Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог У квітня 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі\~- ТОВ «ФК «ЄАПБ») Кудіна А.В. звернулась з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №41836-04/2024 від 24 квітня 2024 року у розмірі 19800,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 квітня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі-ТОВ «Аванс Кредит») та [PERSON] було укладено кредитний договір №41836-04/2024, який підписано електронним підписом позичальника. Відповідно до п.1.6. кредитного договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої вказані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. 19 вересня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №19092024, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги за кредитним договором №41836-04/2024 від 24 квітня 2024 року, укладеним із відповідачем. Як зазначає позивач, заборгованість відповідача за кредитним договором №41836-04/2024 від 24 квітня 2024 року становить 19800,00 грн, з них: 6000,00 грн - заборгованість за кредитом, 10800,00 грн - заборгованість по відсоткам та 3000,00 - заборговність по штрафним санціям. Так як відповідач не виконує власні зобов`язання за договорами та грошові кошти не повертає, позивач для захисту порушеного права звернувся до суду з цим позовом. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою судді від 28 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні В прохальній частині позову представник позивача просив розгляд справи провести без участі представника позивача, позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, про поважність причин неявки суду не повідомив. Також відповідач повідомлявся про виклик до суду через оголошення на сторінці суду про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого не відоме. Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011року №17-рп/2011 згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Частиною 8 статті 178\~ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом частини 5 статті 268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення Частиною 1\~статті 280 ЦПК України\~передбачено,\~що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних усправі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явивсяв судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи з ухваленням заочного рішення. Суд, на підставі статті 280 ЦПК України, постановив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом фактичні обставини справи Судом встановлено, що 24\~квітня 2024\~року між\~ТОВ «Аванс\~Кредит» та\~ [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №41836-04/2024, розмір кредиту складає 6000,00 грн, строком на 120 днів, дата погашення кредиту 21 серпня 2024 року, процентна ставка становить 1,5% за кожен день користування. Вказаний договір [PERSON] підпислав електронним підписом\~ [NUMBER] . Відповідно до п. 1.6 Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі включаючи використання реквізитів платіжної карти № [NUMBER] . 19 вересня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу №19092024. Відповідно до зазначеного договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №41836-04/2024 від 24 квітня 2024 року, укладеним із відповідачем. Згідно із витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №19092024 від 19вересня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло\~право грошової\~вимоги до\~відповідача в\~сумі 19800,00 грн, з них: 6 000,00 грн - заборгованість за кредитом, 10800,00 грн - заборгованість по відсоткам та 3000,00 - заборговність по штрафним санціям. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, дійшов наступних висновків. Відповідно до частини 1\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до вимог\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до\~статті 12 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення усіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно із частини 1\~статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини 1\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно із частиною 3\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 частини 1\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною 1\~статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із частиною 1\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1\~статті 599 ЦК України\~визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини 1\~статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина 1\~статті 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612\~ЦК України). Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина перша, п`ята-шоста\~статті 81 ЦПК України). Відповідно до\~статті 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. У справі,\~яка розглядається,\~судом встановлено,\~що 24\~квітня 2024\~року ТОВ\~«Аванс Кредит»\~та [PERSON] уклали договір про надання фінансового кредиту №41836-04/2024, яким погодили отримання відповідачем кредиту у розмірі 6000,00 грн; за домовленістю сторін кредитні кошти надаються ТОВ«Аванс Кредит» шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 30.01.2025 №3466_250130173319 24 квітня 2024 року о 20:20:19 на суму 6000,00 грн, маска карти [NUMBER] було здійснено переказ коштів. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, провадження №14-400цс19). Звертаючись з вказаним позовом, ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано належні і допустимі докази того, що первісний кредитор ТОВ «Аванс кредит» на виконання пункту 1.6. договору про надання фінансового кредиту №41836-04/2024 перерахував кредитні кошти [PERSON] на її картковий рахунок № [NUMBER] . Заборгованість відсотків за користування кредитів розрахована у відповідності до графіку платежів додатку № 1 до Договору про надання фінансового кредиту №41836-04/2024 від 24 квітня 2024 року, що становить 10800,00 грн. За таких обставин, враховуючи доведення позивачем обставин щодо надання первісним кредитором відповідачу кредитних коштів, суд дійшов висновку про задоволення позову про стягнення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 6000,00 грн та за процентами у розмірі 10800,00 грн. Щодо вимоги про стягнення штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п.5.3. Договору в розмірі 3000,00 грн, суд зазначає таке. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженимЗаконом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України. Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) сплата яких передбачена договором, нараховані позивачем під час дії в Україні воєнного стану. Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки суми штрафних санкцій у розмірі 3000,00 грн суперечать вимогам закону та задоволенню не підлягають. Висновки суду щодо розподілу судових витрат У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, як передбачено статтею 4 ЗУ «Про судовий збір». У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що судом ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог, в розмірі 16800,00 грн, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у справі пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог. Позивач просить стягнути із відповідача 19800,00 грн. Водночас судом вирішено стягнути 16800,00 грн, що становить 84,85 %. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: 3028,00 грн х 84,85 % = 2569,26 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial