Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» за кредитним договором № к-2058 від 03.11.2007 в розмірі 17 844, 48 дол. США - звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 103,6 кв.м., шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.11.2006р. між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" та [PERSON] було укладено кредитний договір № к-2058, відповідно до якого позичальник отримав у користування кредитні кошти у розмірі 79 000 дол. США з кінцевим терміном повернення до 01.10.2019 р. В забезпечення належного виконання кредитного договору 03.11.2006р. між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" та громадянкою [PERSON] також було укладено іпотечний договір № к-2058, відповідно до якого в іпотеку було передано нерухоме майно, яке належало позичальнику на праві приватної власності, а саме, кв. [ADDRESS] , загальною площею 103,6 кв.м. Згідно Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № к-2058 від 02.12.2013р. укладеною між ТОВ "Банк "Фінанси та Кредит" та громадянкою [PERSON] , позичальник зобов`язаний починаючи з 01.02.2015 р. по 03.11.2019 р. щомісячно сплачувати ануїтетний платіж у розмірі 491,68 дол. США. 23.04.2019 р. між ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, відповідно до якого було відступлено у тому числі й право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № к-2058 від 03.11.2006 р. ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» був зареєстрований, як іпотекодержатель вище зазначеного іпотечного майна. 05.07.2019 року ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» скористалося своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», а саме шляхом набуття права власності на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що було у наявності в іпотечному договорі. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2020р. в рамках цивільної справи № 523/14857/19 було скасовано державну реєстрацію права власності ТОВ «АЛЬКОР ІНВЕСТ» щодо іпотечного майна. Враховуючи,\~що ТОВ\~«ФК «АЛЬКОР\~ІНВЕСТ» не\~задовільнив свої\~права та\~законні інтереси,\~як кредитор\~по кредитному договору № к-2058, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, позивач вважає за можливе звернутися до суду з даною позовною заявою, щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України" Про виконавче провадження ". Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 грудня 2023 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24 липня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, крім того зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася причини неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином за зареєстрованим місцем проживання в порядку статей 128, 130 ЦПК України, рекомендоване повідомлення повернулось до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що судом розцінюється як належне повідомлення. Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17). Відзиву від відповідачки на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи у її відсутність до суду остання не подавала. Згідно з положеннями ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Отже, враховуючи згоду представника позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідачки, яка причини неявки не повідомила, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 03.11.2006 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № К-2058, за умовами якого остання отримала кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у розмірі 79000 доларів США, строком та на умовах користування до 03 листопада 2019 року. З метою забезпечення вказаного кредитного договору 03.11.2006 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений іпотечний договір за реєстровим номером № 3382 серія та номер: ВЕС854643,854645,854652,854653 та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашниковою О.В., згідно якого [PERSON] передала банку в якості іпотеки належну їй на праві власності, квартиру\~\~ [ADDRESS] . Предмет іпотеки є власністю іпотекодавця, належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності. На підставі Договору про відступлення прав вимоги від 23.04.2019 та Договору про відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 23.04.2019, ПАТ «Банк «Фінанси і кредит» ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» придбало право вимоги заборгованості за кредитним договором № к-2058 від 03.11.2006 з усіма додатковими договорами та угодами до нього та іпотечним договором, посвідченим 03.11.2006 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калашник О.В., реєстровий номер 3382, разом з Додатковим договором до іпотечного договору ТОВ «ФК «Алькор Інвест». 05.07.2019 року ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» скористалося своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», звернувся до державного реєстратора Манюти С. В. який прийняв рішення про реєстрацію за ТОВ «Фінансова Компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» права власності на спірну квартиру, про що свідчать дані інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 19.09.2019 року. Разом із тим, рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 23.11.2020 року позов [PERSON] до державного реєстратора комунального підприємства "Агенція реєстраційних послуг" Манюти Сергія Васильовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ», про визнання незаконним рішення та скасування запису про державну реєстрацію права власності\~було задоволено. Визнано незаконним рішення державного реєстратора Манюти С.В КП "Агенція реєстраційних послуг" про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS] за товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ :39306471). Скасувано запис про державну реєстрацію права власності №32260810 від 02.07.2019 р. на зазначену квартиру за товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Алькор Інвест" (код ЄДРПОУ:39306471). Постановою Одеського апеляційного суду від 27.05.2021 року, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 23.11.2020 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.03.2023 року, рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 23.11.2020\~\~року в частині\~позовних вимог\~ [PERSON] \~до\~\~ТОВ «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» про визнання рішення незаконним та скасування запису про реєстрацію права власності змінено шляхом викладення абзаців другого та третього його резолютивної частини в такій редакції: «Скасувати рішення\~державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовичавід 05 липня 2019 року, індексний номер: 47635835, про державну\~реєстрацію права власності за\~Товариством з\~\~обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ » на\~\~квартиру\~\~ [ADDRESS] . На момент звернення до суду із даним позовом, відповідач має кредитну заборгованість у розмірі 17 700,48 доларів США., що підтверджується наданим суду Розрахунком. Як вбачається зі змісту п.1.3.2. Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № к-2058 від 02.12.2013 р., починаючи з 01.02.2015 по 03.11.2019 позичальник зобов`язаний сплачувати на користь кредитора щомісячну суму у розмірі 491 дол. США 68 центів. Отже, ураховуючи, що 08.05.2019 позивач скористався правом на дострокове погашення кредитних коштів шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, саме 08.05.2019 є кінцева дата до якої може рахуватися заборгованість відповідно до вище зазначеного укладеного правочину. Таким чином, періодом розрахунку заборгованості в межах трьох річного строку позовної давності є 08.05.2016-08.05.2019 З огляду на викладене, наданий суду Розрахунок заборгованості відповідає умовами Додаткової угоди № 1 до кредитного договору № к-2058 від 02.12.2013 р., зроблений в межах позовної давності. В свою чергу, відповідач наданий суду Розрахунок жодним чином не спростувала. Відповідно до\~ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст. 525 ЦК України, не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Стаття 526 ЦК України\~встановлює, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язань (неналежне виконання). Згідно з положеннями ст. ст.\~530,\~612 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12цього Закону. Згідно зі\~ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Тобто законодавцем передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки, як один із способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя. Статтею 7 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (ч. 4\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта не завершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (уразі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки. Відповідно до ч. 2\~ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Відповідно до ч.1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої\~Законом України\~"Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Згідно з пунктами 2.1.5, 2.1.10. договору іпотеки від 03.11.2006 року № к-2058, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з пунктом 2.1.20 договору іпотеки від 03.11.2006 року № к-2058, іпотекодержатель має право самостійно обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 4.3 договору іпотеки від 03.11.2006 року № к-2058, за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя: за рішенням суду (п. 4.3.1). Оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сума заборгованості склала 17700,48 дол. США., то суд дійшов висновків що існують правові підстави для звернення стягнення на майно, яке належить [PERSON] , та є предметом іпотеки за іпотечним договором, і реалізації його для погашення зобов`язань, шляхом продажу на електронних аукціонах (торгах) у межах процедури виконавчого провадження, із встановленням початкової ціни продажу на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що перед здійсненням звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, позивач ТОВ «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ» направляв [PERSON] лист вимогу, відповідно до ст.ст. 35, 37, 38 Закону України «Про іпотеку». Враховуючи, що у даному випадку позивач реалізував встановлене як законом, так і договором право на звернення стягнення на предмет іпотеки у судовому порядку, то суд зазначає що направлення вимоги боржнику [PERSON] не було необхідним. Суд виходить із того, що повідомлення про порушення основного зобов`язання треба направляти у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку. Для звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку направлення такого повідомлення не є необхідним, так як цього не вимагає закон. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: від 22.12.2022 № 537/974/16-ц; від 31.08.2022 № 509/1121/18; від 28.06.2022 № 201/9754/17; від 16.06.2022 № 648/2849/14-ц; від 28.04.2022 № 2-2755/11. Також суд враховує, що кредитору не можна відмовити в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо заборгованість за кредитом набагато менше (неспівмірна) від ринкової вартості предмету іпотеки. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові від 09.02.2022 №760/24222/19. Разом із тим, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «АЛЬКОР ІНВЕСТ», суд вважає за необхідне також зазначити наступне. Указом Президента\~України від\~24\~лютого 2022\~року №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжує діяти на день ухвалення рішення. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-IXу\~зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI\~«Прикінцеві положення»\~Закону України\~«Про іпотеку» доповнити пунктом 5-2 такого змісту: «5-2. у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону». Враховуючи, що на момент ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Отже, суд дійшов висновку, що зазначені норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону України «Про іпотеку», а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період, та надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону. Тобто, зупинення положень Закону України\~«Про іпотеку» в частині реалізації предмета іпотеки є фактично відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак такі положення не передбачають втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє реалізацію предмета іпотеки шляхом продажу на електронних аукціонах. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 22 червня 2022 року № 296/7213/15. Враховуючи викладене, суд зазначає про те, що слід зупинити виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 9645,65 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 8284-8158-8762-2902 від 07.12.2023р. Відповідно до змісту ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно\~ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 9645,65 грн.

Outcome: approved