Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Позивач 29.07.2024 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Ухвалою суду від 31.07.2024 позовна заява була залишена без руху з підстав не повної сплати судового збору. Для усунення недоліків позовної заяви судом був наданий термін строком 10 днів з дня отримання копії ухвали Приморського районного суду м. Одеси. У зв`язку з не усуненням недоліків позову, ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 16.08.2024 позовну заяву [PERSON] до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу\~та поділ\~майна подружжя визнано неподаною та повернуто позивачу. Після постановлення ухвали про повернення позову з додаткам 27.08.2024 надійшла заява [PERSON] про усунення недоліків позову. 06.09.2024 [PERSON] не погоджуючись з ухвалою від 16.08.2024 подала апеляційну скаргу в результаті розгляду якої, постановою Одеського апеляційного суду від 18.02.2025 апеляційну скаргу було задоволено, ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 16.08.2024 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду справи. Справа 07.03.2025 надійшла до Приморського районного суду м.Одеси та на підставі протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду, 10.03.2025 передана судді Бондарю В.Я. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.03.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 10.04.2025. Ухвалою від 10.04.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 12.05.2025. У зв`язку з неявкою учасників справи у судове засідання 12.05.2025 розгляд справи відкладено на 25.06.2025. Розгляд справи у судовому засіданні 25.06.2025 відкладено на 10.07.2025 у зв`язку з отриманням повідомлення про замінування будівлі суду та терміновою евакуацією працівників та відвідувачів суду. Розгляд справи у судовому засіданні 10.07.2025 відкладено на 16.07.2025, у зв`язку з неякою учасників справи. До суду 16.07.2025 надійшла заява [PERSON] про залишення без розгляду позовних вимог про розірвання шлюбу та повернення оригіналу свідоцтва про шлюб. Також 16.07.2025 до суду надійшла заява [PERSON] та представника [PERSON] [PERSON] про затвердження мирової угоди. У судовому засіданні 16.07.2025 проведеному за участі [PERSON] та її представника [PERSON] , представника відповідача [PERSON] було оголошено перерву внаслідок задоволення однойменного клопотання представника позивача, перерву оголошено до 28.07.2025. До суду 28.07.2025 надійшло клопотання представника позивача [PERSON] про залишення без розгляду позовні вимоги про поділ майна подружжя, в частині позовних вимог про розірвання шлюбу просить винести рішення. Ухвалою від 28.07.2025 залишено без розгляду позовні вимоги в частині про поділ майна подружжя. Учасники справи у судове засідання 28.07.2025 не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення виготовлене 28 липня 2025 року. Позивач просить розірвати шлюб, адже сімейні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, вони втратили взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. У мировій угоді, яка подавалася до суду 10.07.2025 за підписом сторін вказано, що сторони дійшли згоди про розірвання шлюбу, що свідчить про те, що відповідач визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позов, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 08 липня 2008 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м.Одеса складено актовий запис №347, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, тому що родина фактично розпалася і її відновлення неможливо, при обставинах, зазначених позивачем, шлюбний союз фактично розпався, а також той факт, що один з подружжя або обоє мають право звернутися із заявою в суд про розірвання шлюбу й це право підлягає судовому захисту. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя чоловіка й жінки та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому що сторони подружні відносини припинили й спільного господарства не ведуть, відповідач постійно знаходиться в довготривалих відрядженнях, даний факт має істотне значення. Шлюб це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу одна з основних його засад. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Як вбачається з пояснень позивача зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має. Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства. Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок. Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них. У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання\~шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні позивача. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, оскільки було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З матеріалів справи вбачається, що сім`я розпалась, позивач наполягає на розірванні шлюбу, шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Тому, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved