.2020 року, автомобіля марки Volkswagen Crafter, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , спеціалізований вантажний\~спеціалізований фургон малотонажний-в, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований ТСЦ 1842 12.03.2020 року строком на три роки. Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Моісєєнко Д. О. та зареєстрована в реєстрі за №368 (т.1 а.с.100). В цей же день 09 квітня 2020 року [PERSON] видав довіреність, якою уповноважив [PERSON] бути його представниками у відповідних сервісних центрах та всіх інших установах та організаціях незалежно від їх підпорядкування та форм власності з питань, пов`язаних зі вчиненням правочинів щодо користування, експлуатації та продажу (за ціну та на умовах за їх розсудом) належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Центром ДАІ 5308 18.08.2015 року, автомобіля марки MERCEDES-BENS 1831L, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , спеціалізований вантажний\~спеціалізований буровий с, р.н. [NUMBER] , зареєстрований Центром ДАІ 5308 18.08.2015 року строком на три роки. Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Кам`янського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Моісєєнко Д. О. та зареєстрована в реєстрі за №367 (т.1 а.с.15). Для виконання змісту даних доручень [PERSON] та [PERSON] надали право один одному, в тому числі вчиняти всі інші значимі дії, пов`язані з цією довіреністю, з правом передоручення повноважень за цими довіреностями іншим особам.\~\~ У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Центром ДАІ 5308 18.08.2015 року, вказано, що власником автомобіля марки MERCEDES-BENS 1831L, Е (тобто VIN-код) - [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , являється [PERSON] і що вказаний автомобіль є спеціалізований вантажний\~ буровий с. 05 травня 2020 року [PERSON] своєю заявою, засвідченою приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Вінницької області Барською І.О., зареєстрованою в реєстрі за №517, скасувала довіреність на представництво інтересів та розпорядження транспортним засобом марки Volkswagen Crafter, р.н. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , видану нею на ім`я [PERSON] \~та [PERSON] про що повідомила відповідача, представник якого не заперечував про факт обізнаності [PERSON] про скасування зазначеної довіреності. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Гадяцького районного суду від 07.11.2022 у справі №526/423/21, яке набрало законної сили 20.12.2022, було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , ФОП [PERSON] про визнання недійсним договору комісії щодо продажу транспортного засобу, визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу з тих підстав, що оспорювані договори комісії №01647 від 04.05.2020 та купівлі-продажу №01647 від 04.05.2020 щодо продажу транспортного засобу марки Volkswagen Crafter, р.н. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] не були укладеними, тому за фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків. Згідно повідомлення Головного сервісного центру МВС №31/32/13-7445-2025 від 11.04.2025, автомобіль MERCEDES-BENZ 1831L, 1999 р. в., н. з. [NUMBER] , № шасі [NUMBER] , що зареєстрований 31.07.2008 тип кузова бортовий, після проведення 18.08.2015 перереєстрації зазначеного ТЗ, адміністратором Лохвицького ВРЕР ДАІ (на той час), було помилково внесено тип кузова - буровий. Для виправлення даної помилки необхідно звернутись до найближчого територіального сервісного центру МВС (т.2 а.с.46). Судом встановлено і сторонами не заперечується, що на даний час автомобіль марки Volkswagen Crafter, р.н. [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] власником якого є [PERSON] перебуває у відповідача [PERSON] . Загальний порядок укладення договорів учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 11листопада 2009 року №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта). Сутність та правова природа цивільного представництва регулюються положеннями\~глави 17 ЦК України. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша\~статті 237 ЦК України). Згідно з частиною третьою\~статті 244 ЦК України\~довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами. Відповідно до\~статті 655\~ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Такий висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 16 грудня 2015 року в справі\~\~ № 6-688цс15. Згідно з пунктом 1\~постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» від 18 листопада 2015 року № 941, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є зокрема укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з частиною першою\~статті 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Відповідно до\~статті 387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе (частина перша статті 397 ЦК України). Пунктом 2 частини першої\~статті 399 ЦК України\~передбачено, що право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. Недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна (стаття 400 ЦК України). Такий висновок узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 22 січня 2019 року в справі № 145/145/17 (провадження № 61-10089св18), від 06 лютого 2019 року в справі\~\~ № 220/1401/16-ц (провадження № 61-21288св18). Судом встановлено, що автомобіль марки\~Volkswagen Crafter, р.н. [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] . На підставі довіреності від 09.04.2020 року [PERSON] передала [PERSON] та [PERSON] спірний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, а відповідач у свою чергу передав на підставі довіреності від 09.04.2020 [PERSON] свій автомобіль MERCEDES-BENZ, н. з. [NUMBER] . 05 травня 2020 року [PERSON] скасувала вказану довіреність про що повідомила відповідача. Оскільки [PERSON] набув спірний автомобіль Volkswagen Crafter на підставі усних домовленостей з позивачем про його обмін на свій автомобіль MERCEDES-BENZ за довіреністю, яка скасована, тому він є недобросовісним набувачем. Окрім цього дана довіреність була дійсна до 9 квітня 2023 року. Сторонами не заперечується, що спірний автомобіль MERCEDES-BENZ, д.н.з. [NUMBER] знаходиться в користуванні [PERSON] . Відповідно до частин першої та третьої\~статті 244\~ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (частина перша\~статті 245 ЦК України). Пунктом 2 частини першої\~статті 248 ЦК України\~визначено, що представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала. Згідно з частинами другою та третьою\~статті 249 ЦК України\~особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Відповідно до підпунктів 6.1, 6.2, 6.4 пункту 6 глави 4 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції від 22 лютого 2012 року № 296/5, особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної, може у будь-який час скасувати довіреність або довіреність, видану в порядку передоручення. Нотаріус, завідувач державного нотаріального архіву при одержанні заяви про скасування довіреності або передоручення робить про це відмітку на примірнику довіреності, що зберігається у справах нотаріуса, у державному нотаріальному архіві, і відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Повідомлення особи, яка видала довіреність, представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність, про скасування довіреності може бути оформлено нотаріусом згідно з цим Порядком шляхом передавання відповідної заяви. Теж саме було передбачено пунктом 154 розділу 16 Інструкції про\~\~порядок\~\~вчинення\~\~нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, яка діяла на час видачі довіреності [PERSON] .\~\~\~\~ Згідно з частиною третьою\~статті 249 ЦК України\~права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя сторона знала або могла знати, що дія довіреності припинилася. Отже, момент скасування довіреності та момент втрати нею чинності для представника та третіх осіб не збігаються. Скасована довіреність втрачає чинність для представника та третіх осіб з моменту настання першої із подій: або коли представник довідався або міг довідатися про скасування довіреності; або коли третя особа дізналась або могла дізнатись, що дія довіреності припинилася. До настання такої події скасована довіреність є чинною для представника та третіх осіб, перед якими представник представляє інтереси довірителя. Відповідно, всі вчинені представником в цей час правочини є чинними і для довірителя. Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду\~ від 19 грудня 2018 року в справі № 331/5517/17 (провадження\~\~ № 61-9474св18), від 09 вересня 2020 року в справі № 522/3746/19-ц (провадження № 61-7230св20). Позивач [PERSON] повідомила відповідача про скасування довіреності в той же день, про що не заперечував при розгляді справи в суді представник відповідача адвокат Заєць В. П. Таким чином, позивачем [PERSON] виконані вимоги\~статті 249 ЦК України, а відповідачу [PERSON] було достеменно відомо про скасування довіреності, у зв`язку з чим довіреність від 09.04.2020 року втратила чинність як для позивача так і для [PERSON] та [PERSON] . Судом установлено, що [PERSON] вимагає усунути порушення свого права шляхом витребування майна від особи, яка володіє її майном, оскільки відповідачем порушується її право власності. [PERSON] , не зважаючи на скасування довіреності, продовжує користуватися автомобілем MERCEDES-BENZ, д.н.з. [NUMBER] без достатніх правових підстав. За змістом\~статті 41 Конституції України\~та статті\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Критеріями сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є те, чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі, чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту вказаної статті, а також чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів. Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними із цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції ЄСПЛ констатує, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. І навпаки: встановлює відсутність такого порушення, якщо дотримані всі три критерії. Виходячи з викладеного та враховуючи положення статей\~317,\~319,\~321 ЦК України\~власник майна має право на захист свого права власності в разі порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно. Проте, дії власника майна не повинні суперечити закону і порушувати право власності. Судом встановлено, що позивач є власником спірного автомобіля, діями відповідача її право порушується. В судовому засіданні не доведено добросовісності володіння [PERSON] спірним майном, яке утримується ним без достатньої правової підстави, тому позивач має право на захист свого порушеного права і її дії не суперечать закону, а витребування вказаного майна є пропорційною мірою, направленою на захист права власності у цій конкретній справі.\~\~ Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача щодо витребування у відповідача спірного автомобіля, технічного паспорта на вказаний автомобіль та ключів до його замка запалення та їх повернення позивачу є законними і обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про повернення відповідачем протягом не більше однієї неділі з дня набрання рішенням суду законної сили спірного автомобіля, суд зазначає наступне. Так, відповідно до вимог чинного ЦПК України, встановлення строку виконання рішення суду може здійснюватися судом або шляхом добровільного виконання зобов`язаним (боржником).\~Якщо рішення підлягає негайному виконанню, строк починається з моменту його прийняття.\~В інших випадках, строк визначається з моменту набрання рішенням законної сили.\~Сторона, на користь якої ухвалено рішення, може звернутися до суду з заявою про видачу виконавчого листа для примусового виконання рішення.\~Суд, також, може встановлювати строки для подання звіту про виконання рішення, особливо у випадках, коли стороною є суб`єкт владних повноважень.\~ Враховуючи викладене, суд вважає, що вказана вимога позивача є безпідставною, оскільки чинним ЦПК України передбачено, що виконання вказаного рішення суду відповідачем почнеться з моменту набрання ним законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України і в разі не виконання його відповідачем добровільно позивач, відповідно до ст. 431 ЦПК України, може звернутися до суду з заявою про видачу виконавчого листа для примусового виконання рішення. Враховуючи викладене, вимоги позивача про повернення відповідачем протягом не більше однієї неділі з дня набрання рішенням суду законної сили спірного автомобіля, технічного паспорта та ключів до замка запалення до автомобіля не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог (99%) в розмірі 3267 грн.

Outcome: partial