Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

11.03.2025 року позивач [PERSON] звернувся суду з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначив, що є сином [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Батьки проживали в [ADDRESS] . Після смерті батька, мати фактично прийняла спадщину, зокрема земельну ділянку площею 5,3097 га (кадастровий номер 4820610100:07:000:0079), розташовану в межах Баштанської міської ради. Після смерті матері відкрилася спадщина, включаючи цю земельну ділянку. На момент смерті матері, позивач був зареєстрований у м. Баштанка, але тимчасово проживав у Звенигородському районі Черкаської області як ВПО з квітня 2022 року. Він не встиг звернутися до нотаріальної контори для оформлення спадщини протягом шестимісячного терміну, який закінчився 20 жовтня 2023 року. Причиною пропуску строку стало те, що позивач у жовтні 2023 року надав документи особі, яка надає юридичні послуги в м. Баштанка, для оформлення спадщини. Однак ця особа протягом року не підготувала та не передала документи нотаріусу. Частина документів позивача загубилася і була знайдена лише в січні 2025 року. Після цього позивач забрав документи і звернувся до іншої особи для подання позову до суду. Приватний нотаріус Баштанського районного нотаріального округу Остапенко І.С. 24 січня 2025 року відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск строку. Заяву про прийняття спадщини позивач подав нотаріусу того ж дня. Позивач просить суд визнати причини пропуску строку поважними. Наразі відсутні відомості про заборони на спадкове майно. Спадкоємцями є позивач та його сестра [PERSON] , яку зазначено як відповідача, оскільки вона також має право на спадщину. На підставі вищевикладеного просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Ухвалою суду 13.03.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Встановлено строки для подання заяв по суті справи. 07.04.2025 року надійшов відзив по справі. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, зазначивши що позивач мав реальну можливість з дня смерті спадкодавця реалізувати свої спадкові права Заслухавши сторони, розглянувши подані сторонами документи всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, роблю висновок, що заявлені позовні вимоги, не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77, 81 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками позивача є [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] ) та [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] ). Спадкове майно складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,3097 гектарів, що розташована в межах території Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області, кадастровий номер 4820610100:07:000:0079, яка належала [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після якого прийняла його дружина [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав. 24.01.2025 приватний нотаріус Баштанського районного нотаріального округу Миколаївської області постановив відмовити [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, що зазначено у ч.3 ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Згідно з ст.1270ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкодавець померла\~ [INFO] .\~Отже,\~шестимісячний строк\~прийняття спадщини\~тривав до\~20.10.2023року. Суд приймає до уваги, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з наступних причин: у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та веденням бойових дій; перебування в іншій місцевості та делегування виконання дій, пов`язаних з прийняттям спадщини іншій особі, яка не здійснила те що від неї очікували. У зв`язку з цим суд зазначає, що законодавство не встановлює конкретний перелік поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини та такі причини оцінюються судом на власний розсуд, в кожному конкретному випадку та з урахуванням усіх обставин справи. Тобто суд, розглядаючи такі позови встановлює саму по собі наявність причин, що унеможливили своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини, та оцінює їх з точки зору поважності. Позивач був обізнаний про смерть своїх батьків, що ним не заперечувалось. Тому оцінюючи доводи позивача, якими він обґрунтовує поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини, суд виходить з того, що сам по собі факт введення воєнного стану в Україні не є достатньою підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану, що унеможливили спадкоємця подати заяву про прийняття спадщини протягом установленого законом строку. Тоді як позивач не навів та не довів обставин, що унеможливили своєчасне подання ним заяви про прийняття спадщини протягом установленого законом строку. Посилання ж позивача на те, що він довірив оформлення спадщини іншій особі, а та не виправдала його очікувань, також не є поважною причиною для поновлення строку для прийняття спадщини з таких причин. Законодавство України вимагає від кожної дорослої та дієздатної особи проявляти належну обачність та відповідальність за свої дії та бездіяльність. Це означає, що особа має самостійно дбати про свої права та інтереси, зокрема й у питаннях спадкування. Крім того, звернення до нотаріуса для прийняття спадщини є особистою дією спадкоємця. Хоча спадкоємець може скористатися послугами представника (наприклад, юриста) для підготовки документів та консультацій, кінцева відповідальність за своєчасне подання заяви про прийняття спадщини лежить на самому спадкоємцеві. Представник діє від імені та в інтересах довірителя, і його дії чи бездіяльність не звільняють довірителя від відповідальності за дотримання встановлених законом строків. Довіра до інших осіб у важливих юридичних питаннях завжди несе певні ризики. Якщо особа обирає довірити свої справи іншій особі, вона бере на себе ризик її недобросовісності, недбалості або помилок. Законодавець не передбачає можливості поновлення строку для прийняття спадщини у випадках, коли цей строк пропущено з вини представника, якщо сам спадкоємець мав можливість контролювати процес або вжити заходів для уникнення пропуску строку. Пропуск строку через недобросовісність чи недбалість особи, якій було доручено оформлення документів, не може бути прирівняний до об`єктивних, непереборних обставин (наприклад, важка хвороба, перебування у зоні бойових дій без зв`язку, стихійне лихо тощо), які дійсно могли б унеможливити своєчасне вчинення дій. За такого суд вважає, що позивач мав можливість вчасно звернутись до нотаріус із заявою про прийняття спадщини, проте протягом тривалого часу (більше двох років після відкриття спадщини) не вчиняв дій щодо прийняття спадщини і не навів переконливих аргументів про наявність перешкод у зверненні до нотаріуса вже після завершення визначеного законом строку на прийняття спадщини. За таких обставин, відсутні підстави для визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщин. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed