Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову, позивач зазначає, що 12.10.2019 року вона уклала шлюб із відповідачем - [PERSON] [INFO] від цього шлюбу народився син: [PERSON] . 06.07.2020 року рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська по справі №208/2197/20 з відповідача на утримання сина стягнуто аліменти в розмірі 2000 грн. щомісячно. 28.09.2021 року їх шлюб рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська було розірвано. 08.05.2023 року рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська по справі №208/910/23 був змінений розмір аліментів, визначений рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року (справа № 208/2197/20), на щомісячне стягнення на 1/4 частину від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2023 року, і до досягнення дитиною віку повноліття. 21.11.2024 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області відкрите виконавче провадження ВП № [NUMBER]. Станом на 12.02.2025 року у відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку державного виконавця у виконавчому провадженні ВП № [NUMBER] за період з лютого 2023 року по січень 2025 року становить 69367,42 грн.. Відповідно до висновку ЛКК від 20.03.2023 року № 152 [PERSON] визнаний інвалідом дитинства із датою чергового медичного переогляду 01.04.2028 року. Відповідач жодної участі у лікуванні дитини не приймає. Незважаючи на важкий стан здоров`я малолітнього сина відповідач рішення суду про стягнення аліментів у добровільному порядку протягом 5 років не виконує, дитину не утримує і не виховує. Син потребує не тільки матеріальної, але й психологічної допомоги та підтримки. Відповідач категорично відмовився спілкуватись із сином, зазначивши, що його не хвилює ні стан здоров`я дитини, ні її психологічний стан. Він створив нову сім`ю, чекає на нову здорову дитину, і хворий син, за його словами йому не потрібен, бо він обтяжує його життя, створюючи проблеми. З дати народження сина відповідач жодного разу не прийшов до нього, не взяв на руки, і взагалі дитину не визнає. 3 2021 року позивач проживала в цивільному шлюбі із [PERSON] за місцем своєї реєстрації: в будинку [ADDRESS] . З ними жив і її син [PERSON] , якому [PERSON] фактично став батьком. Він виховує сина, матеріально утримує його, допомагає в його лікуванні. Син вважає його батьком. Відносини між сином та [PERSON] доброзичливі, родинні, вони разом проводять вільний час, [PERSON] ставиться до сина як до своєї рідної дитини. Вони разом піклуються про дитину, створюють всі належні умови для нього, щоб син відчував себе щасливим. 12.11.2024 року позивач уклала шлюб із [PERSON] . В грудні 2024 року їх сім`я переїхала проживати в квартиру [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві приватної власності. Все вищезазначене свідчить виключно про одне: відповідач має можливість, але усвідомлено не бажає виконувати свої батьківські обов?язки. Тому позивач просить суд: - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явились, позивач в позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служби у справах дітей Кам`янської міської радине з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Ухвалою суду від 24 лютого 2025року відкрито провадження по справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 259, матір`ю зазначена [PERSON] (а.с.10). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 28 вересня 2021 року по справі №208/5808/21 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище позивача змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.11). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року по справі №208/2197/20 стягнуто аліменти з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2000 (дві тисячі) грн., але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, щомісячно. Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації. Стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дитини провадити щомісяця починаючи 07 квітня 2020 року (а.с.12-13). Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 травня 2023 року по справі №208/910/23 змінено розмір аліментів, визначений рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 липня 2020 року (справа № 208/2197/20), стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , з розміру 2000 (дві тисячі) гривень щомісячного стягнення на 1/4 частину від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 лютого 2023 року, і до досягнення дитиною віку повноліття, тобто до [INFO] (а.с.14-17). Відповідно до корінця медичного висновку № 152 про дитину-інваліда віком до 18 років від 20 березня 2023 року, наданого КНП КМР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3», виписки №3198 із медичної карти стаціонарного хворого, та індивідуальної програми реабілітації дитини - інваліда №152, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , визнаний інвалідом дитинства із датою чергового медичного переогляду 01.03.2028 року, діагноз: гострий лімфобластичний лейкоз, common B ALL, ФАБ варіант L2, ЦНС 1, І гострий період (а.с.18-20, 24-25). Відповідно до листа КНП КМР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» від 05.02.2025 року, вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , 20.03.2023 року отримала статус «Дитина з інвалідністю» терміном до 2028 року. Інвалідність була оформлена на мати [PERSON] (а.с.30). Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , [PERSON] 12 листопада 2024 року зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис №690. Прізвище [PERSON] після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Постановою від 21.11.2024 року державним виконавцем Ярмолицькою Н.В. відкрито виконавче провадження ВП [NUMBER] про примусове виконання виконавчого листа №208/910/23 виданого 09.06.2023 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська (а.с.27). Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, наданої Заводським відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), станом на 12.02.2025р. [PERSON] має заборгованість по ВП [NUMBER] у розмірі 69 367,42 грн. (а.с.26). Згідно акту №92 про проживання, наданого 03.02.2025 року Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Добробут», вбачається, що за адресою: [ADDRESS] дійсно проживають постійно, фактично без реєстрації з листопада 2024 року по теперішній час [PERSON] разом з дитиною: [PERSON] , [INFO] , та чоловік [PERSON] (а.с.28). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 25 січня 2023 року, посвідченого державним нотаріусом Першої кам`янської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Главчевою Л.В., та витягу №321087430 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.01.2023 року, вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с.21-23). Відповідно до висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області від 11.06.2025 року № 8вих-20/447, вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , доцільним. При цьому суд бере до уваги, що вказані обставини існують тривалий час, за який у відповідача була можливість змінити своє ставлення до виховання дитини. Однак він цього не зробив, що свідчить про стійкий та усвідомлений характер ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п.16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснено ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання не з`явився, та на виконання вимог ст.81 ЦПК України доказів відсутності підстав для позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] суду не надав, надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Таким чином, факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є підставою для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що батько ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не спілкується з дитиною, проживає окремо від дитини, а тому вимоги позивача про позбавлення батьківських прав, підлягають задоволенню. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У зв`язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved