Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

У квітні 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, просив суд стягнути з [PERSON] \~ на користь товариства заборгованість за договором позики у розмірі\~ 43 122,55 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування поданого позову зазначено, що 29 червня 2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс»\~ і фізичною особою - [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 4453550624. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.\~ 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму у розмірі: 14 000грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( [NUMBER] ) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п. 2.6.2. та п. 2.6.3. цього договору, його додатків. Основні умови договору щодо надання коштів у позику:\~ п. 2.4. Тип кредиту кредит;\~ п. 2.7. мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби;\~ п. 2.5. строк кредиту (строк дії договору) 360 днів;\~ п. 3.2. дати надання кредиту: 29 червня 2024 року або наступний за ним календарний день;\~ п. 2.6.1. стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього договору;\~ п. 2.6.2. знижена процентна ставка 1,12% в день та застосовується відповідно до умов. У зв`язку із невиконанням позичальником умов договору, утворилася заборгованість, яка становить 43 122, 55 грн., з яких: 13 330, грн. заборгованість за тілом кредиту; 29 792, 55 грн. заборгованість за процентами (13330*1,5%*179) 13 330 тіло позики, 1,5 % - процентна ставка, 179 кількість днів прострочення. Розрахунок процентів у вищевказаному розмірі обумовлено тим, що відповідачем у справі 28 липня 2024 р. були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведено часткову сплати за договором про надання грошових коштів у позику № 4453550624 від 29 червня 2024 р. у розмірі 4 704 грн. 00 коп., з якої даним зарахуванням погашено проценти станом на 29 липня 2024 р. Оскільки сплати проведені у розміри та строки, визначені графіком платежів (додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 4453550624 від 29 червня 2024 р.), то у період з 29 червня 2024 р. по 29 липня 2024 р. застосовувалась знижена процентна ставка у розмірі 1,12% (п. 2.6.2. договору). Відповідно у період з 28 вересня 2024 р. (наступний день після останньої часткової сплати тіла кредиту, а саме 27 вересня 2024 р.) до 23 травня 2024 р. (тобто до дати підготовки цієї позовної заяви включно) проценти у наступні 179 днів нараховувались за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,5% (п. 2.6.1. договору), проте відповідачем було здійснено сплату частини процентів у розмірі 5 998 гривень 50 копійок в період вищевказаних днів, яка врахована під час нарахування остаточної суми процентів. Разом: 43 122, 55 грн., проценти нараховувались по 25 березня 2025 року включно. Наразі представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача зазначену суму заборгованості станом та сплачений судовий збір. Ухвалою судді від 24 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. 26 червня 2025 року на адресу суду від представника відповідача Кірюшина А.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про укладення між відповідачем та позивачем кредитного договору, зокрема, що відповідач вчинив будь-які дії, спрямовані на укладення спірного договору. Заперечував передання грошових коштів позивачем відповідачу, а також вказує на відсутність будь-якого розрахунку сум заборгованості. Крім того, зазначав, що за умовами договору у відповідача виник обов`язок з повернення суми кредиту та відсотків у строк до 24 червня 2025 р., позивач не повідомив відповідача щодо вимоги здійснити платежі, строк сплати яких не настав, протягом 30 календарних днів, а тому, в зв`язку з неотриманням відповідачем вимоги про дострокове повернення кредиту, в останнього не виник обов`язок дострокового виконання зобов`язань. В зв`язку з викладеним просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. 02 липня 2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що заперечення відповідача про укладення договору є безпідставними. В свою чергу вказав на те, що без введення позичальником особисто відповідних даних для здійснення його верифікації, без передання ним для отримання ТОВ персональних даних з метою укладення договору, таке укладення договору є неможливим. Переказ позивачем кредитних коштів відповідачу підтверджений. За таких обставин, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 02 липня 2025 року на адресу суду від представника відповідача Кірюшина А.А. надійшли письмові заперечення у справі. У судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач та її представник, [PERSON] у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 29 червня 2024 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іннова Фінанс»\~ і фізичною особою - [PERSON] було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 4453550624. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.\~ 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму у розмірі: 14 000грн. шляхом перерахунку на поточний рахунок позичальника, уключаючи використання реквізитів платіжної картки ( [NUMBER] ) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно п. 2.6.1., п. 2.6.2. та п. 2.6.3. цього договору, його додатків. Основні умови договору щодо надання коштів у позику:\~ п. 2.4. Тип кредиту кредит;\~ п. 2.7. мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби;\~ п. 2.5. строк кредиту (строк дії договору) 360 днів;\~ п. 3.2. дати надання кредиту: 29 червня 2024 року або наступний за ним календарний день;\~ п. 2.6.1. стандартна процентна ставка становить 1,5% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 2.5. цього договору;\~ п. 2.6.2. знижена процентна ставка 1,12% в день та застосовується відповідно до умов. У зв`язку із невиконанням позичальником умов договору, утворилася заборгованість, яка становить 43 122, 55 грн., з яких: 13 330, грн. заборгованість за тілом кредиту; 29 792, 55 грн. заборгованість за процентами (13330*1,5%*179) 13 330 тіло позики, 1,5 % - процентна ставка, 179 кількість днів прострочення. Розрахунок процентів у вищевказаному розмірі обумовлено тим, що відповідачем у справі 28 липня 2024 р. були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведено часткову сплати за договором про надання грошових коштів у позику № 4453550624 від 29 червня 2024 р. у розмірі 4 704 грн. 00 коп., з якої даним зарахуванням погашено проценти станом на 29 липня 2024 р. Оскільки сплати проведені у розміри та строки, визначені графіком платежів (додаток № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 4453550624 від 29 червня 2024 р.), то у період з 29 червня 2024 р. по 29 липня 2024 р. застосовувалась знижена процентна ставка у розмірі 1,12% (п. 2.6.2. договору). Відповідно у період з 28 вересня 2024 р. (наступний день після останньої часткової сплати тіла кредиту, а саме 27 вересня 2024 р.) до 23 травня 2024 р. (тобто до дати підготовки цієї позовної заяви включно) проценти у наступні 179 днів нараховувались за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,5% (п. 2.6.1. договору), проте відповідачем було здійснено сплату частини процентів у розмірі 5 998 гривень 50 копійок в період вищевказаних днів, яка врахована під час нарахування остаточної суми процентів. Разом: 43 122, 55грн., проценти нараховувались по 25 березня 2025 року включно. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно статті 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказаний договір, як і додаток № 1 до нього, паспорт споживчого кредиту до нього було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, та підписано шляхом накладення електронного підпису позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. З ТОВ «Іннова Фінанс», як клієнтом, співпрацює ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» на підставі договору № 160523/1 від 16 травня 2023 року про надання послуг з приймання та переказу платежів, що доданий до позову, в системі EasyPay, згідно з нормами ч. ч. 1, 2 ст. 29 Розділу 4 ЗУ «Про платіжні послуги». Так, за цим договором клієнт доручає ФК здійснювати перекази коштів з використанням Реєстру виплат на користь отримувачів, а ФК в свою чергу, надає населенню фінансові послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Відповідач самостійно додала в особистому кабінеті номер карти, на яку нею було отримано суму позики. Отже, позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти на умовах передбачених договором. Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між позивачем та відповідачем кредитного договору, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, умовами якого було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії кредитного договору, при цьому факт отримання грошових коштів підтверджується належними доказами. В порядку ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. (ч. 1 ст. 1051 Цивільного кодексу України) При цьому, за змістом ч. 2 ст.1051 Цивільного кодексу України при укладенні договору позики в письмовій формі (крім випадків укладення його під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини) безгрошовість такого договору не можу ґрунтуватись на поясненнях свідків, а може бути підтверджена лише належними та допустимими доказами. (ч.2 ст. 58, ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Враховуючи викладене, судом установлено, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасного повернення грошових коштів, на час звернення позивача до суду відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за договором позик, грошові кошти позивачу в повному обсязі не повернула, в порядку ст. 1051 Цивільного кодексу України, відповідач не заявляла вимог з приводу оспорювання договору, тому позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі\~ 43 122,55 грн. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи викладене, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума коштів за договором надання грошових коштів у позику у розмірі 43 122,55 грн. Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Outcome: approved