Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 12 лютого 2015 року між сторонами Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, було зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 140 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] . У даному шлюбі в сторін народилися діти: син [PERSON] та донька [PERSON] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові, перестали вести спільне господарство та підтримувати шлюбні стосунки. Фактично сім`я припинила своє існування. Підставою погіршення відносин стали різні погляди на життя, несумісність характерів, релігійні розбіжності. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, примирення вона заперечує. Ухвалою судді від 11 червня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/11692/25; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав, у ньому наведених, строк на примирення - не надавати, оскільки вона з відповідачем більше року не проживають разом. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, також просив не надавати термін на примирення. Частини 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначають, що відповідач може визнати позов на будьякій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 12 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, сторони 12 лютого 2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції про що зроблено актовий запис № 140. У цьому шлюбі в подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 06 травня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції. Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку з тим, що позивачка не заявляв вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved