Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

29.03.2024р. до суду за підсудністю надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13.02.2022р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі ТОВ «Лінеура Україна») та [PERSON] укладено договір про надання коштів у позику № 2933697 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерції». Позивач за умовами договору свої зобов`язання виконав, в повному обсязі, шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши повернення суми наданого кредиту і процентів, нарахованих з строком користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі. 20.05.2023р. між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу № 01.02.-25/23, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступив право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором, в якому боржником є [PERSON] . Отже, до ТОВ «Росвен Інвест Україна» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за договором про надання коштів у позику № 2933697 у розмірі 83\~798, 66 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 16\~999, 99 грн.; заборгованість по відсотках 66\~798, 67 грн. Неналежне виконання відповідачем договору призвело до його заборгованості перед фінансовою установою. На підставі викладеного, просить суд \~стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором про надання коштів у позику № 2933697 від 13.02.2022р. у розмірі 83\~798, 66 грн., а також витрати по сплаті судового збору. Відповідачем [PERSON] \~в порядку\~ст.\~178\~ЦПК України\~поданий відзив\~на позовну\~заяву (а.с.\~66-69) в якому останній заперечував щодо позовних вимог позивача обґрунтовуючи це тим, що відповідач укладав кредитний договір № 2933697 від 13.02.2022р. з ТОВ «Лінеура Україна», яке ніяких вимог до нього не подавало. Позивач в якості доказу заборгованості відповідача по кредитному договору, надав договір факторингу № 01.02-25/23 від 23.03.2023р., укладеного з ТОВ «Лінеура Україна» за яким нібито позивач набув право вимоги до відповідача. Відповідно до пп. 2.3 п. 2 договору факторингу, реєстр повинен повністю відповідати реєстру боржників на паперовому носії, підписаному сторонами, однак позивач надав до суду договір разом із реєстром боржників № 1 в якому відповідач, як боржник відсутній. Крім того, позивач не надав до суду доказів отримання відповідачем кредитних коштів. Щодо наданого позивачем розрахунку заборгованості зазначає, що він не є первинним документом, і позивач повинен надати виписку по рахунку, який має статут первинного документу. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник позивача ТОВ «Свеа Фінанс» правом надання відповіді на відзив згідно вимог ст. 179 ЦПК України не скористався. У позові просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача. Згідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими\~ст.89 ЦПК України\~та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.\~ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1.\~ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Встановлено, що 13.02.2022р. між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2933697, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерції» (а.с. 5-13). Згідно пункту 1.3 строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів із сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Пунктом 1.4 договору визначено фіксований тип процентної ставки. За користування кредитом нараховується проценти на таких умовах. Згідно пункту 1.4.1 стандартна процента ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного у пункті 1.3 цього договору. За пунктом 1.4.2 договору знижена процента ставка становить 0,30% в день та застосовується на умовах, якщо клієнт до 15.03.2022р. (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності, отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних умовах), що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та проінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Якщо до клієнта не застосовується знижена процентна ставка відповідно до Програми лояльності, то цей пункт договору не діє по відношенню до клієнта. Відповідно до пункту 1.5. орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною процентною ставкою за весь строк кредиту 0,0% річних (пункт 1.5.1); за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 0,0% річних (пункт 1.5.2). Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає (п.1.6. договору): за стандартною ставкою 138\~788 грн. (п. 1.6.1. договору); за стандартною процентною ставкою з урахуванням застосування зниженої ставки 130\~161, 35 грн. (п. 1.6.2. договору). Відповідно до виписки по особовому рахунку [PERSON] від 13.02.2022р. витребувану за клопотанням представника позивача, на картковий рахунок № [NUMBER] (який вказаний на зв. а.с. 13), надійшли грошові кошти в розмірі 17\~000 грн. (а.с. 89-91, 93-95) 23.05.2023р. між ТОВ «Лінеура Україна» та позивачем укладено договір факторингу № 01-02-25/23 (а.с. 26-28). Відповідно до умов договору клієнт, як первісний кредитор, відступив право вимоги фактору як новому кредитору, зокрема за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2933697від 02.02.2022р. Відповідно до витягу реєстру боржників № 1 до цього договору (а.с. 126-127), заборгованість відповідача становить 83\~798, 66 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 16\~999, 99 грн.; заборгованість по відсотках 66\~798, 67 грн. Відтак, до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні у обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав у відповідності до\~статті 514 ЦК України. Крім того, як вбачається з рішення № 1 від 25.03.2024р., ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс» (а.с. 107), відомості про які внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 108-110). За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 6 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилом ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частини 1\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно\~статті 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора В424. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2\~статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Заперечуючи проти\~позовних вимог\~в частині\~стягнення відсотків\~за користування\~кредитом,\~відповідач посилається\~на\~п.\~6-1 Закону України «Про споживче кредитування»\~та вважає, що штрафні санкції та інші платежі з 24.02.2022р. підлягають списанню, проте, слід суд не може прийняти до увагу да норму закону, оскільки даний пункт розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» було виключено на підставі Закону\~№ 3498-IX від 22.11.2023р. Крім того, відповідач не заперечує щодо укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відтак, підписуючи договір, прийняв та погодився з його умовами, що свідчить про досягнення згоди щодо усіх істотних умов правочину. Відповідно до наявного в матеріалах справи кредитного договору останній містить умови, що за користування кредитними коштами позичальниця сплачує відсотки, з розміром яких (реальною річною процентною ставною) погодилась відповідачка, підписуючи кредитний договір. Волевиявлення сторони щодо підписання договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору. Отже, нарахування процентів за користування кредитом відповідає умовам укладеного між сторонами договору та вищезазначеним нормам права. Права відповідача жодним чином не порушені, а обумовлені взаємною згодою сторін договору. Також суд вважає. безпідставними посилання відповідача на положення\~Закону України №2120-IX\~(далі - Закон №2120) «Про внесення змін до\~Податкового кодексу України\~та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» з огляду на таке. Законом №2120\~доповнено\~Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України\~пунктом 18, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Разом з цим, як установлено під час розгляду справи, позивачем не заявлено вимоги про стягнення штрафу, пені, трьох процентів річних, інфляційних втрат чи іншої відповідальності за невиконання зобов`язань за договором. Проценти за кредитним договором є платою за користування кредитом, а не штрафними санкціями, як помилково вважає відповідач. У разі неспростування презумпції правомірності договору, зокрема, в частині умов щодо нарахування процентів, всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Відповідно до\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно зі\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Статтею 1081 ЦК України\~передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Підстави для заміни кредитора в зобов`язанні перелічені в статті 512 ЦПК України, відповідно до якої до них (підстав) відносяться відступлення права вимоги, правонаступництво, виконання обов`язку боржника поручителем, виконання обов`язку боржника третьою особою. В силу ст. 514 ЦПК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.\~У відповідності до умов договорів факторингу новий кредитор зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати відступлення права вимоги за кредитним договором повідомити боржника про зміну кредитора, та надати інформацію передбачену чинним законодавством про нового кредитора. Згідно із правовим висновком, викладеним Верховним Судом України у постанові від 29.09.2015 року у справі 3 6-979-цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі,\~не\~позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення первісному кредитору. Проте, доказів погашення заборгованості за договором позики № 2933697 від 13.02.2022р. ані первісному кредитору, ані позивачу відповідачем не надані. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 362/3705/20). Відповідно до статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Підсумовуючи викладене, враховуючи, що відповідач зобов`язання по погашенню боргу по тілу кредиту не виконав, чим порушив вимоги ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, тому позовні вимоги ТОВ «Свеа Фінанс» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 83\~798, 66 грн. підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved