Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до відповідача [PERSON] , яким просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 та кредитним договором № F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року у загальному розмірі 122753,94 гривень, судові витрати покласти на відповідача та стягнути їх в повному обсязі на користь позивача. На обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 11 вересня 2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № Z06.460.70818, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 39300,00 гривень, а позичальник зобов`язався одержати кредит і поверну його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із графіком платежів. Кредит надавався строком 60 місяців. Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 22,0 % річних. Підписанням відповідного Кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Крім того, 20 вересня 2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № F94.13071.004358493, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 18500,00 гривень, а позичальник зобов`язався одержати кредит і поверну його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із графіком платежів. Кредит надавався строком 24 місяці. Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 16,5 % річних. Підписанням відповідного Кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 25 липня 2023 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладено Договір факторингу №01.02-31/23. Відповідно до розділу 2 вказаного Договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей Боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників. В тому числі за даним Договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 року та кредитним договором № F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 року, заборгованість\~ [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на дату подачі позову, складає 90230,36 гривень, з яких 32768,61 гривень\~заборгованість за основним боргом, 23611,42 гривень\~сума заборгованості за відсотками, 33850,33 гривень\~заборгованість за іншими процентними платежами. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року, заборгованість\~ [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на дату подачі позову, складає 32523,58 гривень, з яких 9745,52 гривень\~заборгованість за основним боргом, 5352,99 гривень\~сума заборгованості за відсотками, 17425,07 гривень\~заборгованість за іншими процентними платежами. Аргументи учасників справи. Відповідач відзиву на позов не надав, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30 травня 2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надав суду заяву, в якій просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, у разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином в порядку\~статті 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання відповідно до відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманих судом відповідно до вимог частини 6\~статті 187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до\~статті 280 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 11 вересня 2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № Z06.460.70818, крім того, 20 вересня 2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та\~ [PERSON] було укладено кредитний договір № F94.13071.004358493. Відповідно до пунктів 1.1 Кредитних договорів, Банк надає позичальнику кредит на поточні потреби за кредитним договором: № Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 року в сумі 39300,00 гривень; № F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року в сумі 18500,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно із умовами цього Договору. Відповідно до пунктів 1.2\~1.4 Договорів банк надає кредит у день підписання даного договору строком за кредитним договором: № Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 року на 60 місяців; № F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року на 24 місяці. Датою видачі кредиту, є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника, вказаний у пунктах 1.14 Договорів. За користування кредитом позичальник сплачує річну змінювану ставку в розмірі, що визначається як змінна частини ставки, збільшена за кредитним договором: № Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 року на 12,49 %; № F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року 7 % (Маржу Банку). Станом на день укладення договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням правління Банку, для обох кредитних договорів становить 9,5%, що разом з Маржою Банку складає змінювану процентну ставку для кредитного договору: № Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 року в розмірі 21,9900 %; № F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року в розмірі 16,5 %. Пунктом 1.11 Договору № Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 року та пунктом 1.10. Договору № F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року передбачено, що за обслуговування кредиту банком, що включає в себе: -надання інформації по рахунках позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в Контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим Договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; -надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом наповнення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; -опрацювання запитів позичальника, що направлені Банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором (далі-«Графік щомісячних платежів»). Відповідно до п. 2.1 Договору Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 року позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 11 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № [NUMBER] в Банку, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за Договором; 2)для погашення нарахованої заборгованості за Договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно п. 3.3.1 цього Договору; 4) для погашення іншої заборгованості. Відповідно до п. 2.1 Договору F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 24 щомісячних внесках включно до 20 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № [NUMBER] в Банку, МФО 336310, з якого проводиться погашення заборгованості у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за Договором; 2)для погашення нарахованої заборгованості за Договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно п. 3.3.1 цього Договору; 4) для погашення іншої заборгованості. Пунктами 3.3.1. Договорів передбачено в разі невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором, банк має право нараховувати пеню, за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, плати за обслуговування кредитної заборгованості) в розмірі: 0,15 % - в період прострочення оплати від 1 до 60 календарних днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 календарного дня та по день повного погашення заборгованості за цим договором, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення. Сукупна сyма неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальником на підставі договору, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Договори містять графіки щомісячних платежів за кредитним договором, у якому зазначено суми кредиту до погашення, суми по тілу та відсоткам, розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості, а також дати сплати цих сум (пункти 6.1. Договорів). Договори містять реквізити сторін, зокрема позичальника, а саме: ПІБ [PERSON] , його адресу реєстрації, контактні телефони, місце основної роботи. Окрім цього, договори містять особисті підписи сторін. Своїм підписом [PERSON] підтвердив отримання оригіналів договорів у день їх укладення. У паспортах споживчого кредиту, підписаних [PERSON] \~\~особистим підписом, зазначено, зокрема: інформацію та контактні дані кредитодавця, інформація та контактні дані кредитного посередника, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача (яка містить інформацію про плату за обслуговування кредитної заборгованості за кредитним договором: Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 року у розмірі 2,95 %; F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року у розмірі 2,65 % щомісячно від початкової суми кредиту), порядок повернення кредиту. Додаток до паспортів споживчого кредиту «графіки щомісячних платежів за кредитними договорами» повністю відповідають графікам платежів щомісячних за кредитними договорами, які викладені у договорах. Банк свої зобов`язання за договором Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 року виконав у повному обсязі надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі та у строки, визначені умовами договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 року належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 25 липня 2023 року становить: заборгованість за основним боргом сумі 32768,61 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками сумі 23611,42 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 33850,33 гривень, загальна заборгованість 90230,36 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 року. Крім того, судом встановлено, що банк свої зобов`язання за Договором F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі та у строки, визначені умовами договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 25 липня 2023 року становить: заборгованість за основним боргом сумі 9745,52 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками сумі 5352,99 гривень, заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями в сумі 17425,07 гривень, загальна заборгованість 32523,58 гривень, що підтверджується довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] за кредитним договором F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» (яке у подальшому змінило назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС») укладено договір факторингу №01.02-31/23, за умовами якого Клієнт передає (відступає) Фактору свої Права Вимоги, а Фактор набуває Права Вимоги Клієнта за Первинними Договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором (пункт 2.1. Договору). Права Вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед Клієнтом, та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами, у паперовому вигляді в день укладення цього Договору та надсилається Клієнтом Фактору засобами корпоративного зв`язку і захищеному паролем файлі в день укладення цього договору. Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього договору (пункт 2.1. Договору). Відповідно до пункту 5.1. договору права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта до фактора в день підписання відповідного Реєстру боржників, за умови виконання Фактором зобов`язань передбачених пунктом 4.1. цього договору. Відповідно до пункту 4.1. Договору фактор зобов`язується сплатити клієнту суму фінансування у розмірі 11963508,00 гривень шляхом перерахунку 100 % вказаної суми на рахунки клієнта протягом 3 робочих днів після отримання Реєстру боржників засобами корпоративного зв`язку у захищеносу паролем файлі, та підписання Сторонами Договору і Реєстру Боржників за допомогою сервісу електронного документообігу «Вчасно». Із дослідженої платіжної інструкції № 9217 від 26 липня 2023 року судом встановлено, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» сплатило АТ «Ідея Банк» 11963508,00 гривень як плату за відступлення прав вимоги згідно договору факторингу № 01.02-31/23. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 2 до Договору факторингу від 25 липня 2023 року №01.02-31/23 встановлено, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги до [PERSON] \~\~за Кредитним договором № Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 року у загальній сумі 90230,36 гривень, з яких 32768,61 гривень заборгованість за основним боргом, 23611,42 гривень заборгованість за відсотками, 33850,33 гривень заборгованість за комісіями. Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 3 до Договору факторингу від 25 липня 2023 року №01.02-31/23 встановлено, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги до [PERSON] \~\~за Кредитним договором № F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року у загальній сумі 32523,58 гривень, з яких 9745,52 гривень заборгованість за основним боргом, 5352,99 гривень заборгованість за відсотками, 17425,07 гривень заборгованість за комісіями. На підставі рішення Свеа Економі Кіпр Лімітед №1 від 25 березня 2024 року як єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна», ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс». Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 448991177471 від 26 березня 2024 року суд встановив, що ТОВ «Свеа Фінанс» присвоєно ідентифікаційний код юридичної особи 37616221, що є ідентичним кодом юридичної особи, який був присвоєний ТОВ «Росвен Інвест Україна». Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 ЦК України). Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частина 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з частиною 1 статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (частина 1 статті 1047 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно зі статтею 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до статті 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно зі статтею 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. При цьому, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору. Факт сингулярного правонаступництва, тобто за яким до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право кредитора за кредитними договорам № Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 року та кредитним договором № F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Тлумачення статті 516, частини 2 статті 517 ЦК свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, де зазначено, що «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним», а також Верховним Судом в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №522/22802/17. Судом встановлено, оскільки не спростовано сторонами, відповідач, після заміни кредитора, не вчиняв дій щодо погашення заборгованості за вищевказаними кредитними договорами. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту та відсотків за користування ним як первинному кредитодавцю АТ «Ідеа Банк», так і його правонаступнику ТОВ «Свеа Фінанс», тому суд висновує, що позовні вимоги про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором № Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 року у сумі 56380,03 гривень, з яких 32768,61 гривень заборгованість за основним боргом, 23611,42 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та позовні вимоги про стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором № F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року у сумі 15098,51 гривень, з яких 9745,52 гривень заборгованість за основним боргом, 5352,99 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості за комісією суд зазначає таке. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частини 1, 2, 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини 1 статті 1 та частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункту 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 461/2857/20. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Так, у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які підтверджували б, що відповідачу щомісячно надавалися будь-які послуги, погоджені ним, за які встановлено нарахування комісій, чи певна інформація щодо кредитів та, що така інформація надавалася частіше ніж один раз на місяць, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованостей за нарахованими та несплаченими комісіями за кредитним договором № Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 у розмірі 33850,33 гривень та кредитним договором № F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року у розмірі 17425,07 гривень. Ураховуючи, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення договору та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. У зв`язку з чим суд висновує про відмову у задоволення позову в частині стягнення комісії за кредитним договором № Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 у розмірі 33850,33 гривень та кредитним договором № F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року у розмірі 17425,07 гривень. У відповідності до положень частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на вищевикладене, розглядаючи спір в межах доводів позову, суд висновує, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № Z06.460.70818 від 11 вересня 2017 та кредитним договором № F94.13071.004358493 від 20 вересня 2018 року за основним боргом в загальній сумі 42514,13 гривень та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в загальній сумі 28964,41 гривень підлягають задоволенню, тому позов слід задовольнити частково. Щодо судових витрат. Згідно з платіжною інструкцією кредитного переказу коштів № 60 від 01 травня 2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Звертаючись до суду з позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» пред`явило вимогу майнового характеру (стягнення заборгованості за кредитними договорами) на суму (ціну позову) 122753,94 гривень, тоді як суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог на суму 71478,54 гривень, що становить 71,3 % від ціни позову. За наведених обставин та відповідно до вимог статей 133, 137, 141 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1727,17 гривень (2422,40 х 71,3% : 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial