Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Позивачі у квітні 2025 року звернулися до суду з позовом про визнання сертифікату на право на земельну частку (пай) недійсним та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову посилаються на те, що, бажаючи оформити спадщину за законом після померлого [INFO] батька, [PERSON] , а саме: частку права на земельну частку (пай) в розмірі 5,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у складі земель, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Фрунзе» по Широківській селищній раді Широківського району Дніпропетровської області, яке [PERSON] успадкував після померлої [INFO] матері [PERSON] , однак спадкових прав не оформив, його дочка [PERSON] звернулася 31 жовтня 2024 року до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, і цього ж дня державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку права на земельну частку (пай) в розмірі 5,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у складі земель, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Фрунзе» по Широківській селищній раді Широківського району Дніпропетровської області, оскільки неможливо визначити обсяг спадкового майна, через те, що згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 22 лютого 2007 року Широківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстром за № 550 та договору про поділ спадкового майна посвідченого 22 лютого 2007 року Широківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстром за №510 [PERSON] належить (одна друга) частка права на земельну частку (пай), а згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ДП №0374369, виданим 09 червня 1997 року, зміни внесені 20 листопада 2007 року [PERSON] належить 1/3 (одна третя) частка права на земельну частку (пай). Зважаючи на вищевикладене позивачі були змушені звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою від 29.04.2025 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують повністю та просять суд задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечує проти задоволення даного позову. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в селищі Широке Широківського району Дніпропетровської області помер [PERSON] (далі по тексту Спадкодавець 1), який до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповітів не складав, після смерті Спадкодавця1 відкрилась спадщина, до числа якої входить: житловий будинок, жилою площею 62,7 кв.м., загальною площею 39,0 кв.м., з надвірними будівлями: погріб Б, що знаходяться в [ADDRESS] , який [PERSON] успадкував після померлого [INFO] батька [PERSON] , однак спадкових прав на нього так і не оформив; право на земельну частку (пай) в розмірі 5,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у складі земель, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Фрунзе» по Широківській селищній раді, право на яку за Спадкодавцем1 підтверджувалося Сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серія ДП № 0374369, зареєстрований 09 червня 1997 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0458 на підставі розпорядження Широківської райдержадміністрації від 28.05.1997 р. № 184-р.; грошові внески з належними процентами та компенсаціями, що знаходяться у Інгулецькому відділенні ощадного банку № 7857/0123 в смт. Широке на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . Спадщину померлого [PERSON] , який помер [INFO] в селищі Широке Широківського району Дніпропетровської області прийняла його дружина, - [PERSON] (за правилами фактичного прийняття, як така, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини). [INFO] в селищі міського типу Широке Широківського району Дніпропетровської області померла [PERSON] (далі по тексту Спадкодавець 2), яка до дня своєї смерті була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] . За життя [PERSON] заповітів не складала. Після її смерті відкрилась спадщина, до числа якої входить: житловий будинок, жилою площею 62,7 кв.м., загальною площею 39,0 кв.м., з надвірними будівлями: погріб Б, що знаходяться в [ADDRESS] , що належав [PERSON] , померлому [INFO] , спадкоємцем якого був його син, померлий [INFO] - [PERSON] , на підставі заповіту, посвідченого 19 червня 1968 року Широківської селищною радою за реєстром № 75, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав; право на земельну частку (пай) в розмірі 5,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у складі земель, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Фрунзе» по Широківській селищній раді, право на яку за Спадкодавцем1 підтверджувалося Сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серія ДП № 0374369, зареєстрований 09 червня 1997 р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 0458 на підставі розпорядження Широківської райдержадміністрації від 28.05.1997 р. № 184-р., яке [PERSON] успадкувала після померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , однак спадкових прав не оформила; грошові внески з належними процентами та компенсаціями, що знаходяться у Інгулецькому відділенні ощадного банку № 7857/0123 в смт. Широке на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] ; земельна ділянка площею 5.710 гектарів, розташованої на території Широківської селищної Ради народних депутатів Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1225855100:01:011:0454. Спадщину померлої [INFO] [PERSON] в селищі міського типу Широке Широківського району Дніпропетровської області прийняли її сини, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спадкоємці до майна померлої [PERSON] , її сини, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до умов посвідченого 22 лютого 2007 року державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Горбаченко О.В. договору, провели поділ спадкового майна на підставі ст. 1267 ЦК України, за яким: а) у власність [PERSON] переходить: житловий будинок, жилою площею 62,7 кв.м., загальною площею 39,0 кв.м., з надвірними будівлями: погріб Б, що знаходяться в [ADDRESS] ; б) у власність [PERSON] та [PERSON] переходить: земельна ділянка площею 5.710 гектарів, розташована на території Широківської селищної Ради народних депутатів Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1225855100:01:011:0454; в) у власність [PERSON] та [PERSON] переходить: право на земельну частку (пай) в розмірі 5,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у складі земель, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Фрунзе» по Широківській селищній раді; г) у власність [PERSON] переходять: грошові внески з належними процентами та компенсаціями, що знаходяться у Інгулецькому відділенні ощадного банку № 7857/0123 в смт. Широке на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] . На підставі лише тільки одного виданого 22 лютого 2007 року державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Горбаченко О.В. свідоцтва про право на спадщину за законом в Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0374369 було внесено зміни і право на земельну частку (пай) передано в порядку спадкування від [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак при внесенні змін до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП №0374369 не було враховано Договір поділу спадкового майна між спадкоємцями померлої [PERSON] посвідченого 22 лютого 2007 року державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Горбаченко О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 510 за умовами якого право на земельну частку (пай) в розмірі 5,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у складі земель, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Фрунзе» по Широківській селищній раді перейшло у власність тільки [PERSON] та [PERSON] . Тоді як у власність [PERSON] перейшла частка земельної ділянки площею 5.710 гектарів, розташована на території Широківської селищної Ради народних депутатів Дніпропетровської області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1225855100:01:011:0454, а права на земельну частку (пай) в розмірі 5,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у складі земель, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Фрунзе» по Широківській селищній раді він не мав. [INFO] в смт Широке Широківського району Дніпропетровської області помер [PERSON] (далі по тексту Спадкодавець 3), який до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , разом з померлим на день його\~\~\~смерті за вищевказаною адресою відсутні особи, що мали реєстрацію місця проживання. За життя [PERSON] заповіту не складав. Після його смерті відкрилась спадщина, до числа якої входить: - частина земельної ділянки площею 5,7100 га передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Широківської селищної ради Дніпропетровської області, яка належала Спадкодавцю3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 лютого 2007 року Широківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстром № 500; свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 лютого 2007 року Широківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстром № 504; свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 лютого 2007 року Широківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстром № 508; договору поділу спадкового майна, посвідченого 22 лютого 2007 року Широківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстром № 510, кадастровий номер 1225855100:01:011:0454, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 879889512258; - житловий будинок, жилою площею 62,7 кв.м., загальною площею 39,0 кв.м., з надвірними будівлями: погріб Б, що знаходяться в [ADDRESS] ; - частка права на земельну частку (пай) в розмірі в розмірі 5,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у складі земель, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Фрунзе» по Широківській селищній раді, однак за життя [PERSON] не було реалізовано його права на вказану земельну ділянку і технічна документація про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки не розроблялася, межі земельної ділянки не визначалися, кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався, речові права не реєструвалися, тобто як об`єкт цивільних прав земельна ділянка відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серія ДП № 0374369 не сформована. Спадщину померлого [INFO] [PERSON] в селищі міського типу Широке Широківського району Дніпропетровської області прийняли його дружина [PERSON] , [INFO] та син, - [PERSON] , [INFO] . [INFO] в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області помер [PERSON] (далі по тексту Спадкодавець 4), який до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , разом з померлим на день його\~\~\~смерті за вищевказаною адресою відсутні особи, що мали реєстрацію місця проживання. За життя [PERSON] заповіту не складав. Після його смерті відкрилась спадщина, до числа якої входить: - грошові внески з належними процентами та компенсаціями, що знаходяться у Інгулецькому відділенні ощадного банку № 7857/0123 в смт. Широке на рахунках № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] - частка права на земельну частку (пай) в розмірі в розмірі 5,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у складі земель, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Фрунзе» по Широківській селищній раді, однак за життя [PERSON] не було реалізовано його права на вказану земельну ділянку і технічна документація про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки не розроблялася, межі земельної ділянки не визначалися, кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався, речові права не реєструвалися, тобто як об`єкт цивільних прав земельна ділянка відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай) Серія ДП № 0374369 не сформована. Спадщину померлого [INFO] [PERSON] в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області прийняла його донька [PERSON] , [INFO] . Бажаючи оформити спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] , а саме: частку права на земельну частку (пай) в розмірі 5,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у складі земель, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Фрунзе» по Широківській селищній раді Широківського району Дніпропетровської області, яке [PERSON] успадкував після померлої [INFO] матері [PERSON] , однак спадкових прав не оформив, його дочка [PERSON] звернулася 31 жовтня 2024 року до державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом і цього ж дня державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку права на земельну частку (пай) в розмірі 5,60 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у складі земель, яка перебуває у колективній власності КСП «ім. Фрунзе» по Широківській селищній раді Широківського району Дніпропетровської області, оскільки неможливо визначити обсяг спадкового майна, через те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 лютого 2007 року Широківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстром за №550 та договору про поділ спадкового майна посвідченого 22 лютого 2007 року Широківською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстром за №510 [PERSON] належить (одна друга) частка права на земельну частку (пай), а згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДП № 0374369 виданого 09 червня 1997 року, зміни внесені 20 листопада 2007 року [PERSON] належить 1/3 (одна третя) частка права на земельну частку (пай). Згідно з ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до чч.1, 3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з п.4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, його положення застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, враховуючи, що у 1995 році відбулася передача земель КСП «Іскра», на підставі державного акту на право колективної власності на землю серії ОД-02-15 від 05.10.1995 року, суд вважає за необхідне при ухваленні даного рішення керуватися положеннями ЦК України 1963 року. Крім того, Пленум Верховного суду України в своїй постанові від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах спадкування», а саме в п.11 роз`яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року , Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям урегульований Указом Президента України №720/95 від 08.08.1995 року. Відповідно до пункту 2, 5 зазначеного Указу Президента України №720/95 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК . Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Згідно пунктів 16, 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Отже, Сертифікат на право на земельну частку (пай) посвідчує право громадян на відповідну частину земель сільськогосподарського призначення без виділу її в натурі (на місцевості). Державним актом на право власності на земельну ділянку, який видається після виділення власником земельних часток (паїв), посвідчується право власності на вже виділену землю, як об`єкт матеріального світу. Одночасно, суд звертає увагу на те, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ листом від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме п.3.1 роз`яснив, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Згідно з п.3.5 вказаного листа відповідно до ст.125 ЗКУ право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: - цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; - свідоцтвом про право на спадщину (ч.1 і ч.2 ст.126 ЗКУ). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; - виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами - одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; - реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Крім того, Пленум Верховного суду України в своїй постанові від 30.03.2008 року №7 «Про судову практику у справах спадкування», а саме в п. 10 роз`яснив, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією висловленою в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року № 6-2469цс16. Згідно із ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст.12, 76, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін . Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на вказане, суд доходить висновку про задоволення позову. Згідно з чч.1, 2\~ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачі просили суд судові витрати їм не відшкодовувати, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: approved