Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

До Хаджибейського районного суду міста Одеси звернулася [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа\~ Управління\~державної реєстрації\~юридичного департаменту\~Одеської міської\~ради в\~особі Юридичного\~департаменту Одеської\~міської ради. В обгрунтування своїх вимог заявник зазначала, що 21 січня 1983 року між громадянином [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] , який був виданий державним нотаріусом П?ятої Одеської державної нотаріальної контори Бадерна Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3-C-112, де в тексті зазначеного договору не правильно зазначено по батькові Заявниці, а саме - замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Однак згідно з її паспортом громадянки України, ідентифікаційним кодом, а також іншими офіційними документами, її по батькові вірно зазначається саме, як « [PERSON] ». Тобто, в договорі купівлі-продажу будинку, з надвірними будівлями в [ADDRESS] , державним нотаріусом була допущена технічна орфографічна помилка, яка наразі перешкоджає їй вільно володіти та розпоряджатись її майном, а саме вищезазначеним будинком. У зв?язку з необхідністю оформлення прав власності, вчинення нотаріальних дій та внесення даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виникла потреба у судовому встановленні факту належності правовстановлюючого документа, а саме - що договір купівлі-продажу будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] , який був зареєстрований в реєстрі за № 3-C-112 та виданий 21.01.1983р. державним нотаріусом П?ятої Одеської державної нотаріальної контори Бадерна Л.В., покупцю на ім?я « [PERSON] », належить Заявниці [PERSON] . Заявник та заінтересована особа в судове засідання не з`явилися, сповіщені належним чином. Зокрема представник заявниці, надав до суду заяву в якій підтримав заявлені вимоги та просив слухати справу у їх відсутності. Представник Юридичного\~департаменту Одеської\~міської ради 09.07.2025 року надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Департаменту. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення заяви [PERSON] . Судом встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 30 жовтня 1998 року Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера від 13.03.1998 року, вбачається, що по батькові заявниці вказується [PERSON] . (а.с. 6, 13) Відповідно до відмітки в паспорті [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 21 січня 1983 року між громадянином [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] , який був виданий державним нотаріусом П?ятої Одеської державної нотаріальної контори Бадерна Л.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3-C-112, де в тексті зазначеного договору зазначено по батькові Заявниці, а саме - замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». (а.с. 7-8) Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України). Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно з ч. 2\~ст. 256 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 12\~Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6\~ст. 273 ЦПК\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності заявнику документу, який посвідчує його право власності на частину будинку. У даному випадку виключним способом захисту права заявника є звернення до суду із заявою щодо встановлення факту належності йому договору купівлі-продажу на право приватної власності на 1/3 будинку за адресою: [ADDRESS] . Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи - власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 45, 46 ЦПК; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту. Аналізуючи наявні в справі докази, суд вважає доведеним, що правовстановлюючий документ на 1/3 частину будинку договір купівлі-продажу будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS] , який був зареєстрований в реєстрі за № 3-С-112 та виданий 21.01.1983р. державним нотаріусом П?ятої Одеської державної нотаріальної контори Бадерна Л.В, належить [PERSON] ( [INFO] ). Написання по батькові\~« [PERSON] »\~та\~« [PERSON] »\~виникло внаслідок перекладу з російської на українську мову. Усунення помилки можливе лише шляхом встановлення факту належності заявнику вказаного документу. Встановлення факту належності документів має юридичне значення для заявника, оскільки наявність належним чином оформлених правовстановлюючих документів дає можливість заявнику реалізувати свої права як власника майна. На підставі ст.ст.\~10,12,13,81,141,247,263-265,293-294,315 ЦПК України, -

Outcome: approved