Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

У серпні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 09.08.2019 матеріали позовної заяви направлено до Запорізького районного суду Запорізької області за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.10.2019 вказана позовная заява надійшла в провадження судді Нікітіна В.В.. Заочним рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 24.12.2019 позов акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь АТ «УКРСОЦБАНК» заборгованість у розмірі 102575,08 грн, а також судовий збір у розмірі 1921 грн. 24.01.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Солтіс І.В. надійшла заява про перегляд заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 24.12.2019. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.01.2025 вказана позовна заява надійшла в провадження судді Нікітіна В.В.. Ухвалою суду від 03.02.2025 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 24.12.2019 задоволено, заочне рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 24.12.2019 у справі за позовом товариства «УКРСОЦБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2025 вказана цивільна справа надійшла в провадження судді Ткаченко М.О.. Позовні вимоги мотивовано тим, що 01.08.2011 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] уклали договір кредиту №318037630/А/03-к на купівлю автотранспортних засобів. Загальними зборами акціонерів 09.03.2010 прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування банку на Публічне Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк». 26.04.2018 загальними зборами акціонерів прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на приватне та про зміну найменування банку на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Банк є правонаступником всіх прав і обов`язків ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до п.1.1. кредитор надає Позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 133020,00 грн. зі сплатою 12,55% річних. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, відповідач свої зобов`язання перед позивачем належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 13.06.2019 розмір простроченої заборгованості відповідача перед банком становить 416152,99 грн., яка складається з наступного: cума заборгованості за кредитом 122737,94 грн.; cума заборгованості за відсотками 170057,54 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 44299,83 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 54947,48 грн; розмір інфляційних витрат за кредитом 10800,93 грн; розмір інфляційних витрат за відсотками 13309,27 грн. Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані від позивача кредитні кошти на підставі кредитного договору № 318037630/А/03-к від 01.08.2011. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням. Тому право подати позов про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат, нарахованої пені за подвійною обліковою ставкою НБУ та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 13.06.2019 становить 102575,08 грн., з яких: нараховані 3% річних 11057,00 грн.; втрати від інфляції - 47725,85 грн.; нарахована пеня за обліковою ставкою НБУ 43792,23 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у сумі 102575,08 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 05.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження. 18.02.2025 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, який аргументовано тим, що позивачем долучено до матеріалів справи копію договору кредиту №318037630/А/03-к на купівлю автотранспортних засобів від 01.08.2011 укладеного між АТ «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] дуже поганої якості, у форматі який важко прочитати. Крім того, сторінка 6 копії вказаного договору взагалі складена з двох окремих сторінок та заново зроблена копія, яка вже потім завірена підписом представника позивача. Умовами договору закріплений обов`язок кредитора направити позичальнику письмове повідомлення про дострокове повернення кредиту, нарахованих відсотків, комісії, а також можливих штрафних санкцій, однак відповідачу жодних повідомлень не надходило. За умовами п. 1.1.1 договору погашення кредиту буде здійснюватися в наступному порядку до 1 числа (включно) кожного місяця, починаючи з вересня 2011 року та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 31 липні 2018 року включно. Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 13.06.2019, відповідач здійснив останній платіж на погашення кредиту 25.06.2012. Відповідно до п. 4.4 договору, внаслідок неналежного виконання позичальником обов`язків щодо своєчасного та в повному обсязі погашення кредиту із нарахованими процентами, сплати процентів в порядку визначеному договором протягом більше 90 календарних днів, строк виконання основного зобов`язання був змінений з 31.07.2018 на 25.09.2012, у зв`язку із чим до вказаної дати відповідач був зобов`язаний погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції. Тобто, починаючи з 26.09.2012 у позивача виникло право звернення до суду із позовом до [PERSON] для захисту своїх порушених прав. Разом із цим, позивач звернувся до суду з позовом лише 06.08.2019, тобто з пропуском загальної позовної давності, яка передбачена ст. 257 ЦПК України. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги, а отже стягнути неустойку (зокрема пеню незалежно ві періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка обчислюється за загальними правилами визначення строків. На підставі викладеного представник позивача просить суд відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, враховуючи сплив позовної давності до вимог АТ «УКРСОЦБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку ч. 3 ст. 267 ЦК України. 21.02.2025 від представника АТ «СЕНС БАНК» надійшла заява про заміну сторони її правонаступником, просить залучити до участі у справі замість АТ «Укрсоцбанк» його правонаступника - акціонерне товариство «Сенс Банк». 27.03.2025 від представника АТ «УКРСОЦБАНК» в особі правонаступника АТ«СЕНС БАНК» надійшли додаткові пояснення у справі, відповідно до яких зазначає, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат, нарахованої пені за подвійною обліковою ставкою НБК та 3% річних за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Крім того, зазначає, що останнє погашення за договором було здійснено відповідачем 26.10.2017 та направлено на погашення відсотків. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Отже, законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим, а тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Представник АТ «СЕНС БАНК» наголошує, що розрахунок 3 процентів річних з урахуванням подвійної ставки НБУ зроблено за період з 25.06.2016 по 26.06.2019 року, тобто за три роки. Враховуючи викладене, представник АТ «СЕНС БАНК» вважає позовні вимоги законними та такими, що підлягають задоволенню. Ухвалою суду від 30.04.2025 залучено до участі у справі за позовом акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості правонаступника позивача акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» - акціонерне товариство «Сенс Банк», закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує (т. 1, а.с. 245). Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином (а.с. 68, 73, 89, 90). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступне. 01.08.2011 між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 318037630/А/03-к на купівлю автотранспортних засобів (а.с. 8-21) Відповідно до п. 1.1. договору кредитор надає Позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 133020,00 грн зі сплатою за користування кредитом протягом першого року від дати укладення цього договору фіксованої процентної ставки за кредитом в розмірі 12,55% річних та зі сплатою за користування кредитом протягом другого року від дати укладення цього договору фіксованої процентної ставки за кредитом в розмірі 14,99%, а починаючи з третього року плаваючої процентної ставки за кредитом, загальний розмір якої за кожний річний період встановлюватиметься в порядку, визначеному п. 2.8. цього договору. Згідно із п. 1.1.1. договору погашення кредиту буде здійснюватися до 01 числа включно кожного місяця, починаючи з вересня 2011 року, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 31.07.2018 включно. Також визначено графік погашення заборгованості за кредитом, періоди погашення кредиту. Згідно із п. 1.2. договору кредит надано позичальнику для оплати придбаного автомобіля марки CITROEN C3 PICASSO, 2011 року випуску, синього кольору, згідно з договором купівлі-продажу № 14-07/11 від 22.07.2011, укладеним з ПП «АТ Автоінвестстрой-Запоріжжя». З [PERSON] укладено договір застави №318037630/А/03-ЗАСТ від 01.08.2011 транспортного засобу, визначеного в п.1.2. договору, заставною вартістю 147800,00 грн (п. 1.3.1 Договору). В якості додаткового забезпечення виконання зобов`язань, укладено договір поруки №318037630/А/03-П від 01.08.2011 з [PERSON] (п. 1.3.2 Договору) Згідно із наданим банком розрахунком відповідач має заборгованість за кредитним договором №318037630/А/03 від 01.08.2011 станом на 13.06.2019 у розмірі 416152,99 грн., яка складається з наступного: cума заборгованості за кредитом 122737,94 грн.; cума заборгованості за відсотками 170057,54 грн.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 44299,83 грн; розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 54947,48 грн; розмір інфляційних витрат за кредитом 10800,93 грн; розмір інфляційних витрат за відсотками 13309,27 грн (а.с. 22-39). Загальний розмір заборгованості по сплаті інфляційних втрат, нарахованої пені за подвійною обліковою ставкою НБУ та 3% річних за користування кредитом, що підлягає стягненню станом на 13.06.2019 становить: нараховані 3% річних 11057,00 грн.; втрати від інфляції - 47725,85 грн.; нарахована пеня за обліковою ставкою НБУ 43792,23 грн (а.с. 40-41). Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд звертає увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц. У пункті 8.22. постанови Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. При цьому, компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Отже, в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17). З огляду на те, що позичальником прострочено грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, отриманих на підставі кредитного договору № 318037630/А/03-к від 01.08.2011, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення неустойки, інфляційних втрат та 3% річних. Щодо строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин. Внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Отже, законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3% річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Суд зазначає, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. У даній справі перебіг трирічного строку на звернення кредитора з позовною заявою до відповідача розпочався з 27.10.2017, враховуючи, що відповідно до розрахунку заборгованості останній платіж відповідачем було здійснено 26.10.2017. Позивач із даною позовною заявою звернувся до суду 06.08.2019, а отже трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі позивачем не пропущено, відповідно розрахунок заборгованості здійснено за останні три роки, що передували позову, що також відповідає вимогам законодавства. Оскільки [PERSON] не сплатив заборгованість по кредиту, процентам, пені, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved