Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

В травні 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 159745 від 27.10.2020 в розмірі 15660, 00 гривень та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.10.2020 між ТОВ "ЗАЙМЕР" та [PERSON] укладено кредитний договір №159745 про надання фінансового кредиту в розмірі 3000, 00 гривень строком на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 2% в день або 730 % річних. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідачка не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами, які передбачені договором, у зв`язку з чим в у неї виникла заборгованість в розмірі 15660, 00 гривень. 28.10.2021 між ТОВ "ЗАЙМЕР" та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу, згідно якого позивач набув право вимоги до відповідачки. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 03.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 03.07.2025 судове засідання відкладено у зв`язку з неявкою відповідачки. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутності, заперечень проти ухвалення заочного рішення не надав. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позов не подала. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.10.2020 між ТОВ "ЗАЙМЕР" та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 159745 умовами якого товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3000, 00 гривень, строком на 30 днів (до 25.11.2020), з процентною ставкою 2% на добу (730% річних). Договір підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який був відправлений на мобільний номер телефону [NUMBER] . Кредитор 27.10.2020 перерахував відповідачці кредитні кошти в розмірі 3000, 00 гривень на її банківський рахунок, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі онлайн" від 25.02.2025 Вих. №1623/02. 28.10.2021 між ТОВ "ЗАЙМЕР" та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, згідно якого у позивача виникло право грошової вимоги до відповідачки за договором № 159745 від 27.10.2020. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Матеріалами справи підтверджено укладення відповідачкою з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем кредитного договору № 159745 від 27.10.2020 з ТОВ "ЗАЙМЕР" на умовах визначених кредитодавцем. Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором ТОВ "ЗАЙМЕР" виконало своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачці кредитні кошти. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання [PERSON] належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за договором. Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість [PERSON] станом на 13.01.2025 становить 15660, 00 гривень, в тому числі: 3000, 00 гривень - прострочене тіло кредиту; 12660, 00 гривень - прострочені відсотки. Вказаний розрахунок заборгованості є чітким та зрозумілим, містить усю необхідну інформацію щодо періоду виникнення боргу та його розміру. Відповідачкою [PERSON] відповідно до ст. 81 ЦПК України будь-яких заперечень на позовні вимоги станом на час розгляду справи не подано, як і не подано доказів, що свідчать про неправильність представлених позивачем розрахунків суми кредитної заборгованості, що нарахована згідно умов укладеного договору. Таким чином, зважаючи, що відповідачка свої зобов`язання перед кредитором не виконала, а позивач отримав право грошової вимоги за кредитом, то позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому враховуючи те, що позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved