Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

На розгляд суду надійшла цивільна справа за заявою [PERSON] , в інтересах якої діє адвокат Петренко Олеся Миколаївна, заінтересована особа Чернівецька селищна рада Могилів-Подільського району Вінницької області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Заява мотивована тим, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] з 2002 року однією сім`єю як чоловік та дружина, у незареєстрованому шлюбі. Сторони проживали у будинку заявниці, що по [ADDRESS] . Вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку, робили ремонт, купували меблі, інші речі та предмети домашнього побуту. [INFO] [PERSON] помер у с. Березівка. Заявниця здійснила поховання чоловіка та організувала поминки, що підтверджується довідкою № 82 від 16 січня 2024 року. Після смерті [PERSON] залишилося майно, а саме земельна ділянка розміром 1,8630 га на території Березівської сільської ради, оригінали правовстановлюючих документів знаходяться у заявниці. Сестра спадкодавця [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини. Таким чином заявниця залишилася єдиним спадкоємцем майна померлого чоловіка. Однак, звернувшись до нотаріальної контори, останній було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності підтвердження факту проживання однією сім`єю. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Петренко О.М. заяву підтримала та просила суд її задовольнити. Заявниця в судовому засіданні також подану заяву підтримала та просила суд її задовольнити, надавши таким чином можливість реалізувати свої спадкові права, належні їй після смерті чоловіка. Чернівецькою селищною радою подано заяву про відсутність заперечень щодо заяви про встановлення факту та розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи. Допитаний судом свідок [PERSON] показав, що є рідним сином заявниці. До 1993 року його мати перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком, але останній помер [INFO] . [PERSON] також перебував у за реєстрованому шлюбі, але [INFO] його дружина померла. Наприкінці 2002 року мати та [PERSON] почали проживати разом в будинку матері, де останній також з часом зареєструвався. З того часу та до дня смерті вони проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, їхні відносини у повній мірі були відносинами дружини та чоловіка, але після смерті чоловіка матері (батька свідка) та після смерті дружини [PERSON] сторони не виявили бажання реєструвати шлюб. Допитана судом свідок [PERSON] показала, що проживає по сусідству із заявницею та з 2002 року по день смерті заявниця та [PERSON] проживали разом як чоловік та дружина. До його смерті та звернення заявниці до суду із цією заявою, свідок навіть не здогадувалася, що шлюб між ними не зареєстровано. Допитана судом свідок [PERSON] показала, що є старостою села Березівка та їй особисто відомо, що [PERSON] та [PERSON] з 2002 року постійно проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, в будинку заявниці. Усі домашні справи робили разом, у них був спільний бюджет, разом ходили по магазинах та на базар для придбання тих чи інших товарів та речей. Усі свята вони святкували разом. Суд, заслухавши покази свідків, пояснення заявниці, думку представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 статті). Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім' єю чоловіка та жінки без шлюбу. В свою чергу, за положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які підтверджують наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю, заяви, анкети, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема, щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи /служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання. Спільний побут передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком і жінкою та реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. Наведені висновки узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, висловленими у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 15 липня 2020 року (справа №524/10054/16), від 30 листопада 2022 року (справа №757/23617/15-ц), 7 червня 2023 року (справа№509/3416/18), від 17 серпня 2023 року (справа №348/1829/16), 4 грудня 2023 року (справа №543/563/22 та інших. Згідно з ч. ч. 2, 4 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Як вказувалося, згідно зі ст. 315 ЦПК судом можуть бути встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Однак, у разі наявності спору про право, такий факт установлюється у порядку позовного провадження. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року в справі №560/17953/21 виснувала, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства. Водночас у частині шостій статті 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. При цьому між особою та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки остання не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги. Наразі судом не встановлено наявність спору про право, а тому заявник вірно звернулася в порядку окремого провадження. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2020 року в справі № 295/14208/18-ц, від 03 березня 2021 року в справі № 127/28507/15 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. На підставі пояснень заявниці та показів допитаних судом свідків встановлено, що [PERSON] проживала разом з [PERSON] з 2002 року однією сім`єю як чоловік та дружина, у незареєстрованому шлюбі. Сторони проживали у будинку заявниці, що по [ADDRESS] , що також підтверджено виписками з по господарських книг. Вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку, робили ремонт, купували меблі, інші речі та предмети домашнього побуту. [INFO] [PERSON] помер у с. Березівка, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Заявниця здійснила поховання чоловіка та організувала поминки, що підтверджується довідкою, виданою Чернівецькою селищною радою за № 82 від 16 січня 2024 року. За життя [PERSON] належала земельна ділянка площею 1,8630 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Березівської сільської ради, право померлого на яку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 100926. Сестра померлого згідно заяви від 21 лютого 2024 року, посвідченої старостою села Березівка та зареєстрованої в реєстрі за № 1-6, від своєї частки в спадщині відмовилася. Єдиною спадкоємицею залишилася заявниця. Втім, постановою державного нотаріуса Чернівецької державної нотаріальної контори Вінницької області від 16 липня 2024 року № 188/02-31 заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності документів, які підтверджують її факт проживання із [PERSON] однією сім`єю. Таким чином, встановлення даного факту необхідне заявниці для реалізації свого майнового права на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] . Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що аналізуючи подані до суду докази, як окремо кожен, так і в сукупності між собою, підтверджують доводи заяви та той факт, що [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, більше 5 років, у період часу з 2002 року до [INFO] , тобто по день смерті останнього. Тобто між ними існували відносини, притаманні подружжю. Ні заявник, ні [PERSON] не перебували в інших шлюбах. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а отже заяву слід задовольнити. Понесені судові витрати, за клопотанням заявника, підлягають залишенню за останньою. На підставі вищевикладеного

Outcome: approved