Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Представник позивача адвокат Даниленко Тетяна Іванівна звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 5 000,00 гривень щомісячно і до досягнення донькою 23 років або закінчення навчання, частини фактично понесених позивачкою витрат по сплаті навчання доньки у розмірі 15 200,00 грн, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 24 липня 2004 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який було розірвано 15 травня 2024 року. Від шлюбу з відповідачем позивачка має двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою. Представник позивача вказує, що на підставі судового наказу у справі № 753/910/24 від 15.04.2024, виданого Дарницьким районним судом м. Києва, [PERSON] сплачує аліменти на утримання двох дітей до досягнення ними повноліття. Старша донька сторін [PERSON] [INFO] , у 2024 році вступила до Державного торгівельно-економічного університету на перший курс денної форми навчання. Строк навчання становить 3 роки 10 місяців, загальна вартість освітньої послуги становить 152 000,00 гривень. Представник позивача, зазначає, що на виконання умов договору про надання платної освітньої послуги позивачкою 19.08.2024 було сплачено 19 000,00 гривень, 15.01.2025, 14.02.2025 та 11.03.2025 сплачено по 3 800,00 гривень. При цьому відповідач [PERSON] не брав участі в оплаті навчання доньки, а сплачує лише аліменти на утримання дітей згідно із судовим наказом. Представник позивача вказує, що позивачка одноособово сплатила кошти за навчання доньки, однак вважає, що відповідач теж повинен брати участь у витратах на навчання доньки, оскільки позивач має невелику заробітну плату, яка повністю витрачається на забезпечення дітей всім необхідним, їх розвиток та життя. Оскільки донька навчається на стаціонарні формі навчання та не має у зв`язку з цим можливості влаштуватись на роботу та отримувати свій дохід, то всі витрати на її навчання (оплата навчання, проїзд до університету, харчування, придбання канцелярії, підручників, одягу тощо) лягають на позивачку, у якої ще на утриманні перебуває неповнолітній син. Тому позивач вважає, що батько повнолітньої доньки на рівні з нею має нести витрати на її навчання до досягнення донькою 23-х років. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено на суддю Дарницького районного суду м. Києва Котенко Р. В. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01 квітня 2025 року справу прийнято до провадження, призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в судове засідання на 08 травня 2025 року. 25 квітня 2025 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] , надійшли письмові пояснення, якими вона позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. У судове засідання 08 травня 2025 року сторони не з`явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 25 квітня 2025 року до суду представником позивача була подана заява про відкладення розгляду справи, в зв`язку з перебуванням її у щорічній відпустці за межами України. Розгляд справи було відкладено на 29 травня 2025 року. У судове засідання 29 травня 2025 року з`явились позивачка, її представник, третя особа та відповідач. У судовому засіданні позивач позов підтримала. Вказала, що після розірвання шлюбу з відповідачем, двоє їх спільних дітей зилишилось проживати з нею. На її користь з відповідача судовим наказом були стягнуті аліменти, проте донька [PERSON] досягла повноліття, вступила у вищий навчальний заклад на денну форму навчання та потребує матеріальної допомоги зі строни батьків. Позивач також зазначила, що вона працює касиром у ТОВ "Альфа-Забава" і отримує заробітну плату - 16 500,00 грн, у той час як витрати на двої дітей в місяць складають близько 20 000,00 грн. Так, щодо видатків на утримання доньки [PERSON] , зазначила, що близько 30,00 грн в день потрібно на проїзд до університету та додому, щомісяця оплата різних потреб для навчання складає 700-800 грн, навчання оплатне, при цьому є видатки на одяг, харчування, лікування тощо. Зауважила, що відповідач працевлаштований, має офіційний дохід, відтак, має змогу матеіально допомагати утримувати доньку, яка продовжує навчання. При цьому вважає, що оскільки у відповідача є транспортні засоби, він міг би отримувати додатковий дохід за рахунок надання послуг з перевезення. Просила суд задовільнити її позов. У судовому засіданні представник позивача адвокат Даниленко Т.І. зазначила, що станом на час розгляду справи тягар утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, лежить на позивачці. Навчання є оплатним, при цьому з вересня 2025 року оплата за навчання підвищиться до 41 000,00 грн на рік. Донька сторін навчається на денній формі, відтак, не має змоги працювати та утримувати себе самостійно. Відповідач жодної участі в оплаті навчання доньки та її утриманні добровільно не бере, у зв`язку із чим позивачка змушена була звертатись до суду із цим позовом. Просила позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги. Зазначила, що вона є першокурсницею, навчається на денній формі навчання. Півдня у неї займає навчання в університеті, інші півдня займає виконання домашнього завдання. Наразі її мета - здобути знання, відтак, вона не вбачає можливості поєднувати навчання та роботу, аби мати дохід та забезпечувати себе самостійно. Зауважила, що її батько нічого не придбав для навчання в університеті, добровільно наразі коштів їй не надає, але вважає, що батько має змогу фінансово їй допомагати на період навчання. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечував частково. Вказав, що він не відмовляється сплачувати кошти на утримання доньки, проте не у тому розмірі, про який просить позивачка. Зазначив, що 4 000,00 грн в місяць є достатніми для проживання дитини. При цьому, відповідач вважає, що донька могла б заробляти онлайн, але не має для цього бажання. При визначенні розміру аліментів просив врахувати, що з нього стягуються грошові суми у межах декількох виконавчих проваджень. Зокрема, у березні 2025 року з нього було стягнуто 76% його доходу. Також зазначив, що стан його здоров`я (перелом хребта) не дає змогу працювати додатково. Вказав, що він офіційно працевлаштований, його оклад складає 22 000,00 грн. Інших утриманців не має. Зазначив, що зміг би сплачувати на утримання доньки [PERSON] близько 3 500,00 грн щомісячно. Також, відповідач заперечував проти стягнення з нього половини вартості сплачених коштів за навчання доньки, оскільки проплата відбулась у період, коли з нього стягувались аліменти на утримання неповнолітньої доньки, тож, він вважає, що ці аліменти покрили ці видатки. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.07.2004 по 15.05.2024, що підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.04.2024 у справі № 753/22238/23, яким шлюб між сторонами розірано. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Дарницького районного суду м. Києва від 15.04.2024 у справі № 753/910/24 з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання двох дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку/доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи.з 02.01.2024 та до досягнення старшою дитиною повноліття, а після досягнення [PERSON] повноліття, стягувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини заробітку/доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та до досягнення ним повноліття. Постановою головного державного виконавця Дарницького ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.04.2024 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання цього наказу. Постановою головного державного виконавця Дарницького ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.04.2024 звернуто стягнення на заробітну плату відповідача. [PERSON] проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні. Відповідно до довідки Державного торговельно-економічного університету від 26.02.2025 № 142 [PERSON] є здобувачем освіти 1 курсу денної форми навчання факультету торгівлі та маркетингу. Строк навчання для здобуття рівня вищої освіти «Бакалавр» з 01 вересня 2024 року по червень 2028 року. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги щодо підготовки фахівця № 814 д/6к-2024 від 13 серпня 2024 року, укладеного між Державним торговельно-економічним університетом (Виконавець за Договором) та [PERSON] (Замовник за цим договором), виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника здійснити надання освітньої послуги [PERSON] за першим (бакалаврським) рівнем на факультеті "Торгівлі та маркетингу" за спеціальністю "Маркетинг", форма здобуття освіти - денна, починаючи з 1-го курсу, термін навчання - 3 роки 10 місяців (п. 2.2. розділу ІІ Договору). Загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 152 000,00 грн, тобто 19 000,00 грн за один семестр (п.п. 5.2, 5.3 розділу V вказаного договору). За бажанням замовника плата може вноситися при укладенні договору за весь строк повністю (одноразово) або за курс навчання в повному обсязі у строки, визначені першим етапом відповідного курсу навчання (п. 5.4 розділу V вказаного договору). Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 ст. 182 СК України) Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець покладає на батьків обов`язок утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Стягнення аліментів на утримання дочки чи сина, які продовжують навчання, є одним із способів захисту інтересів останніх, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочок, синів, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, а частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. У п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937св21) Верховний Суд зазначив, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Судом встановлено, що донька сторін [PERSON] на день звернення позивачкою до суду та на день ухвалення рішення не досягла 23 років, продовжує навчання на денній формі навчання, не працює, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Навчання на денній формі в університеті позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги. Щодо матеріального стану відповідача, то слід зазначити, що ним не спростовано того факту, що він не може надавати таку матеріальну допомогу. Крім того, відповідач зазначив, що спроможний сплачувати аліменти на утримання своєї поновлітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 3 500,00 грн щомісяця. У той же час, обов`язок утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Враховуючи викладене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дитину, оцінюючи у сукупності зібрані докази, з урахуванням матеріального становища сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Зокрема, суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку та працевлаштований, отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати. При цьому, суд зважає на ту обставину, що з відповідача стягуються на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Разом з тим, беручи до уваги потребу в матеріальній допомозі повнолітньої доньки, що продовжує навчатися на денній формі здобуття освіти, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 4 000,00 (чотири тисячі) гривень, щомісячно, до припинення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, що відповідає вимогам законодавства, забезпечить потреби повнолітньої дитини, яка навчається, та буде належним способом захисту інтересів дитини. При цьому, не дивлячись на те, що позов поданий 12 березня 2025 року, донька сторін досягла повновноліття [INFO] і до її повноліття з відповідача стягувались аліменти у примусовому порядку на підставі судового наказу. Відтак, суд вважає, що стягнення аліментів з відповідача на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, має відбуватись з 28 березня 2025 року. Що стосується вимоги позивача про стягнення на її користь 1/2 частини фактично понесених витрат по сплаті навчання доньки у розмірі 15 200,00 грн, суд дійшов таких висновків. Як встановлено судом, вартість навчання [PERSON] за один семестр складає 19 000,00 грн. Довідкою Державного торговельно-економічного університету від 28.02.2025 № 33/18 підтверджена обставина оплати позивачкою навчання [PERSON] за період з 01.09.2024 по 28.02.2025 у розмірі 19 000,00 грн. Вказана обставина також підтверджується квитанцією АТ КБ "ПриватБанк" від 19.08.2024. Крім того, відповідно до квитанції та чеків з терміналів самообслуговування АТ КБ "ПриватБанк" від 15.01.2025, 14.02.2025, 11.03.2025 позивачкою сплачено 11 400,00 грн за навчання доньки. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання, необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила ст. 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються ст. 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Саме такі висновки щодо застосування ст. 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 № 6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 справа № 622/373/16-ц (провадження № 61-1717 св 18). Тобто нормами чинного законодавства передбачено, що до суми аліментів на дитину, яка продовжує навчання, входить і вартість навчання. Захист інтересів дитини на отримання матеріальної допомоги від батька та інтересів матері отримати допомогу від батька дитини на утримання дитини, яка продовжує навчання, може реалізуватися лише шляхом стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Судом встановлено, що оплата за навчання [PERSON] здійснювалася до досягнення донькою повноліття. Проте у вказаний період з відповідача на користь позивача стягувались аліменти на утримання неповнолітньої доньки. Матеріали справи містять докази отримання позивачкою аліментів на утримання двох дітей 07.10.2024 - 10 401,44 грн, 06.11.2024 - 9 380,05 грн, 10.12.2024 - 8 454,17 грн, що на думку суду, з урахуванням тієї обставини, що на матір також покладається обов`язок утримувати своїх дітей, було достатнім у тому числі й для оплати навчання [PERSON] . Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про безпідставність вимог позивачки щодо стягнення з відповідача 1/2 частини сплаченої вартості навчання доньки у розмірі 15 200,00 грн, у зв`язку із чим позов у цій частині не підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Оскільки рішення про стягнення аліментів на утримання доньки, що продовжує навчання, ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 1 211,20 грн. Окрім того, представником позивача заявлені вимоги про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. На підтвердження понесених витрат стороною позивача надані: копія договору про надання правової допомоги від 03.03.2025, відповідно до п. 2.1. якого розмір гонорару складає 10 000,00 грн; копія квитанції до прибуткового касового ордера від 03.03.2025 про перерахування [PERSON] на рахунок АБ «Тетяни Даниленко» 10 000,00 грн з призначенням платежу «оплата по договору про надання правничої допомоги від 03.03.2025»; звіт від 11.03.2025 виконаних робіт по договору від 03.03.2025. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З наявного в матеріалах справи звіту виконаних робіт по договору від 03.03.2025 вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу складаються з: консультації клієнта, надання переліку документів для складання позову - 1 000,00 грн; підготовки та подачі до суду позовної заяви - 4 000,00 грн; узгоджена вартість участі адвоката у судових засіданнях, а саме 5 000,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що представник позивача надала позивачу юридичну консультацію, склала та подала до суду позов, брала участь у судових засіданнях, проте позов був задоволений частково, а саме у задволенні однієї вимоги було відмовлено (стягнення 1/2 частини вартості навчання), а інша вимога (стягнення аліментів) була задоволена частково, а саме на 80%, вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у розмірі 4000,00 грн (10 000,00 грн : 2 х 80% = 4 000,00 грн) Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial