Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

25.11.2024 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , в інтересах яких діє адвокат - Єркін Максим Миколайович, звернулись до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивачів: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» про відшкодування матеріальної шкоди. Як убачається із заявлених позовних вимог, позивачі просять суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 20 057,40 грн та судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] у рівних частках. Вказана квартира знаходиться на 8 поверсі дев`яти поверхового житлового будинку. 12 липня 2023 року [PERSON] виявив, що зі стелі на кухні почала капати вода та стікати по стіні на підлогу. Сусіди з квартири [ADDRESS] , яка знаходиться на дев`ятому поверсі над квартирою [ADDRESS] на заклики позивача припинити заливати його квартиру жодним чином не відреагували і вхідні двері не відчинили. В зв`язку з чим, [PERSON] було подано заяву про залиття квартири до обслуговуючої компанії ЖЕД-412. 17.07.2023 р. комісією ЖЕД-412 у складі інженера 2-ої категорії Орєшиної А.І., майстра дільниці [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] було складено акт, посвідчений начальником ЖЕД-412, яким зафіксовано, що: при обстеженні квартири [ADDRESS] виявлено сухі сліди від залиття: кухня - стеля (водоемульсійне фарбування) - руді плями (близько б.кв.м.); стіна (водоемульсійне фарбування) - руді плями (близько 3 кв.м.). При обстеженні квартири [ADDRESS] виявлено, що на кухні проведена заміна внутрішньо квартирної мережі ГВП. Причиною залиття квартири [ADDRESS] є неналежний технічний стан квартирної мережі ГВП квартири [ADDRESS] . 19 липня 2024 р., [PERSON] виявив, що у кухні, ванній та коридорі зі стелі тече вода. Сусіди з квартири [ADDRESS] так само на заклики припинити заливати його квартиру жодним чином не реагували та двері не відчиняли. За вказаним фактом, позивачі також звернувся до ЖЕД-412. 30 липня 2024 р. комісією ЖЕД-412 у складі майстра з ремонту [PERSON] , майстра технічної дільниці №2 [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] було складено акт, посвідчений начальником ЖЕД-412, яким зафіксовано, що: при візуальному обстеженні 29.07.2024 р. квартири [ADDRESS] комісія виявила, що внаслідок залиття пошкоджено: Ванна - стеля (навісний спас, водоемульсійне фарбування) - руді плями (1,2x1,6 кв.м.) Коридор - стеля (водоемульсійне фарбування) - руді плями (0,4x0,4 кв.м.), стіна (водоемульсійне фарбування) - руді плями. Кухня - стеля (водоемульсійне фарбування) - руді плями по кутах (1,5 х 0,4 кв.м.), (0,5 х 0,4 кв.м.), (0,8 х 0,8 кв.м.), (1,0 х 0,5 кв.м.) стіна (водоемульсійне фарбування) - руді плями (1,5 х 0,4 кв.м.) лиштва (дерево) - потріскана, деформована (0,2x2 кв.м.). В зв`язку із тим, що мешканці квартири [ADDRESS] двері не відчиняють, було складено Акт про не вручення припису щодо надання доступу працівникам ЖЕД-412 для обстеження внутрішньо квартирного сантехнічного обладнання. Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.12.2023 р. Відповідно до висновку експерта №1945/10-2024 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 31.10.2024 р. проведеного судовим експертом Малий О.В., розмір матеріальної шкоди завданої власнику квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у результаті залиття складає 20 057,04 грн. Враховуючи, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , яка зобов`язана забезпечувати її схоронність провадити за свій кошт поточний та капітальний ремонти, то відповідальність за заподіяну позивачам матеріальну шкоду, внаслідок залиття їх квартири, лежить саме на відповідачці, яка зобов`язана її відшкодувати у повному обсязі. 27.11.2024 позовна заява передана у провадження судді Коваленко І.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Так, суддею було здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Із відповіді № 949403 з Єдиного державного демографічного реєстру вбачається, що за вказаними параметрами особу [PERSON] - не знайдено. 09.12.2024 року судом зроблено запит до Кам`янської сільської ради про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади стосовно [PERSON] 30.12.2024 року (вх.№ЕП-14760) з Березівської сільської ради Сарненського району Рівненської області надійшла інформація про те, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . 09.01.2025 року Дніпровським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог щодо предмету позову на стороні позивачів: Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» про відшкодування матеріальної шкоди за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання на 12 год. 00 хв. 04 березня 2025 року. 04.03.2025 року з метою не порушення процесуального права відповідача підготовче засідання відкладено до 09.04.2025 року на 11.00 годину. 09.04.2025 року у зв`язку з відсутністю у суду відомостей про те, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд даної справи щодо неї, з метою не порушення процесуального права як учасника справи, підготовче засідання відкладено до 30.04.2025 року на 16.30 годину. 30.04.2025 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась шляхом направлення копії ухвали про відкриття провадження суду з копією позовної заяви з додатками на адресу місця реєстрації відповідача. З відстеження поштового відправлення вбачається, що 05.04.2025 року «відправлення вручено: одержувачу». Про причини неявки суду не повідомила, правом подання відзиву на позов та докази на спростування заявлених вимог не скористалась. Уповноважений представник Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Правом подачі письмових пояснень щодо позову не скористались. Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] у рівних частках на підставі договору дарування квартири від 19 серпня 2006 року. (а.с.9-10) Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником квартири за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 22.12.2023 р. (а.с.11 зворот.) 17.07.2023 р. комісією ЖЕД-412 у складі інженера 2-ої категорії Орєшиної А.І., майстра дільниці [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] було складено акт, посвідчений начальником ЖЕД-412, яким зафіксовано, що: при обстеженні квартири [ADDRESS] виявлено сухі сліди від залиття: кухня - стеля (водоемульсійне фарбування) - руді плями (близько 6 кв.м.); стіна (водоемульсійне фарбування) - руді плями (близько 3 кв.м.). При обстеженні квартири [ADDRESS] виявлено, що на кухні проведена заміна внутрішньо квартирної мережі ГВП. Причиною залиття квартири [ADDRESS] є неналежний технічний стан квартирної мережі ГВП квартири [ADDRESS] . (а.с.12) 30 липня 2024 р. комісією ЖЕД-412 у складі майстра з ремонту Сидоренко К.В., майстра технічної дільниці №2 [PERSON] , слюсаря-сантехніка [PERSON] було складено акт, посвідчений начальником ЖЕД-412, яким зафіксовано, що: при візуальному обстеженні 29.07.2024 р. квартири [ADDRESS] комісія виявила, що внаслідок залиття пошкоджено: Ванна - стеля (навісний спас, водоемульсійне фарбування) - руді плями (1,2x1,6 кв.м.) Коридор - стеля (водоемульсійне фарбування) - руді плями (0,4x0,4 кв.м.), стіна (водоемульсійне фарбування) - руді плями. Кухня - стеля (водоемульсійне фарбування) - руді плями по кутах (1,5 х 0,4 кв.м.), (0,5 х 0,4 кв.м.), (0,8 х 0,8 кв.м.), (1,0 х 0,5 кв.м.) стіна (водоемульсійне фарбування) - руді плями (1,5 х 0,4 кв.м.) лиштва (дерево) - потріскана, деформована (0,2x2 кв.м.). В зв`язку із тим, що мешканці квартири [ADDRESS] двері не відчиняють, було складено Акт про не вручення припису щодо надання доступу працівникам ЖЕД-412 для обстеження внутрішньо квартирного сантехнічного обладнання. (а.с.13) Позивачами для визначення розміру завданої шкоди, було замовлено у судового експерта Малого О.В. проведення будівельно-технічної експертизи, вартість якої склала 10 000,00 грн. (а.с.37-38) Відповідно до висновку експерта №1945/10-2024 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 31.10.2024 р. проведеного судовим експертом Малий О.В., розмір матеріальної шкоди завданої власнику квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у результаті залиття складає 20 057,04 грн. (а.с.14-36) За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вказаних умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27.05.2021 р. у справі №761/12945/19. Виходячи з цього, особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди), повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків, (шкоди) безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою). А відповідач має довести, що такі збитки (шкода) завдані не з його вини. Позивачу належить довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Також позивач несе тягар доведення перед судом розміру завданої шкоди, зокрема зменшення або знищення майна, яке належить йому на праві власності. Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23.09.2020 р. у справі № 329/382/19. Відтак, обов`язковим для встановлення у спірних правовідносинах є факт залиття, встановлення осіб, які винні у такій, шкода заподіяна такою та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками. При цьому, на підтвердження позовних вимог позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт виникнення залиття саме з вини відповідача. Варто також зазначити, що протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 серпня 2020 року у справі № 925/1478/16). Згідно з пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, який повинен встановлювати причини залиття, зокрема чи залиття спричинено унаслідок несправності внутрішньобудинкових мереж водопостачання та водовідведення та з`ясування питання чи не було це наслідком недбалості осіб, мешканців квартир або інші обставини, що могли спричинити залиття. Форма вказаного акту встановлена в додатку № 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій. В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин. Окрім забезпечення присутності осіб, визначених у зазначених Правилах, зацікавленим особам слід домогтися належного оформлення акта (оскільки нерідко представники ОСББ, житлово-експлуатуючих організацій та інші особи, що входять до складу комісій не мають юридичної освіти, в силу чого складають акти про залиття, не вказуючи необхідної інформації). Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення. Відповідно до презумпції вини особи, яка завдала шкоди (стаття 1166 ЦК України), не позивач доводить вину відповідача, а відповідач доводить відсутність своєї вини, на що суди обґрунтовано звернули увагу, ухвалюючи рішення про задоволення позову. Надані акти за змістом відповідають встановленим вимогам (в них встановлено факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок - залиття речей) та його наслідків), не суперечить іншим доказам у справі, зокрема висновку експертизи. Будь-яких доказів на спростування зазначених в акті відомостей про події залиття, причини та обсяги пошкоджень відповідачем не надано. Варто зазначити, що надані акти не є єдиним доказом, який встановлює причини залиття квартири позивачів. Позивачами окрім актів надано висновок експерта. Згідно ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на поставлені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи (постанова Верховного Суду від 10.05.2018 р. у справі №387/266/17). Підстав для неврахування висновку судового експерта Малого Олексія Вікторовича №1945/10-2024 від 31.10.2024 р., наданого позивачами суд не вбачає, вказаний висновок експерта жодним чином не спростований стороною відповідача. Вказаний висновок експертизи є повним, містить висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, мотиви з яких наявні у справи висновки є такими, що містять порушення, які суттєво впливають на правильність визначення причин залиття та розміру матеріальної шкоди, тобто, відповідає вимогами ст. 102 ЦПК України. Відповідач, маючи сумніви щодо належності, допустимості та достатності наданих позивачем доказів, не погоджуючись з розміром та причинами заподіяння шкоди, не був позбавлений можливості надати разом з відзивом на позов свої докази на спростування обставин, встановлених даними доказами, або заявити клопотання про призначення відповідної експертизи, проте вказаним правом на свій розсуд не скористався. Відтак, зазначений висновок приймається судом в якості належного доказу розміру матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття квартири, та причин залиття. Щодо розміру відшкодування, то висновком експерта встановлено, що розмір завданої матеріальної шкоди завданої власнику квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у результаті залиття складає 20 057,04 грн. Завдана матеріальна шкода підтверджена належними доказами, позивач довів розмір завданої шкоди, тобто розмір витрат, які він мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідач клопотань про призначення експертизи не заявляв, жодними доказами не спростував розмір шкоди, а тому немає підстав для не врахування письмових доказів позивача при ухваленні рішення у справі. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини зауважив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи викладене вище, необхідно стягнути на користь [PERSON] , [PERSON] з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 20 057 (двадцять тисяч п`ятдесят сім) гривень 40 копійок. Щодо стягнення витрат на експертизу в розмірі 10 000,00 грн, варто зазначити наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (частина третя статті 133 ЦПК України). Згідно із частинами першою, п`ятою - сьомою статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню. Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке: (1) витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат; (2) висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи; (3) у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду; (4) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22.11.2023 р. у справі № 712/4126/22. Враховуючи те, що при розгляді справи та прийнятті рішення було враховано висновок експерта, виготовлений на замовлення позивача, необхідно стягнути з відповідача витрати на її проведення в розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до ст 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок. Враховуючи наведене,

Outcome: approved