Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

21 травня 2025 року представник [PERSON] адвокат Мучінська Ольга Володимирівна, звернулася до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить: - стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на користь [PERSON] недоотриману пенсію, яка належала [PERSON] , померлої [INFO] , але не була одержана нею за життя у розмірі 107042 грн 23 коп. (сто сім тисяч сорок дві грн. 23 коп.), згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14.07.2023, зареєстровано в реєстрі за №586; - стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області судових витрат по справі, а саме судовий збір у розмірі 1233 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що\~[INFO] померла мати позивача [PERSON] , [INFO] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з недоотриманої нею пенсії за життя у розмірі 107042,23 грн. Позивач є спадкоємцем за законом, та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на недоотриману спадкодавцем пенсію у зазначеному розмірі. 22 березня 2023 року [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої [PERSON] 14 липня 2023 року після отримання усіх документів (свідоцтво про спадщину за законом від 14 липня 2023 року) [PERSON] звернулася до відділу обслуговування громадян №10 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою №8075 про виплату недоотриманої пенсії померлої [PERSON] та надала усі необхідні документи, але станом травень 2025 року так і не отримала пенсію померлої матері. На адвокатський запит [PERSON] відповідач надав відповідь від 29.07.2024, що [PERSON] включена до переліку та її внесено в реєстр. Виплата буде проводитися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1165 в межах відповідного фінансового ресурсу. Вважаючи дії відповідача неправомірними, вказуючи, що позивач у встановленому законом порядку набув право власності на недоотриману пенсію, розмір якої визначений зазначеним вище свідоцтвом про право на спадщину за закономта повинна бути виплачена спадкоємцю, позивач звернувся з цим позовом до суду. 24 червня 2025 року судом отримано відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що [PERSON] на момент смерті перебувала на обліку, як внутрішньо переміщена особа, в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області. Виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера, яка ввійшла до складу спадщини, здійснюється виключно на підставі свідоцтва про право на спадщину. На запит приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу щодо надання інформації про розмір недоотриманої пенсії померлої [PERSON] для видачі свідоцтва про право на спадщину (вих.№56/02-41 від 12.06.2023), Головним управлінням надано відповідь листом від 10.07.2023 №1200-0503-8/13504 про розмір недоотриманої пенсії [PERSON] , померлої [INFO] , який складає 107042,23 грн. 14.07.2023 [PERSON] звернулась з заявою за №8075 про виплату недоотриманої пенсії померлої [PERSON] , до якої додала нотаріальне свідоцтво про право на спадщину від 14.07.2023. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1165 частину недоотриманої пенсії померлої [PERSON] (згідно свідоцтва про право на спадщину від 14.07.2023 №586) з урахуванням положень абзацу третього пункту 4 Порядку №1165, зараховано та виплачено спадкоємиці [PERSON] на розрахунковий рахунок АТ «Ощадбанк»: - у жовтні 2024 в розмірі 2361 грн, - у листопаді 2024 в розмірі 2361 грн, - у грудні 2024 в розмірі 2361 грн. Відповідно до затверджених асигнувань виплати всім одержувачам, які значаться у Переліку, в 2024 році склали 7083,00 грн на кожну особу рівними частинами.Станом на теперішній час бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік не прийнято. Подальша виплата буде проводитися відповідно до норм Порядку №1165 за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України за відповідний рік. Щодо стягнення судових витрат по сплаті судового збору просить відмовити, тому як ПФУ не може сплачувати витрати по сплаті судового збору. Щодо оплати витрат на правову допомогу, також просить відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що стороною позивача не надано належних допустимих доказів понесення таких витрат. 26 травня 2025 року позовну заяву ухвалою суду було залишено без руху та наданий строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. Постановленою судом ухвалою від 05 червня 2025 позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Встановлений строк для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень. 30 червня 2025 року підготовче провадження закрите, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розглянути справу у відсутності їхнього представника. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши доводи заяв по суті справи, перевіривши їх поданими сторонами письмовими доказами, судом установлено таке. За змістом статей\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Відповідно до частин 1, 4, 5\~статті 82 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 березня 2023 року (Серія [NUMBER] ). [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER] ) є донькою [PERSON] та спадкоємцем за законом, що підтверджується копіями: свідоцтва про народження [PERSON] , витягу зі спадкового реєстру; свідоцтва про право на спадщину за законом. Так, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого на ім`я [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Роєнко І.В. від 14.07.2023, зареєстрованого в реєстрі за №586, спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії [PERSON] у розмірі 107042,23 грн, яка належала спадкодавцю. Сторонами у заявах по суті справи визнано, що [PERSON] , [INFO] , на момент смерті перебувала на обліку, як внутрішньо переміщена особа, в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області.14.07.2023 [PERSON] звернулась із заявою за №8075 про виплату недоотриманої пенсії померлої [PERSON] . До заяви від 14.07.2023 позивач додала нотаріальне свідоцтво про право на спадщину від 14.07.2023. На адвокатський запит [PERSON] відповідач надав відповідь за вих. № 1200-0403-8/19364 від 29.07.2024, що [PERSON] включена до переліку та її внесено в реєстр. Виплата буде проводитися відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1165 в межах відповідного фінансового ресурсу,\~який буде\~визначено у\~бюджеті Пенсійного\~фонду України\~на відповідний\~рік.Механізм виплати, зокрема, недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, визначено Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, затвердженим постановою Документ сформований в системі «Електронний суд» 24.06.2025 5 Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165. Однак сум пенсійних виплат, які підлягають виплаті відповідно до вказаного Порядку, ведеться територіальними органами ПФУ, в яких особи перебували на обліку, як одержувачі пенсій та у сформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період. Пенсійні виплати, які обліковуються в Переліку та які включено до Переліку станом на -1 січня відповідного року, виплачуються одержувачам за окремою програмою, передбачено в бюджеті ПФУ на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Із електронної бази щодо виплати пенсії [PERSON] її спадкоємцю [PERSON] , наданої відповідачем вбачається, що станом на 23.06.2025 року відповідачем за відповідним свідоцтвом про право на спадщину із загальної суми 107042,23 грн виплачено позивачеві частину недоотриманої пенсії у загальному розмірі 7083 грн (у жовтні 2024 в розмірі 2361 грн, у листопаді 2024 в розмірі 2361 грн, у грудні 2024 в розмірі 2361 грн). Таким чином, судом установлено наявність спору між позивачем та відповідачем з приводу спадкового майна та спадкової маси, порядку виплати спадкового майна. Вирішуючи спір, суд висновує таке. Відповідно до\~статті 328 Цивільного кодексу України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи зі змісту\~статті 392 ЦК України\~право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до вимог\~статті 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі\~статтею 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини, як це передбачено\~статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608 ЦК України(стаття 1219 ЦК України). Статтею 1227 ЦК України\~передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення\~статті 1227 ЦК України\~доводить, що: - цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої\~ЦК України\~процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до\~статті 1227 ЦК України\~не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; - право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень\~статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати. Відповідно до частини першої\~статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до\~ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій\~статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Уразі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Відповідно до частини першої\~статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах. Відповідно до ч. 1\~ст. 316 Цивільного кодексу України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ч. 1\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі. Вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача коштів, які належали померлій [PERSON] та включені до складу спадкового майна згідно зі свідоцтвом про право на спадщину, суд висновує таке. Під час судового розгляду встановлено, що позивач як спадкоємець [PERSON] отримала у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом, за змістом якого до неї перейшло право власності на недоотриману пенсію у сумі 107042,23 грн. У той же час відповідачем за зверненням позивача вказану суму недоотриманої пенсії не виплачено та зазначено, що буде виплачено недоотриману пенсію у відповідності до окремого порядку, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165, у межах відповідних бюджетних призначень. З цього приводу суд зазначає, що право на спадщину позивача підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видане на його ім`я та не є предметом спору в цій справі. Відповідно до положення\~ст. 1301 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду. Відповідачем не надано належних доказів недійсності свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане на ім`я позивача, тому, в цій частині заперечення відповідача є необґрунтованими та безпідставними. Також суд зазначає, що\~ЦК України\~не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання спадщини, що складається з соціальних платежів. Положення частин другої, третьої\~статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1\~ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Отже, у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача, як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна. Заперечення відповідача не спростовують підстав позову і не приймаються судом до уваги, оскільки право позивача на вищевказану суму недоотриманої пенсії посвідчене свідоцтвом про право на спадщину, яке в контексті положень\~ст. 66 Закону України «Про нотаріат»\~є процесуальним нотаріальним актом, що засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця та є для спадкоємця основним правовстановлюючим документом. На час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину за законом недійсним не визнано, не оспорене та є чинним, доказів визнання його недійсним чи внесення до нього змін відповідачем не надано. За таких обставин, суд ураховує, що сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, відповідає сумі, визначеній нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину, та становить 107042,23 грн. Що ж до посилань відповідача на\~постанову Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2021 року № 1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої\~статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»\~від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, суд звертає увагу на такі обставини. У силу абзацу другого пункту 1 названого Порядку, пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік. Пунктом 4 згаданого Порядку передбачено, що пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису. Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів. У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційною виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. За результатами виконання бюджету Пенсійного фонду України за дев`ять місяців відповідного року зазначений в абзаці другому цього пункту розмір пенсійної виплати за минулий період може бути збільшений пропорційною залишку бюджетних призначень, але не може перевищувати належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів. Отже, Порядок 1165 визначає додаткові умови виплати недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, що не передбачені Конституцією України\~та\~Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Конституційний Суд України у Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2). Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів. У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту. Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Конституційне поняття Закон України, на відміну від поняття законодавство України, не підлягає розширеному тлумаченню. За загальним правилом закон - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін. Таким чином, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами. Суд ураховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»\~з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами. Суд вважає необхідним звернути увагу на ту обставину, що у разі застосування Порядку 1165 виплата недоотриманої пенсії, належної спадкодавцеві, продовжиться лише з 01 січня 2025 щомісячними платежами у розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, і лише у разі достатності відповідних бюджетних призначень. Отже, зазначеною постановою звужуються права на отримання неодержаних за життя пенсійних виплат спадкодавця як внутрішньо переміщеної особи у порівнянні з встановленим законом порядком отримання недоотриманої пенсії інших осіб. В силу\~статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» від 06 вересня 2012 року\~непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними. Крім того, відповідно до частин першої-другої\~статті 8 цього Закону\~розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов`язковим урахуванням принципу недискримінації; з метою виявлення у проектах нормативно-правових актів норм, що містять ознаки дискримінації, проводиться антидискримінаційна експертиза проектів нормативно-правових актів; результати антидискримінаційної експертизи проектів нормативно-правових актів підлягають обов`язковому розгляду під час прийняття рішення щодо видання (прийняття) відповідного нормативно-правового акт; обов`язковій антидискримінаційній експертизі підлягають проекти законів України, актів Президента України, інших нормативно-правових актів, що розробляються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями. Як визначено\~статтею 2 ЦПК України\~суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є одним з головних завдань цивільного судочинства. Положенням\~ст. 10 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені\~Конституцією\~та законами України. Суд застосовує при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини у рішенні від 28 березня 2006 року у справі «Броньовський проти Польщі» (Заява № 31443/96) зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя. У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення «законів». Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (див. рішення у справі «Ятрідіс проти Греції» (Jatridis v. Greece) [ВП], № 31107/96, пункт 58, ЄСПЛ 1999-II). З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи відповідача про виплату позивачеві недоотриманих сум пенсії згідно з Порядком 1165, адже наведене свідчить про невиконання державою взятих на себе позитивних зобов`язань. Як установлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 99959,23 грн (107042,23грн7083грн), належної пенсіонерці [PERSON] і не виплаченій їй за життя, право власності на яку, в порядку спадкування за законом, перейшло до позивача та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом. Тим самим відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту. Крім того, вказуючи про здійснення виплати цієї суми різними платежами та розтягуючи таку виплату на невизначений строк відповідач суттєво порушує спадкові та майнові права позивача, в тому числі і внаслідок знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Таким чином, суд вважає що позовні вимоги обґрунтованими в частині стягнення з відповідача невиплаченої суми за свідоцтвом в розмірі 99959,23 грн. В решті вимог позивача належить відмовити. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 цієї статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у сумі 1211,2 грн, тому з огляду на задоволення позовних вимог, з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача слід стягнути суму судового збору у розмірі 1126,42 грн. Щодо витрат на правову допомогу, суд висновує таке. За ч. 1, 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем на підтвердження судових витрат подано: Договір про надання правничої допомоги від 07/05/25 від 07 травня 2025 року, згідно з якими Клієнт зобов`язується сплатити гонорар Виконавцю у повному розмірі на умовах, визначених Договором, Гонорар Виконавця за надану правову допомогу у межах цього Договору погоджується за взаємною згодою сторін та оформлюється розрахунком, проведеним упродовж 30 днів після набрання законної сили рішення; Додаткову угоду № 1 від 07 травня 2025 року, згідно з якою Сторони домовилися, що гонорар Виконавця за надану правову допомогу Клієнту… складає 5000 грн та включає: надання інформації, консультації і роз`яснень, збір доказів, складання та направлення до суду цивільного позову…, представництво інтересів Клієнта у суді…, що включає: ознайомлення з матеріалами справи, складання відповіді на відзив, формування пакету документів для суду та направлення відповіді, складання та подання до суду заперечень, додаткових пояснень та доказів, заяв, клопотань, заперечень проти заяв, клопотань, доводів та міркувань інших осіб, участь у судових засіданнях; ордер адвоката. За ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Частиною 1\~ст.\~246\~ЦПК України передбачено, що\~якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Пояснень щодо поважності причин неможливості подання позивачем доказів підтвердження розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів, у тому числі й у виді детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, доказів на підтвердження поважності таких причин, з урахуванням відсутності в Договорі про надання правової допомоги та додатковій угоді до неї затвердженого сторонами порядку оплати правничої допомоги позивачем суду не подано. Відтак, суд вважає що у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу належить відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial