Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

До Макарівського районного суду Київської області 11 лютого 2025 року звернувся [PERSON] з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Жарчинський Олексій Анатолійович про визнання виконавчого напису від 18 березня 2021 року № 34403 таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що виконавчий напис від 18 березня 2021 року № 34403 вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про звернення стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» заборгованості за кредитним договором № 2608733 від 04 липня 200 року у розмірі 11 440,50 грн є протиправним, оскільки, винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, з тієї підстави, що на момент вчинення виконавчого напису законом не було визначено права його вчиняти у кредитних договорах, без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу, а також за відсутності нотаріально посвідченого кредитного договору. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 18 лютого 2025 року позовну заяву [PERSON] прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановив відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а третій особі строк для подачі письмових пояснень щодо позову або відзиву. Копію ухвали суду від 18 грудня 2025 року та копія позовної заяви з додатками направлялася відповідачу за адресою: вулиця Зоологічна,\~будинок 4А,\~офіс 319,\~місто Київ,проте, рекомендоване повідомленням № 0610232726841, повернулося без вручення з відміткою «за закінчення терміну зберігання». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, Треті особи: приватний нотаріус та приватний виконавець своїм правом на надання суду письмових пояснень по суті позову, не скористалися, а тому відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив таке. Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] 04 липня 2020 року укладений Договір про надання споживчого кредиту № 2608733 за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалось шляхом перерахунку грошових коштів на картковий рахунок позивач переказати кошти у розмірі 6 650 грн. Приватний нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович вчинив виконавчий напис від 18 березня 2021 року № 34403, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс Ум Факторинг» заборгованість в розмірі 10 440,50 грн, обґрунтовуючи тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором від 04 липня 2020 року № 2608733. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03 серпня 2020 року по 25 січня 2021 року. Розмір заборгованості за кредитним договором складає 10 440, 50 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Жарчинський Олексій Анатолійович постановою від 26 квітня 2021 року відкрив виконавче провадження № 65266108. Відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (тут і далі - у редакції, чинній на час вчинення нотаріальної дії) та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься у главі 14 Закону України «Про нотаріат» та главі 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172». У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Так, позивач на обґрунтування своїх вимог, зокрема, посилався на те, що виконавчий напис було вчинено на копії кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, а не на оригіналі, як це передбачено Переліком. У зв`язку з цим, вчинення виконавчого напису на копії кредитного договору, який не посвідчений нотаріально, свідчить про незаконність такого виконавчого напису, що є порушенням процедури вчинення самого виконавчого напису. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що позивач повідомлений як боржник про існування боргу, що позбавило його можливості оспорити вимоги відповідача, що зі свого боку не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Тож, зазначені вище обставини у сукупності, свідчать про обґрунтованість вимог позивача, які необхідно задовольнити, а сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. За приписами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ТОВ «Ум Факторинг» на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved