Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

09 грудня 2024 року адвокат Коваленко Анна Сергіївна (надалі також - представник позивача, адвокат Коваленко А.С.) звернулась в інтересах позивачки [PERSON] (надалі також позивачка, [PERSON] ) до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] (надалі також відповідач-1, [PERSON] ), [PERSON] (надалі також відповідач-2, [PERSON] ), [PERSON] (надалі також відповідач-3, [PERSON] ), третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Охрей Микола Андрійович (третя особа приватний нотаріус Охрей М.А.), в якій просила визначити [PERSON] додатковий строк для подачі до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за законом за правом представлення після смерті [PERSON] , що помер [INFO] , терміном в два місяці, з часу набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 38-39). Ухвалою суду від 27 січня 2025 року задоволено клопотання представника позивачки про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Охрея Миколи Андрійовича належним чином засвідчену копію спадкової справи № 28/2024, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 58-59). Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року продовжено строк підготовчого провадження у справі до 90 днів (а.с. 90). Ухвалою суду від 19 березня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] та продовжено відповідачу [PERSON] процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву у цивільній справі № 542/2238/24 (а.с. 117-118). Ухвалою суду від 08 травня 2025 року Новосанжарський районний суд Полтавської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 161-162). Ухвалою суду від 29 липня 2025 року поновлено представнику позивачки процесуальний строк для подання доказів у цивільній справі № 542/2238/24, приєднані до матеріалів справи докази: копія свідоцтва про народження сина позивачки [PERSON] , серії [NUMBER] ; копія консультативних висновків КНП «Кобеляцька міська лікарня Полтавської міської ради» від 24.09.2024 та від 28.09.2024; копія довідки лікаря Придніпрянської АЗПСМ, виданої на ім`я [PERSON] , 2022 року народження (а.с. 199-200). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер дід позивачки- [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельних ділянок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Батько позивачки [PERSON] , який помер ще [INFO] , був рідним сином померлого спадкодавця. З огляду на це, відповідно до приписів статті 1266 ЦК України [PERSON] має за правом представлення успадкувати після діда ту частку спадщини, яка належала б за законом її батькові, якби він був живий на час відкриття спадщини. У позові зазначено, що спадкоємцями, які прийняли спадщину є: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які є синами померлого спадкодавця [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Охрея М.А. також звернулась і позивачка, однак постановою такого приватного нотаріуса від 16 жовтня 2024 року їй відмовлено у прийнятті заяви у зв`язку із пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини, а також відсутністю письмової згоди від [PERSON] на подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] . Обґрунтовуючи поважність причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, представником позивача зазначено, що позивачкою пропущено строк у зв`язку із наявністю об`єктивних обставин, пов`язаних зі станом здоров`я її сина [PERSON] , [INFO] , якого було травмовано внаслідок укусів та подряпин кота, що мав сказ, у зв`язку з чим йому було призначено комбінований курс лікування і процедури. Вказала на значну відстань між місцем її проживання та медичним закладом, в який вона возила сина на лікування, та віддаленість місцезнаходження приватного нотаріуса. Зазначила, що виховує дитину одна, оскільки не перебуває у шлюбі, і не має помічників, які б допомагали доглядати дитину, оскільки її мати перебуває за межами України, працює у Польщі. Також, звернула увагу на незначний проміжок часу між закінченням строку на прийняття спадщини та зверненням позивачкою із заявою про прийняття спадщини, так як заяву про прийняття спадщина вона подала із запізненням лише на 9 днів. У зв`язку з вищевикладеним, позивачка звернулась до суду з відповідною позовною заявою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 19 березня 2025 року черезЄдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» від представника відповідача [PERSON] , адвоката Хлистун І.М., до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 100-102), за змістом якого вона просила відмовити в задоволенні позовних вимог у справі № 542/2238/24 в повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення проти позову, вона зазначила, що у позивачки не було перешкод для подання відповідної заяви в нотаріальну контору та об`єктивно відсутні поважні причини невчинення дій з прийняття спадщини. Позивачка за відсутності будь-яких перешкод не вчиняла дій з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, а обставини, які зазначила позивачка не можуть вважатися підставою для визнання поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки заяву позивачка мала можливість подати особисто чи надіслати поштовим зв`язком. Зокрема, акцентовано увагу на тому, що відповідно до довідки КП «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» позивачка зверталась за медичною допомогою 25.09.2024, також відповідно до цієї довідки дитині надавалось лікування у вигляді вакцинації 25.09, 28.09, 02.10, 09.10 та 23.10, а лікування проводилось амбулаторно. Тобто, необхідність відвідування лікарні 23.10.2025 не перешкодило 16.10.2025 звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вказано, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , тобто станом на 25.09.2024 (травмування дитини) вже минуло 5 місяців і 18 днів, протягом яких позивачка не скористалась правом на подання заяви про прийняття спадщини через власну пасивну поведінку. Посилаючись на правові позиції Верховного Суду, представник [PERSON] зазначила, що не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, тимчасова непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини. З огляду на це, представник відповідача [PERSON] вважала, що відсутні підстави для задоволення позову. 25 березня 2025 року від представника позивачки черезЄдину\~судову інформаційно-телекомунікаційну\~систему «Електронний\~суд» до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 120-121), в якій вона просила задовольнити позов, з огляду на таке. З часу відкриття спадщини до 25.09.2024 - моменту, коли було травмовано дитину внаслідок укусу тварини, дійсно, минуло 5 місяців 18 днів, і за цей час позивачка не зверталась до нотаріуса з заявою про відкриття спадщини через відсутність можливості на той час залишити свого малолітнього сина для того, щоб особисто подати заяву про прийняття спадщини, через побутові питання, які позивач мала вирішувати як мати, що виховує дитину сама, а також конфліктною ситуацією з відповідачем - [PERSON] , який заявляв права на спадщину одноособово, заперечуючи права всіх інших, зокрема, право на спадщину позивачки. Отже, позивачка, в силу сімейних обставини, а також, уникаючи особистих зустрічей та не бажаючи конфлікту з [PERSON] , мала намір до кінця шестимісячного строку особисто приїхати до нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини. Вказано, що після того, як дитині стало краще та реальна загроза життю і здоров`ю дитини минула, позивачка невідкладно, а саме: 16.10.2024 звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Той факт, що [PERSON] з дитиною після подання заяви до нотаріуса ще певний час відвідувала лікарню, лише свідчить, про те, що вона максимально докладала зусиль якомога раніше подати заяву до нотаріуса і тому строк на прийняття спадщини було пропущено всього на 9 днів. Враховуючи, що період лікування малолітнього сина позивачки співпадає із закінченням шестимісячного строку для прийняття спадщини (за два тижні), стан здоров`я дитини, необхідність кожного дня їхати з одного населеного пункту до іншого для проходження дитиною курсу лікування та процедур, створило їй перешкоди для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини особисто нотаріусу або за допомогою пошти. Зазначено і про психоемоційний стан позивачки, викликаний реальною загрозою життю і здоров`ю її малолітньої дитини такою смертельно небезпечною хворобою як сказ, а також необхідно врахувати вік дитини, якій на той час було всього 2 роки. Крім того, наголошено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які також прийняли спадщину після померлого спадкодавця, і які є її рідними дядьками та братами її померлого батька, не заперечували проти прийняття нею спадщини у зв`язку з пропуском строку на подачу заяви про прийняття спадщини. Представник позивачки просила суд врахувати незначний часовий проміжок (9 днів) між сплином строку на прийняття спадщини та подачею позивачкою заяви про прийняття спадщини, зокрема, що строк на прийняття спадщини закінчився 07.10.2024 включно, а заява про прийняття спадщини подана 16.10.2024. 29 липня 2025 року від представника позивачки черезЄдину\~судову інформаційно-телекомунікаційну\~систему «Електронний\~суд» до суду надійшли додаткові пояснення (а.с. 190-191), в яких вона уточнила, дату заподіяння ушкоджень дитині, вказавши, що відповідні події мали місце 22 вересня 2024 року, а в позовній заяві представником позивача помилково було зазначено дату як 25.09.2024. Також, представник позивачки виклала відомості, що за змістом є аналогічними тим, що зазначені у позовній заяві. У судове засідання позивачка не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 189). 29 липня 2025 року від представника [PERSON] до суду надійшла заява, в якій вона просила закінчити судовий розгляд справи без участі позивача та його представника, врахувавши письмові додаткові пояснення (а.с. 193). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 186), клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, про причини неявки не повідомляв. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Хлистун І.М., у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 188), клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, про причини неявки не повідомляв. 31 березня 2025 року від [PERSON] надійшла заява про визнання позову, в якій [PERSON] із позовними вимогами позивачки погодився у повному обсязі, вважав, що зазначені нею підстави для визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними та не заперечував проти визначення [PERSON] додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 134). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с. 187), клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, про причини неявки не повідомляв. 27 березня 2025 року від [PERSON] надійшла заява про визнання позову, в якій він із позовними вимогами позивачки погодився у повному обсязі, вважав, що зазначені нею підстави для визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними та не заперечував проти визначення [PERSON] додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 129). Третя особа, приватний нотаріус Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Охрей М.А. у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 185), клопотань про відкладення судового засідання не надсилав, про причини неявки не повідомляв. Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вирішив судове засідання проводити за даної явки. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, надані 16 червня 2025 року, та пояснення представника відповідача [PERSON] у судових засіданнях 16 червня 2025 року та 29 липня 2025 року, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , її батьками записані: батько [PERSON] та мати [PERSON] , що підтверджується наданої копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 11). Зважаючи на викладене, [PERSON] є батьком [PERSON] . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00042328835 від 16 листопада 2023 року вбачається, що відповідно до відомостей актового запису № 10 від 10 липня 1979 року щодо народження [PERSON] , [INFO] , батьком його зазначений [PERSON] (рнокпп: [NUMBER] ), мати [PERSON] (а.с. 13). Отже, [PERSON] був сином [PERSON] . За вказаних обставин [PERSON] є онукою [PERSON] . Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 12). В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, [INFO] у віці 64 роки помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 71). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема: земельна ділянка з кадастровим номером: 5323487602:02:001:0089, площею 0,27 га, що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер інформаційної довідки 402010939 (а.с. 15) та земельна ділянка з кадастровим номером: 5323487601:01:001:0389, площею 0,2462 га, що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна номер інформаційної довідки 402012908 (а.с. 16). Згідно з матеріалами спадкової справи № 28/2024, заведеної приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Охреєм М. А. 07 квітня 2024 року, після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини за законом у встановленому законом порядку та у визначений шестимісячний строк звернулись його сини [PERSON] (а.с. 67), [PERSON] (а.с. 78), [PERSON] (а.с. 81). 16 жовтня 2024 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Охрея М.А. із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Охреєм М.А. відмовлено [PERSON] у прийнятті заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] (а.с. 14). Зі змісту постанови приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Охрея М.А. від 16 жовтня 2024 року вбачається, що на час смерті [INFO] гр. [PERSON] , проживав із [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та сином [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . 18 липня 2024 року за заявою [PERSON] заведена спадкова справа № 28/2024 після смерті [INFO] гр. [PERSON] . Спадкоємцями, які прийняли спадщину є: [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , сини померлого [PERSON] , згідно поданих заяв. 16.10.2024 після спливу шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , [INFO] , місце проживання зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , на частку померлого [INFO] батька - [PERSON] - сина померлого [PERSON] . Вказано, що спадщина не була прийнята [PERSON] шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання відповідної заяви у встановлений законом строк до нотаріальних органів про прийняття спадщини, а також, що [PERSON] не було надано письмової згоди на подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] , яка пропустила строк для прийняття спадщини (а.с. 14). Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого діда на частку померлого батька, позивачка вказувала на те, що вона була позбавлена можливості вчинити відповідні дії у зв`язку із наявністю об`єктивних обставин, пов`язаних зі станом здоров`я її сина [PERSON] , [INFO] , якого було травмовано укусами та подряпинами кота, що мав сказ, у зв`язку з чим дитина проходила комбінований курс лікування і процедури. На підтвердження вказаної обставини позивачкою було надано до суду: - копію довідки № 10281 Комунального підприємства «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» про те, що 25.09.2024 о 11 год. 23 хв. [PERSON] встановлено діагноз: укушені подряпини тулуба та верхніх кінцівок, надана медична допомога у вигляді туатету укушених подряпин та призначений комбінований курс вакцинації: на 0 д- 25.09, на 3 д 28.09, на 7 д 2.10, на 14 д 9.10, на 28 д 23.10 (а.с. 18), - копію консультаційного висновку спеціаліста КНП «Кобеляцька міська лікарня» від 24 вересня 2025 року про встановлений діагноз у [PERSON] у вигляді численних укушених ран тулуба твариною з підозрою на сказ (а.с. 178), - копію консультаційного висновку спеціаліста № 1274 КНП «Кобеляцька міська лікарня» від 28 вересня 2025 року про можливість зараження сказом [PERSON] (а.с. 179), - копію довідки лікаря Придніпрянської АЗПСМ, виданої на ім`я [PERSON] , 2022 року народження (а.с. 180). Крім того, позивачкою зазначено, що вона виховує дитину одна, а її мати перебуває за межами України та на даний час працевлаштована у Польщі, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїду за кордон [PERSON] , номер паспорта [NUMBER] (а.с. 19-20) та копією трудового договору укладеного 01 вересня 2024 року із [PERSON] (а.с. 21). Надаючи оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з частиною 1 статті 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують у частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У частині першій статті 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (частина друга статті 1269 ЦК України). Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на час вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1 ) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Висновки щодо правозастосування Як встановлено судом, [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . В той же час, [PERSON] відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження був сином [PERSON] , який помер [INFO] . Отже, [PERSON] є онукою померлого [PERSON] та\~відповідно доприписів статті 1266 ЦК України вона має за правом представлення успадкувати після діда ту частку спадщини, яка б належала б за законом її батькові, якби він був живий на час відкриття спадщини З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] , звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті діда [PERSON] 16 жовтня 2024 року, та пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, оскільки він сплив 07 жовтня 2024 року. Тобто, позивачка пропустила строк подачі заяви про прийняття спадщини лише на 9 днів. Враховуючи процитовані вище норми, суд зазначає, якщо спадкоємець пропустив встановлений строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Судом встановлено, що спадкоємцю гарантований нормами цивільного законодавства шестимісячний строк для звернення до суду із заявою про прийняття спадщини і саме спадкоємець має вирішити у який час протягом такого шестимісячного строку він буде звертатись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Судом встановлено, і не спростовано відповідачем, який заперечує проти позову, наявність обставин у позивачки, що пов`язані з необхідністю здійснення лікувальних і термінових заходів для врятування життя дитини, яка була укушена твариною з підозрою на сказ. Судом на підставі наданих консультативних висновків встановлено, що таке перше звернення до КНП «Кобеляцька міська лікарня», під час якого встановлений діагноз у [PERSON] у вигляді численних укушених ран тулуба твариною з підозрою на сказ, мало місце 24 вересня 2025 року, тобто до закінчення шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Також, з досліджених доказів, зокрема, з копії довідки № 10281 Комунального підприємства «Дитяча міська клінічна лікарня Полтавської міської ради» вбачається, що 25.09.2024 о 11 год. 23 хв. [PERSON] встановлено діагноз: укушені подряпини тулуба та верхніх кінцівок, надана медична допомога у вигляді туатету укушених подряпин та призначений комбінований курс вакцинації: на 0 д- 25.09, на 3 д 28.09, на 7 д 2.10, на 14 д 9.10, на 28 д 23.10 (а.с. 18). Зважаючи на такі докази, суд зазначає, що обставини, які виникли до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини, і продовжували існувати й після спливу такого строку, є такими, що істотно впливали на можливість особи вчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обов`язок доведення поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Така правова позиція була неодноразово викладена у постановах Верховного Суду, в тому числі, у постанові від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, у постанові від 25.03.2020 у справі № 642/2539/18-ц, у постанові від 05.04.2021 року у справа N 591/1271/18. При розгляді даної справи суд зазначає, що необхідність вчинення термінових дій, спрямованих на врятування життя малолітньої дитини і недопущення розвитку небезпечної хвороби (сказу), є поважною причиною для пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, і є перешкодою для подання такої заяви. Суд дійшов висновку, що вказані обставини, не залежали від волі позивачки та пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини. Щодо заперечення відповідача, що позивачка мала надіслати заяву поштою, то суд вважає, що вказані доводи не є беззаперечною підставою для відмови у задоволенні позову. Також, суд враховує й таку обставину, як незначний проміжок часу між закінченням строку на прийняття спадщини та зверненням позивачкою із заявою про прийняття спадщини, так як заяву про прийняття спадщина [PERSON] подала із запізненням лише на 9 днів. Також, за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Гарантоване статтею 6 Конвенції право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що пропуск позивачкою незначного строку для прийняття спадщини у даному випадку з поважних підстав не має стати причиною усунення позивачки від права на спадкування за правом представлення. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень статті 81 ЦПК України докази в їх сукупності, оскільки позивачка пропустила незначний строк прийняття спадщини з поважних причин, суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити їй додатковий строк тривалістю два місяці для подачі заяви про прийняття спадщини. Розподіл судових витрат Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачкою відповідно до квитанції ID 9199-7858-0560-0881 від 03 грудня 2024 року сплачений судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп. З огляду на те, що позивачкою за подачу вказаного позову сплачено судовий збір і суд вирішив позовну заяву задовольнити, то з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп., тобто по 403 грн 70 коп. з кожного. Отже, з [PERSON] має бути стягнений судовий збір, в сумі 403 грн 73 коп. Поряд з цим, відповідачі [PERSON] та [PERSON] , позовні вимоги визнали. Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на це з [PERSON] , який позов визнав до початку розгляду справи по суті, має бути стягнуто 403 грн 70 коп. х 50%, що дорівнює 201 грн 85 коп., а інші 50 % судового збору в розмірі 201 грн 85 коп., мають бути повернути позивачці з державного бюджету. Також, враховуючи зазначене, з [PERSON] , який позов визнав до початку розгляду справи по суті, має бути стягнуто 403 грн 70 коп. х 50%, що дорівнює 201 грн 85 коп., а інші 50 % судового збору в розмірі 201 грн 85 коп., мають бути повернути позивачці з державного бюджету. Загалом, [PERSON] з державного бюджету має бути повернуто частину судового збору в розмірі 403 грн 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved