Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача на утримання, так як вона продовжує навчання. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідач є її батьком, на даний час вона навчається в Кривоозерському професійному аграрному ліцеї, денної форми навчання, термін навчання до 31 січня 2026 року. Оскільки відповідач добровільно участі в фінансуванні її навчання не бере, є працездатним, працює неофіційно, тому позивач просить про ухвалення рішення, яким стягнути на її користь аліменти в розмірі 5000 грн. щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення ним навчання. В судове засідання позивач не з`явилась, надала письмову заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав письмову заяву, згідно якої просив розглянути справу без його участі, визнав позов частково. За положеннями ч.2\~ст.247 ЦПК України\~в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно положень\~ст.13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положеннями ст.81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.51\~Конституції України та ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно положень ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно положень ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За положеннями ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно положень ст.201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей\~187, 189-192 і 194-197 СК України. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою відповідача [PERSON] , що підтверджено даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ленінською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області 18 червня 2007 року(а.с.3). На даний час позивач [PERSON] є студентом Кривоозерського професійного аграрного ліцею. Строк закінчення навчання до 31 січня 2026 року, що підтверджується даними довідки Кривоозерського професійного аграрного ліцею №05 від 02 січня 2025 року(а.с.8). Отже, суд прийшов до висновку про наявність обов`язку відповідача [PERSON] піклуватися та матеріально забезпечувати свою повнолітню доньку [PERSON] , 2007 року народження, тобто сплачувати аліменти на її утримання на період навчання. Відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання ще однієї дитини, що підтверджується даними розрахунку заборгованості за сплати аліментів. Позивач [PERSON] на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, не одружена. Навчання на денній формі позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги, однак позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач спроможний, згідно своїх доходів сплачувати суму в розмірі 5000 грн. щомісяця, оскільки довідки про доходи відповідача до суду не надано. З огляду на викладене, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності (ч.9 ст.7 СК України), суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та вважає, що розумним та таким, що буде відповідати інтересам [PERSON] стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини як такої, що продовжує навчання в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову, тобто з 02 червня 2025 року, та до закінчення навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. При цьому, суд враховує, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання він не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років(постанова Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі №308/4214/18; від 01 грудня 2021 року №753/20347/20). Відповідно до положень ст.430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Згідно положень п.3 ч.3 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивач звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так як позивача звільнено від сплати судового збору, а позов задоволено частково, отже судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог стягуються з відповідача в розмірі 726,72 грн.(3000/5000*1211,20 грн.), а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial