Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, у якому просила визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається із об`єкта нерухомого майна - квартири за адресою: [ADDRESS] , що належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 червня 1997 року, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією міста Києва на підставі наказу № 33-170, та Свідоцтва про права на спадщину за законом від 01 червня 2021 року, виданого Десятою київською державною нотаріальною конторою. [PERSON] є спадкоємцем майна померлої на підставі заповіту, посвідченого 06 червня 2024 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бублик Т.В., зареєстровано у реєстрі за № 1483. 05 лютого 2025 року [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колотілова О.О. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак постановою від 10 лютого 2025 року нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно у позивача відсутні. З урахуванням положень статті 1218 ЦК України позов просила задовольнити. В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків - три дні з дня отримання копії ухвали. 09 квітня 2025 року до суду від позивача [PERSON] надійшла позовна заява у новій редакції від 07 квітня 2025 року, до складу учасників справи позивачем залучено Київську міську раду, чим виконано вимоги ухвали про залишення позову без руху у встановлений судом строк. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14 травня 2025 року на 14 год. 30 хв., сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено процесуальні строки. 23 квітня 2025 року (вхід. № ЕП-4788) на електронну пошту Дніпровського районного суду міста Києва надійшло клопотання представника Київської міської ради про надіслання копії позовної заяви з додатками відповідачеві (повторно доставлено засобами поштового зв`язку 01 травня 2025 року, вхід. № 24841) 01 травня 2025 року (вхід. № ЕП-5149) на електронну пошту суду надійшли письмові пояснення представника відповідача Київської міської ради - Горбачової І.В., (повторно доставлено засобами поштового зв`язку 07 травня 2025 року, вхід. № 25931). Представник Київської міської ради зазначила, що з урахуванням положень статей 12, 12 16, 1217, 1218, 1220 ЦК України, порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, лише порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. З огляду на викладене та зважаючи на наявні у матеріалах справи документи, позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Розгляд справи просили здійснювати без участі представника відповідача. 12 травня 2025 року (вхід. № 26789) від представника відповідача - Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації - Яценюк Л.П., до суду надійшов відзив на позовну заяву. Дніпровською районною у місті Києві державною адміністрацією не порушено прав позивача щодо набуття нею права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру, а тому Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація є неналежним відповідачем у справі. Позивачем втрачено оригінали свідоцтва про право власності на житло від 20 червня 1997 року, видане Дніпровською районною державною адміністрацією міста Києва, згідно з яким спірна квартира належала на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] в рівних долях. Представником Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації може бути підтверджено факт видачі такого свідоцтва, однак надати належним чином засвідчену його копію не видається за можливе. У період з 01 січня 1993 року по 01 червня 2013 року забезпечення процесу оформлення приватизації державного житлового фонду здійснював відділ приватизації та обліку житла Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району міста Києва. Однак, в архівній справі копія свідоцтва відсутня, водночас, зберігається копія розпорядження Дніпровської районної державної адміністрації міста Києва № 33-176 на підставі якого було видано свідоцтво. Вважають, що Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація може бути залучена до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Рішення просили ухвалити відповідно до вимог чинного законодавства, розгляд справи здійснювати без участі представника. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 травня 2025 року задоволено клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів, витребувано у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колотілова О.О. копію матеріалів спадкової справи від 11 жовтня 2024 року № 29/2024 після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , та встановлено процесуальні строки. 19 травня 2025 року позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації. Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація у відзиві на позовну заяву не заперечувала того факту, що позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] . Також відповідачем підтверджено факт видачі на ім`я спадкодавця свідоцтва про право власності на спірну квартиру. Однак, видати дублікат такого свідоцтва відповідач можливості не має, оскільки в архівній справі зберігається тільки копія розпорядження, на підставі якого видано свідоцтво. З урахуванням викладеного позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. 17 червня 2025 року (вхід. № 34899) на виконання вимог ухвали від 14 травня 2025 року про витребування доказів Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колотілов О.О. надав копію спадкової справи № 29/2024 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , заведеної 11 жовтня 2024 року. 02 липня 2025 року у підготовчому засіданні протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відповідь на відзив повернуто позивачеві без розгляду. Позивач [PERSON] проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті не заперечувала. Інших клопотань та заяв по справі не має. Відповідач - Київська міська рада, у підготовче засідання свого представника не направила, про день, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялися належним чином. У письмових поясненнях від 01 травня 2025 року розгляд справи просили проводити за відсутності представника відповідача. Відповідач - Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація, у підготовче засідання свого представника не направила, про день, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялися належним чином. У відзиві просили слухати справу у відсутність представника відповідача. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колотілов О.О., у підготовче засідання не з`явився, про день, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Правом на подання письмових пояснень по суті справи не скористався. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 липня 2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 29 липня 2025 року на 14 год. 00 хв. 17 липня 2025 року (вхід. № 41396) до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Середницького Є.В., надійшли додаткові пояснення у справі. Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація у відзиві на позовну заяву не заперечувала того факту, що позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] . Також відповідачем підтверджено факт видачі на ім`я спадкодавця свідоцтва про право власності на спірну квартиру. Однак, видати дублікат такого свідоцтва відповідач можливості не має, оскільки в архівній справі зберігається тільки копія розпорядження, на підставі якого видано свідоцтво. Спадкове майно належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 червня 1997 року, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією міста Києва, наказ № 33- 170 та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 червня 2021 року, виданого Десятою київською державною нотаріальною конторою. Водночас, оригінали вказаних документів відсутні. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Через постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, у зв`язку із чим такий спір підлягає вирішенню шляхом ухвалення судового рішення в порядку цивільного судочинства. Таким чином, ураховуючи факт відсутності інших спадкоємців за законом та заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] , з огляду на відмову нотаріуса в оформленні права на спадщину та наявність обґрунтованих перешкод для оформлення у нотаріальному порядку, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно відсутні у позивача, то він та його представник вважають можливим задовольнити заявлені вимоги. 29 липня 2025 року у судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Середницький Є.В., позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Відповідач - Київська міська рада, у судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялися належним чином. У письмових поясненнях від 01 травня 2025 року розгляд справи просили проводити за відсутності представника відповідача. Відповідач - Дніпровська районна у місті Києві державна адміністрація, у судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлялися належним чином. У відзиві просили слухати справу у відсутність представника відповідача. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Колотілов О.О., у судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Правом на подання письмових пояснень по суті справи не скористався. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представника, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до таких висновків. Згідно із копією свідоцтва про право власності на житло від 20 червня 1997 року, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією міста Києва на підставі розпорядження № 33-176, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 46,10 кв. м, на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] . З Інформаційної довідки КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 07 червня 2021 року № КВ-2021 № 20795 встановлено, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, частина квартири [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією міста Києва 20 червня 1997 року на підставі наказу № 33-170, та зареєстрованого в Бюро 07 липня 1997 року за реєстровим № 602. 01 червня 2021 року державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріально контори Колотіловим О.О. видано свідоцтво про право на спадщину, зареєстровано в реєстрі за № 4-132, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна [PERSON] , [INFO], який помер [INFO] , є його дружина - [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 47,0 кв. м. Ця частина квартири належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане на підставі розпорядження Дніпровської районної державної адміністрації міста Києва від 20 червня 1997 року № 33-176 та зареєстровано 18 лютого 1998 року в КМ БТІ за реєстровим № 602. До матеріалів справи також долучено витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01 червня 2021 року № 64987952, про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину від 01 червня 2021 року, номер в реєстрі нотаріальних дій - № 4-132, видане Десятою київською державною нотаріальною конторою. Також в матеріалах справи міститься Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 червня 2021 року № 259382999, відповідно до якого [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить частина квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 47,0 кв. м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 2373796780000, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01 червня 2021 року Державним нотаріусом Десятої київської державної нотаріальної контори Колотіловим О.О., зареєстровано в реєстрі за № 4-132. 06 червня 2024 року Приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Бублик Т.В. посвідчено заповіт [PERSON] , [INFO] , зареєстровано в реєстрі за № 1483, відповідно до якого на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті та на що вона за законом матиме право, у повному обсязі, без будь-яких винятків заповідає [PERSON] , [INFO] . Заповіт складено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів у двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні у справах нотаріуса, а інший, викладений на спеціальному бланку, - видається заповідачеві. Заповіт прочитано вголос особисто та підписано [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть від 04 липня 2024 року серії [NUMBER] , виданого Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що 04 липня 2024 року складено відповідний актовий запис № 2281. З довідки про причину смерті (до форми № 106/о № 283) від 04 липня 2024 року встановлено, що причина смерті [PERSON] - хронічна серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця. З Витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 11 жовтня 2024 року № 78702090 встановлено, що Приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Колотіловим О.О. у Спадковому реєстрі зареєстровано спадкову справи № 29/2024 щодо майна [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . З копії матеріалів спадкової справи від 11 жовтня 2024 року № 29/2024 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , встановлено таке. 11 жовтня 2024 року [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Колотілова О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , на підставі заповіту, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бублик Т.В. 06 червня 2024 року, зареєстровано в реєстрі за № 1483. Згідно з Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 11 жовтня 2024 року № 78701778, заповіт [PERSON] від 06 червня 2024 року, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бублик Т.В. 06 червня 2024 року, зареєстровано в реєстрі за № 1483, є чинним. 05 лютого 2025 року [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колотілова О.О, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на двокімнатну квартиру загальною площею 47,0 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Постановою Приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Колотілова О.О. від 10 лютого 2025 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, за наслідками розгляду документів, поданих [PERSON] , [INFO] , для оформлення спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено, у зв`язку із відсутністю документів, які б підтверджували факт реєстрації права власності спадкодавця на спадкове майно - квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Також 07 квітня 2025 року [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колотілова О.О, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на грошові кошти, що знаходяться на рахунках [PERSON] 07 квітня 2025 року Приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Колотіловим О.О. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , 1937 року народження, яка померла [INFO] , зареєстровано в реєстрі за № 206, відповідно до якого спадкоємцем зазначеного в заповіті майна спадкодавця є [PERSON] , [INFO] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з не отриманої у зв`язку із смертю пенсії та грошових коштів на рахунках. Також з Витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва від 11 жовтня 2024 року, відомостей про реєстрацію місця проживання інших осіб за адресою: [ADDRESS] , не встановлено. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу визнання права власності позивача у порядку спадкування за заповітом на об`єкт нерухомого майна. Згідно зі статтею 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Положеннями статей 316, 321 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу положень пункту 11 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається (статті 1233, 1234 ЦК України). Положеннями статті 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом (статті 1236, 1245 ЦК України). Загальні вимоги до форми заповіту встановлені статтею 1247 ЦК України згідно якої, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. З матеріалів справи встановлено, що після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , відкрилася спадщина. Як уже зазначалося раніше, на випадок своєї смерті [PERSON] все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день її смерті та на що вона за законом матиме право, у повному обсязі, без будь-яких винятків заповідає [PERSON] , [INFO] , про що зазначила у заповіті, посвідченому 06 червня 2024 року Приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Бублик Т.В., зареєстровано в реєстрі за № 1483. Свобода заповіту передбачає особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належним чином вираженим, піддається правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (стаття 1268, 1269 ЦК України). З урахуванням пункту 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно зі статтею 182 ЦК України та статтею 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає стаття 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. У встановлений законом строк [PERSON] звернулася до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колотілова О.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] на підставі заповіту. Водночас, оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно у [PERSON] відсутні, у зв`язку із чим Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колотіловим О.О. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , відмовлено. Згідно зі статтею 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (пункт 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року). За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Сторонами не заперечувався факт видачі Дніпровською районною державною адміністрацією міста Києва на підставі розпорядження № 33-176, свідоцтва про право власності на житло від 20 червня 1997 року, відповідно до якого квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 46,10 кв. м, на праві приватної спільної сумісної власності належала [PERSON] та [PERSON] . З Інформаційної довідки КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 07 червня 2021 року № КВ-2021 № 20795 також встановлено, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, на підставі вказаного свідоцтва за [PERSON] зареєстровано право власності на частина квартири [ADDRESS] . При цьому, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , його дружина - [PERSON] , [INFO] . Успадкувала частини квартири [ADDRESS] , загальною площею 47,0 кв. м, що належала померлому на підставі розпорядження Дніпровської районної державної адміністрації міста Києва від 20 червня 1997 року № 33-176. Водночас, у Спадковому реєстрі міститься відповідний запис про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину від 01 червня 2021 року, номер в реєстрі нотаріальних дій - № 4-132, видане Десятою київською державною нотаріальною конторою, про що свідчить долучений до матеріалів справи Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 01 червня 2021 року № 64987952. З наведеного вбачається, що [PERSON] була власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 червня 1997 року, виданого Дніпровською районною державною адміністрацією міста Києва на підставі розпорядження № 33-176, та свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , виданого 01 червня 2021 року Десятою київською державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі за № 4-132. З огляду на проаналізовані правові норми, встановлені обставини, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити, визнати за [PERSON] у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки це є єдиним можливим способом захисту порушених прав позивача. У зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved