Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача. 24.04.2025 представник позивача звернулась до суду з вказаною позовною заявою та просила стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії, інфляційні втрати, 3% річних та пеню, а всього 66384,50 грн, а також судовий збір. Позов обґрунтовано обставинами: Акціонерне товариство\~«Криворізька теплоцентраль»\~за специфікою\~своєї виробничої\~діяльності надає\~послугу з\~централізованого опалення/постачання\~теплової енергії\~населенню (споживачам),\~в тому\~числі відповідачу за адресою: [ADDRESS] . Відповідач оплату за отримані послуги належним чином не здійснював, у зв`язку з чим за період з 01.10.2013 по 31.10.2024 виникла заборгованість за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 40662,22 грн, абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.10.2024 у сумі 238,96. Позивачем нараховані інфляційні втрати в розмірі 20357,89 грн, 3% річних у розмірі 4335,36 грн та пеня в розмірі 790,07 грн, - за період з 01.10.2013 по 31.10.2024 грн. Позиція відповідача 23.06.2025 через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме які стосуються заборгованості за послугу з постачання теплової енергії з квітня 2022 по 31 жовтня 2024 у розмірі 9388,24 грн та плати за абонентське обслуговування за той самий період у розмірі 238,96 грн. До іншої частини позовних вимог, що не охоплюється вказаним період просить застосувати позовну давність (загальну та спеціальну, зокрема щодо вимог про стягнення пені). ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. 24.04.2025 позовна заява надійшла до суду разом із клопотанням про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. 05.05.2025 ухвалою судді провадження у справі було відкрито, постановлено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.06.2025 від відповідача надійшов відзив. Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання споживачем зобов`язань зі сплати наданих комунальних послуг. Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» надає послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії населенню (споживачам). Відповідач [PERSON] \~зареєстрована за\~адресою:\~ [ADDRESS] з 21.02.2000 та є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Позивачем відповідно до тарифів на теплову енергію постачалася теплова енергія до житла відповідача, однак останній вчасно та в повному обсязі оплату за надані послуги не здійснював, внаслідок чого виникла заборгованість. Відповідно до детального розрахунку заборгованості за період з 01.10.2013 по 31.10.2024 за вказаною адресою нараховано 58135,17 грн. За цей період споживачем було проведено оплат на суму 13301,39 грн. З урахуванням проведених перерахунків, заборгованість становить 40662,22 грн. Заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.10.2024 становить 238,96 грн. Внаслідок порушення\~відповідачем вимог\~чинного законодавствапозивачем за період з жовтня 2013 року по березень 2024 року здійснено нарахування інфляційних втрат в розмірі 20357,89 грн; 3% річних за період з жовтня 2013 року по березень 2024 року в розмірі 4335,36 грн; пені за період з листопада 2021 року по березень 2024 року в розмірі 790,17 грн. Разом з цим, суд бере до уваги, що відповідач заявив про застосування строків позовної давності до вимог в частині стягнення заборгованості, нарахованої раніше ніж за 3 роки до подання позову, а також пені, нарахованої раніше ніж за 1 рік до подання позову. Так, відповідач визнає заборгованість за послугу з постачання теплової енергії з квітня 2022 по 31 жовтня 2024 у розмірі 9388,24 грн та плати за абонентське обслуговування за той самий період у розмірі 238,96 грн. Водночас суд вважає, що при обчисленні періоду нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних, беруться до уваги строк спеціальної позовної давності для вимоги про стягнення пені (1 рік) та строків загальної позовної давності для вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних (3 роки), адже останні за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, а носять компенсаційний характер. Отже, провівши самостійно обрахунок інфляційних витрат та 3% річних за період з квітня 2022 по 31 жовтня 2024 року, з урахуванням суми заборгованості у розмірі 9388,24 грн та на підставі наданих позивачем розрахунків, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача: інфляційних витрат у розмірі 1732,96 грн; 3 % річних у розмірі 403,89 грн. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивача разом з позовом надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 цього Закону, індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Пунктами 1, 5 ч. 2 ст. 7 зазначеного Закону\~встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1\~ст. 9 Закону № 2189-VIII\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Статтею 525 ЦК України, передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.ст. 611-612 Цивільного кодексу України). Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. V. Висновки суду\~та мотиви\~прийнятого рішення. На підставі\~ст.ст.12,\~13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Встановлено, що позивач свої обов`язки з постачання теплової енергії виконував, доводи позивача щодо розміру заборгованості нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає доведеним факт утворення заборгованості з оплати за надані позивачем послуги за адресою: [ADDRESS] в розмірі 40662,22 грн, на яку нараховано пеню, а також заборгованість за абонентське обслуговування у розмірі 238,96 грн. Оскільки неправомірними діями відповідача позивачеві було завдано збитків, по суті матеріальної шкоди, яка виражена в грошовому еквіваленті, а відтак є грошовим зобов`язанням, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України. Разом з цим, щодо можливості застосувати позовну давність до позовних вимог, суд зазначає таке. Так, ст. 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (ст. 258 цього Кодексу). А відтак, до вимог про стягнення інфляційних витрат та 3% річних слід застосовувати загальну позовну давність у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (частина перша статті 261 ЦК України). Згідно з ч. 4, ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд, провівши самостійно обрахунок, дійшов висновку про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 11764,05 грн, з яких: 9388,24 грн заборгованість за послугу з постачання теплової енергії за період з квітня 2022 по 31 жовтня 2024 року, 238,96 грн плата за абонентське обслуговування, 1732,96 грн інфляційні витрати, 403,89 грн 3% річних. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що відповідач не виконує покладені на нього законом обов`язки щодо оплати наданих комунальних послуг, своїми неправомірними діями завдає позивачеві збитків, тому право позивача є порушеним і підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості за послугу з постачання теплової енергії та заборгованості із плати за абонентське обслуговування, а також нараховані суми інфляційних витрат, 3% річних, однак в межах строків позовної давності. Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 3028,00 гривень підтверджується платіжною інструкцією № 8424 від 21.03.2025 року. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено частково на загальну суму 11764,05 гривень, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 545,04 грн, що пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позов заявлено на суму 66384,50 грн, а задоволено 11764,05 грн., тобто на 18 % (11764,05 грн х 100 % /66384,50 = 18 %). За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 545,04 грн. судового збору (3028,00 х 18 %/100%). На підставі викладеного та

Outcome: partial