Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

[PERSON] , через свого представника Кравченко М.О., звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування: на будинок та нежитлові будівлі по [ADDRESS] ; на земельну ділянку з кадастровим номером 7121283200:01:001:0067, площею 0,4588 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; на земельну ділянку з кадастровим номером:7121283200:02:001:0185, площею 2,3474 га, що знаходиться: Черкаська область, Звенигородський район, Княжицька сільська рада. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , яка померла [INFO] , склала заповіт від 06.11.2000 року, яким заповіла будинок з надвірними спорудами, земельну частку /пай/, право на яку підтверджується сертифікатом на право на земельну частку /пай/ серія ЧР № 0164587, зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів від 29.01.1997 року за № 122 [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем Княжицької сільської ради від 06.11.2000 року за реєстровим номером 38. На підставі заяви про прийняття спадщини від [PERSON] заведена спадкова справа після смерті [PERSON] за № 127/2024 року. Позивач звернувся до Державного нотаріуса Шполянської державної нотаріальної контори Курінного В.В. із заявою про видачу на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.11.2000 року на житловий будинок з будівлями по [ADDRESS] та двох земельних ділянок, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії та виніс постанову від 17.12.2024 за № 614/02-31. В постанові нотаріус зазначив, що [PERSON] надав оригінал документу, який підтверджував право власності спадкодавця на житловий будинок, однак в ньому вказана не та вулиця. Також [PERSON] надав заповіт від 06.11.2000 року, згідно якого йому не заповідалося майно, яке він бажає успадкувати. Згідно із заповітом йому заповідався житловий будинок без вказівки адреси. Також йому заповідалася земельна частка (пай) згідно сертифікату ЧР № 0164587. Про земельну ділянку площею 0,46 га, по [ADDRESS] , що належала спадкодавцю згідно державного акту ЯГ № 528688, та земельну ділянку площею 2,3474 га, що знаходиться на території Княжицької сільської ради Звенигородського району Черкаської області, в заповіті не вказано. Позивач зазначає, що [PERSON] на день складення заповіту 06.11.2000 року була власником житлового будинку з надвірними спорудами у с. Княжа Звенигородського району на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 25.01.1986 року, зареєстрованим у реєстрі за №2-202, якому рішенням виконавчого комітету Княжицької сільської ради від 24.03.2017 року присвоєно адресу: [ADDRESS] . У [PERSON] не було у власності іншого житлового будинку, крім вказаного. Також, [PERSON] видавався сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧР № 0164587 від 29.01.1997 на площу 2,13 умовних кадастрових гектара в адміністративних межах Княжицької сільської ради Звенигородського району Черкаської області. В подальшому, взамін сертифіката на земельну частку (пай), [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-ЧР № 002667 від 04.10.2001 площею 2,35 га. Земельну ділянку, яка розташована на території Княжицької сільської ради, передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 7121283200:02:001:0185 перенесено до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку. Крім того, [PERSON] надано земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою: [ADDRESS] . Державний акт на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] видано [PERSON] 14.06.2006 року. Вказаній ділянці присвоєно кадастровий номер 7121283200:01:001:0067. Адреса вказаної ділянки повністю ідентична адресі житлового будинку з надвірними спорудами у с. Княжа, Звенигородського району, що належав [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 25.01.1986 року за №2-202. Ухвалою суду від 18.03.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 12.05.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду. Також витребувано у державного нотаріуса Шполянської державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Представник позивача адвокат Кравченко М.О. подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Представник відповідача Звенигородської міської ради подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника відповідача за наявними матеріалами справи. Проти задоволення позову не заперечують. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення на підставі поданих доказів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Шполянським відділом ДРАЦС у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис про смерть за №285 від 17.05.2024 р. (а.с. 32). 06.11.2000 року [PERSON] склала заповіт, яким заповіла житловий будинок з надвірними спорудами, земельну частку /пай/, право на яку підтверджується сертифікатом на право на земельну частку /пай/ серії ЧР № 0164587, зареєстрований у книзі реєстрації сертифікатів від 29.01.1997 року за № 122 [PERSON] . Заповіт посвідчений секретарем Княжицької сільської ради від 06.11.2000 року за реєстровим номером 38 (а.с. 79). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.01.1986 року [PERSON] була власником будинку з надвірними будівлями в с.Княжа, Звенигородського району (а.с.30-31). Відповідно до інформації, наданої Виконавчим комітетом Звенигородської міської ради виданої на підставі архівних документів виконавчого комітету Княжицької сільської ради рішенням виконкому сільської ради від 24.03.2017 року №3-18, у зв`язку з впорядкуванням нумерації будинків по [ADDRESS] було внесено зміни в нумерацію будинку громадянки [PERSON] по [ADDRESS] на [ADDRESS] з рекомендаціями внести зміни у відповідні технічні та реєстраційні документи. Таким чином, [PERSON] станом на дату складення заповіту 06.11.2000 була власником житлового будинку з надвірними спорудами у с. Княжа, Звенигородського району на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 25 січня 1986 року, зареєстрованим у реєстрі за №2- 202, якому рішенням виконавчого комітету Княжицької сільської ради від 24.03.2017 року N3-18 присвоєно адресу: [ADDRESS] . (а.с.20). За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області відповідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за [PERSON] рахується сертифікат на земельну частку (пай) серія ЧР № 0164587 від 29.01.1997 на площу 2,13 умовних кадастрових гектара в адміністративних межах Княжицької сільської ради Звенигородського району Черкаської області. В подальшому, взамін сертифіката на земельну частку (пай), громадянці [PERSON] видано державний акт на право власності на землю серія ІІ - ЧР № 002667 від 04.10.2001 площею 2,35 га. Земельну ділянку, яка розташована на території Княжицької сільської ради, передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 7121283200:02:001:0185 перенесено до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку (а.с.14-18). З Державного акту від 14.06.2006 року вбачається, що [PERSON] належала земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] . Вказаній ділянці присвоєно кадастровий номер 7121283200:01:001:0067. Адреса вказаної ділянки повністю ідентична адресі житлового будинку з надвірними спорудами у с. Княжа Звенигородського району, що належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом 25.01.1986 року, зареєстрованим у реєстрі за №2-202, якому рішенням виконавчого комітету Княжицької сільської ради від 24.03.2017 року № 3-18 змінено адресу : [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с.16). Після смерті [PERSON] , з метою отримання права на спадщину, [PERSON] подав заяву до державного нотаріуса Шполянської державної нотаріальної контори Курінного В.В. про прийняття спадщини. Постановою від 17.12.2024 р. № 614/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що заявником не надано заповіт згідно якого йому це майно заповідалось (а.с.18 зворот). Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та таке інше. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат», який узгоджується з положеннями п. 1 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Outcome: approved