Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

Адвокат Голумбовський Дмитро Геннадійович діючи в інтересах [PERSON] (далі позивач) звернувся до Макарівського районного суду Київської області із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому вказав, що на підставі рішення Макарівського районного суду Київської області від 21.11.2024 року у справі №370/2296/24 (провадження №2/370/1060/24) з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчатися, у розмірі частини від всіх видів доходу (заробітку), щомісяця, починаючи з 05.08.2024 і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Представник зазначає, що позивач сумлінно сплачував аліменти на утримання дочки, заборгованості не мав. Проте, [INFO] померла [PERSON] , у шлюбі з якою в них народився син [PERSON] , [INFO] . При винесенні рішення суду у вказаній вище справі не було враховано, що на утриманні позивача перебуває неповнолітній син [PERSON] , а також мати [PERSON] . Позивач за власні кошти купує одяг, продукти харчування, підручники, а також дає кошти на власні потреби сина. Крім того, фінансово допомагає матері. Враховуючи викладене, позивач просив суд: зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 листопада 2024 року у справі №370/2296/24, а саме: з 1/4 частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 05 серпня 2024 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення донькою 23 років. Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 24.03.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 04.06.2025 року, яке в подальшому було відкладено на 25.07.2025 року. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у порядку, передбаченому ст. 178 ЦПК України (а.с.22-23). 05.05.2025 року у строк та у порядку встановленому судом, через підсистему «Електронний суд» від представника відповідачки, адвоката Ващук Ю.С., надійшов відзив на позовну заяву, який прийнятий судом та приєднаний до матеріалів справи. У відзиві відповідачка зазначила, що позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що з наданих позивачем доказів на підтвердження позовних вимог неможливо встановити, що у [PERSON] відбулись зміни в бік погіршення матеріального стану, або зміни сімейного стану після 21.11.2024 року, погіршення або поліпшення здоров`я. А доводи позивача про те, що на його утриманні перебуває син та мати не заслуговують на увагу з огляду на те, що син [PERSON] проживає не з батьком, а з бабусею в смт Макарів, і утримується за рахунок пенсії по втраті годувальника, а батько у свою чергу, надсилає 500-1000 грн в місяць. У фінансовому забезпеченні своєї матері [PERSON] позивач взагалі не бере участі. Враховуючи, що [PERSON] навчається на денній формі у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І. Пирогова на контрактній основі, розмір оплати за навчання щороку становить 42 440,00 грн, а також із значними витратами (придбання учбової літератури, канцелярського приладдя, одягу, взуття, оплата за оренду житла у місті Вінниця), відповідачка просить відмовити у задоволені позовних вимог про зменшення розміру аліментів. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив зменшити розмір стягуваних аліментів, а також повідомив, що у позивача дійсно змінився матеріальний стан, оскільки на його утриманні перебуває син [PERSON] , якого він виховує сам (через смерть дружини), а також матір, яка потребує допомоги. На даний час син позивача дійсно з ним не проживає, через проходження останнім військової служби, яка пов`язана із частими бойовими виїздами. Відповідачка у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , зазначила, що вона являється матір`ю позивача, з яким у них нормальні відносини. Про те, що її син сплачує аліменти їй відомо, але на її утримання позивач коштів не надає, утримує себе сама. [PERSON] , тобто син позивача, проживає разом із нею і майже повністю перебуває на її з чоловіком утриманні. Позивач відправляє їй пенсію на дитину у розмірі 3000,00 грн та якісь мінімальні кошти від себе. З відповідачкою у неї прекрасні відносини, ба більше, відповідачка їй із чоловіком матеріально допомагає, відправляє кошти у розмірі 5000,00 грн щомісяця. Суд, заслухавши сторін у справі та свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21.11.2024 року у справі №370/2296/24, стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчатися аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх його видів доходу (заробітку), щомісяця, починаючи з 05 серпня 2024 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років (а.с.15-18). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 16.01.2024 року, [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). [INFO] померла мати [PERSON] [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 16.01.2024 року (а.с.13). Позивач [PERSON] , [INFO] , разом із своїм сином [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-10, 14). Відповідно до копії довідки №159, виданої 07.05.2025 року військовою частиною [NUMBER] Національної гвардії України, [PERSON] з 27.10.2023 року по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] (а.с.56). Згідно копії Договору про навчання у закладі вищої освіти від 15.08.2023 року №20с1/23, вбачається, що [PERSON] зарахована на навчання до Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова строком до 01 липня 2026 року, на контрактній основі, денна форма навчання (а.с.36-37). Вирішуючи вимоги за даним позовом суд виходить також з наступного. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 14.12.2022 року у справі №727/1599/22. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, саме позивач зобов`язаний довести обставини, які мають значення для вирішення спору, зокрема, що зміна його матеріального становища вплинула на можливість виплачувати ним аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчатися, у раніше визначеному судовим рішенням розмірі. Звертаючись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що у нього змінилося (погіршилося) матеріальне становище, пов`язане із тим, що на його утриманні, окрім доньки, перебуває неповнолітній син, мати якого померла. Він сам за власні кошти купує одяг, продукти харчування, підручники, а також дає кошти на власні потреби сина. Крім того, фінансово допомагає матері, тому вважає за доцільне зменшити розмір аліментів на утримання дочки. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20.11.1959, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (принцип 6). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Особи, які беруть участь у справі, розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд доходить висновку, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст. 192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. У ході судового розгляду судом встановлено, що позивач має задовільний стан здоров`я, на теперішній час проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , тобто отримує відповідне грошове забезпечення. Посилання позивача на те, що на його утриманні знаходиться неповнолітній син та його мати не приймається судом до уваги, оскільки не підтверджується матеріалами справи. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем, при зверненні до суду із даним позовом не враховано порушення інтересів дочки [PERSON] , тому суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що зміна його матеріального становища вплинула на його можливість сплачувати аліменти на утримання доньки у встановленому судом розмірі, який відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення суперечитиме інтересам дитини, та що, після постановлення судом рішення про стягнення з нього аліментів на утримання доньки, його майновий стан погіршився, внаслідок чого позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed