Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

У грудні 2024р. заявник Київська міська рада звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною заявою, заінтересована особа: Шевченківська районна в місті Києві державна адміністрація, в якій просив суд: - визнати двохкімнатну квартиру [ADDRESS] , що залишилася після смерті [PERSON] відумерлою спадщиною та передати зазначене житлове приміщення до комунальної власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради. Свою заяву, заявник обґрунтовував тим, що ним було виявлено майно (вище зазначену квартиру), яка належала на праві власності, та в якій проживала [PERSON] , після смерті якої - [INFO] відкрилась спадщина на цю квартиру та наявні підстави для визнання спадщини відумерлою, оскільки відсутні спадкоємці померлої [PERSON] , як за законом, так і за заповітом, а тому зазначена квартира має перейти у власність територіальної громади міста Києва, відповідно до ст. 1277 ЦК України та ст. 338 ЦПК України. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024р. відкрито провадження по справі, в порядку окремого провадження та призначено справу до розгляду по суті. Сторони про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. До судового засідання представниками Київської міської ради, Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у відсутність представників сторін, подану заяву про визнання спадщини відумерлою підтримують в повному обсязі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, згідно актового запису про смерть від 25 травня 2021р. за № 12828, [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , яка на час смерті була зареєстрована і проживала в квартирі [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 04 листопада 1999р., виданого згідно з розпорядженням Радянської районної державної адміністрації міста Києва від 04 листопада 1999р. за № 21484, квартира [ADDRESS] , на праві спільної часткової власності належала [PERSON] та її матері [PERSON] , в рівних частках. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , у віці 92 років. 26 травня 2005р. [PERSON] звернулася до Першої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, як спадкоємиць першої черги за законом, після смерті своєї матері [PERSON] , інших спадкоємців немає. Першою київською державною нотаріальною конторою було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на грошові вклади [PERSON] . Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 337358073 від 29 червня 2023р., право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. Відповідно до інформації Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 04 січня 2023р. за № 109-56, на момент смерті [PERSON] у квартирі [ADDRESS] була зареєстрована лише померла [PERSON] , [INFO] з 10 квітня 1980р. та знята з реєстрації 06 серпня 2021р., інших зареєстрованих осіб не було. Як вбачається з листа Першої київської державної нотаріальної контори від 22 січня 2025р. за № 330/01-16, на виконання ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 09 грудня 2024р., згідно Спадкового реєстру, спадкова справа щодо майна померлої [INFO] - [PERSON] , не заводилась (вказане підтверджується інформаційною довідкою № 79769189 від 22 січня 2025р. зі спадкового реєстру щодо спадкових та виданих на її підставі свідоцтв у Спадковому реєстрі). Таким чином, суд приходить до висновку, що спадкоємці за законом чи за заповітом у померлої [INFO] [PERSON] відсутні. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини, незалежно від часу її фактичного прийняття. Це означає, що право на спадщину виникає у спадкоємця з дня смерті спадкодавця (або з дня, коли його було оголошено померлим), а не з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, осіб, заінтересованих в охороні такого майна, або вимоги кредиторів. На підставі отриманої першої заяви нотаріус заводить спадкову справу, яка підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ст. 1221 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (ст. 1222 ЦК України). Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, спадщина після смерті [PERSON] відкрилася з [INFO] . Водночас упродовж встановленого строку жодна особа для отримання спадщини не звернулася, у встановленому законом порядку з заявою про прийняття спадщини, як і не встановлено судом обставин фактичного прийняття спадщини іншими особами. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Зі змісту вказаних норм вбачається, що у разі наявності вказаних умов, на підставі рішення суду спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. До звернення із заявою про визнання спадщини відумерлою і набрання законної сили відповідним рішенням суду у територіальної громади існує законний інтерес, заснований на правових нормах, що регулюють правовідносини щодо підстав набуття і припинення права власності після смерті особи, у якої відсутні спадкоємці. З метою захисту цього законного інтересу, згідно з ч. 5 ст.1277 ЦК України та ст. 1283 ЦК України передбачено, що спадщина, неприйнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою, відповідно до статті 1283 цього Кодексу. Охорона спадкового майна здійснюється в інтересах територіальної громади з метою збереження його. Отже, вказаний охоронюваний законом інтерес, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, є об`єктом судового захисту. Відповідно до ст. 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Згідно ст. 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Статтею 338 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, враховуючи, що спадкоємці після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , за заповітом та за законом, а також особи, які усунені від права на спадкування чи мали б право на спадщину, але не прийняли чи відмовились від її прийняття, відсутні, суд приходить до висновку, що наявні правові підстави про визнання квартири [ADDRESS] - відумерлою спадщиною, що відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] , [INFO] , та передати цю квартиру у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Outcome: approved