Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду від Релігійноі організації з позовом про визнання за нею права власності на придбане майно. Позивач посилається на те, що 15 червня 2022 року між Релігійною організацією та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,132 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 6122687900:02:001:0182, яка розташована в [ADDRESS] . Відповідно до укладеного договору позивач сплатив домовлену суму і майно передано йому у користування. Проте нотаріально оформити зазначений договір виявилось неможливим, оскільки виявлені розбіжності у правовстановлюючих документах на нерухоме майно. Представник позивача подав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просить слухати справу в його відсутності. Відповідач, згідно поданої заяви, позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Стаття 657 ЦК України встановлює вимоги щодо форми договору купівлі-продажу, зокрема договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ст.ст. 328, 334 ЦК України передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Судом встановлено, що 15 червня 2022 року між Релігійною організацією та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,132 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер 6122687900:02:001:0182, яка розташована в [ADDRESS] . Відповідно до укладеного договору позивач сплатив домовлену суму і майно йому передано в користування. Приймаючи до уваги, що Релігійною організацією правомірно набуто право власності на майно, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved