Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

07 березня 2025 року [PERSON] , в інтересах якого діє його представник - адвокат Федоркін Андрій Володимирович, звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даною позовною заявою, в якій просить суд: 1) Встановити факт родинних відносин, а саме того, що [PERSON] , [INFO] , є двоюрідним братом померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , яка в свою чергу, є його двоюрідною сестрою; 2) Визначити для [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , протягом трьох місяців з дня вступу рішення суду в законну силу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] померла [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті останньої спадкова справа не заводилася. Позивач 04 липня 2023 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і за його заявою була заведена спадкова справа після смерті [PERSON] . Померла [PERSON] була двоюрідною сестрою [PERSON] , так як його мати [PERSON] та мати [PERSON] [PERSON] були рідні сестри. [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] та [PERSON] пропискою, оскільки постійно проживала разом зі спадкодавцями на день їх смерті за однією адресою. Згідно постанови нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії від 28 січня 2025 року нотаріусом запропоновано [PERSON] звернутися до суду з позовною заявою про встановлення факту родинних відносин. Через ненадання достатньої кількості документів на підтвердження родинних відносин з померлою [PERSON] та позовною заявою про визнання додаткового строку на прийняття спадщини через пропуск строків подачі вказаної заяви до нотаріуса. 07 березня 2025 року вказану позовну заяву передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 10 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 02 квітня 2025 року. Вказаною ухвалою задоволено клопотання представника позивача та витребувано від приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Приймак Альони Петрівни копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 25 березня 2025 року на адресу суду від приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Приймак Альони Петрівни надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 30 квітня 2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, за наявними матеріалами справи, на розсуд суду. 02 травня 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, відсутність заперечень проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 02 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті та 20 червня 2025 року. В судовому засіданні 20 червня 2025 року представник заявника підтримав позовну заяву та просив суд її задоволити з підстав, викладених у ній. Додатково просив відкласти судовий розгляд та надати час для подання додаткових доказів. В судовому засіданні 20 червня 2025 року допитана в якості свідка [PERSON] показала суду, що [PERSON] є другом її сім`ї і знайома вона з останнім з 1998 року. Мати позивача [PERSON] та [PERSON] . На свята до позивача приходила [PERSON] , яка, зі слів родини, була двоюрідною сестрою позивача. [PERSON] була тричі одружена. Перший раз була одружена в Росії з чоловіком на прізвище « [PERSON] » і в даному шлюбі в Росії у них народилася донька [PERSON] . В [PERSON] ще двічі одружувалася із чоловіком на прізвище [PERSON] , а потім з чоловіком на прізвище [PERSON] . В 1999 році [PERSON] виїхали до Німеччини, а [PERSON] проживала в квартирі будинку по [ADDRESS] . Далі вона спілкувалася з позивачем лише по телефону і на його прохання періодично відвідувала [PERSON] . Також вона і виявила тіло останньої в квартирі по [ADDRESS] . [PERSON] вона знала до смерті. Також вона знає про те, що [PERSON] похований на єврейському кладовищі, але помер він ще у війну. За клопотанням представника позивача, судовий розгляд у справі, призначений на 20 червня 2025 року, судом відкладено на 21 липня 2025 року. 21 липня 2025 року представник заявника - адвокат Федоркін А.В. направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається її спадщина. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України). У статті 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення (частина перша статті 1265 ЦК України). Таким чином, у п`яту чергу спадкують наступні родичі спадкодавця: онуки (другий ступінь споріднення); правнуки, прабаба, прадід, племінники (третій ступінь споріднення); двоюрідні брати та сестри, двоюрідні онуки; двоюрідні діди та бабки, двоюрідні брати та сестри (четвертий ступінь споріднення); двоюрідні правнуки, двоюрідні прадіди та прабабки, двоюрідні племінники, двоюрідні дядьки та тітки, троюрідні брати та сестри (п`ятий ступінь споріднення); троюрідні правнуки, троюрідні прадіди та прабабки, троюрідні племінники, троюрідні дядьки та тітки, чотириюрідні брати та сестри (шостий ступінь споріднення). Подібні висновки висловленні у постановах Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 644/6925/19 (провадження № 61-14618св20) та від 12 липня 2021 року у справі № 449/496/18 (провадження № 61-2557св20), від 26 квітня 2023 року у справі № 2-350/2004 (провадження № 61-7128св20), від 14 лютого 2024 року у справі № 404/7153/20 (провадження № 61-2913св23), від 28 лютого2024 року у справі № 201/8818/21 (провадження № 61-8705св23). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки, то такі справи розглядаються судами за правилами позовного провадження. Саме такого висновку дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 643/12958/18, провадження № 61-12080св19. Такої позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30 березня 2022 року у справі № 402/695/20, провадження № 61-9212 св 21. Судом встановлено наступне: Постановою нотаріуса від 28 січня 2025 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало [PERSON] через те, що [PERSON] не надав достатню кількість документів для підтвердження родинних відносин з померлою [PERSON] і в інформації з Державного реєстру актів цивільного стану немає підтвердження родинних відносин (а.с.8-9). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] (а.с.10). В матеріалах справи є свідоцтво про народження [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої, згідно свідоцтва про народження (а.с.15) була [PERSON] , відомості про батька відсутні. Зак [PERSON] , згідно свідоцтва про народження, мала матір [PERSON] та батька [PERSON] (а.с.18). [PERSON] , мати позивача, згідно повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану про народження, мала батька з П.І.Б «[PERSON]» та матір з П.І.Б. [PERSON] (а.с.67). Таким чином судом встановлено, що баба позивача [PERSON] - [PERSON] та баба [PERSON] була однією і тією ж особою - [PERSON] . Документально підтверджених доказів того, що [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » матеріали справи не містять. На підтвердження того, [PERSON] мала перше дошлюбне прізвище « [PERSON] » і була двоюрідною сестрою позивача [PERSON] , крім позивача, зазначає і свідок [PERSON] , яка вказала на те, що [PERSON] тричі була одружена. Перший раз була одружена в Росії з чоловіком на прізвище « [PERSON] » і в даному шлюбі в Росії у них народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої (а.с.14), з якого слідує, що [PERSON] була народжена в місті Саратов і її батьками є [PERSON] і [PERSON] . Після першого шлюбу [PERSON] одружилася з [PERSON] , а втретє одружилася з [PERSON] . В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28 січня 2025 року (а.с.80-82), приватний нотаріус зазначає про відсутність інформації щодо шлюбу [PERSON] та [PERSON] , що в свою чергу підтверджує те, реєстрація шлюбу [PERSON] та реєстрація народження [PERSON] відбулося за межами України. На підтвердження показів свідка [PERSON] з приводу того, що [PERSON] є двоюрідною сестрою позивача свідчить і те, що датою народження [PERSON] є [INFO] , а містом народження є місто Біла Церква Київської області, Україна (а.с.15,17, 29-30, 62-63, 68-69). Дата та місце народження [PERSON] співпадає із датою та місцем народження [PERSON] , зазначених у свідоцтві про смерть останньої (а.с.10). Верховний Суд підкреслював, що у справах про встановлення фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів, суд може брати до уваги всі передбачені законом засоби доказування, серед яких показання свідків, що пояснюється відсутністю письмових доказів, які б посвідчували такі факти (постанова Верховного Суду від 17 липня 2024 року у справі № 705/928/23). У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 зауважено, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні світлини, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним. Якщо необхідні для підтвердження відповідних відомостей свідоцтва про народження, актові записи про народження втрачені, належним і допустимим доказом у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути саме показання свідка. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Таким чином, надаючи обґрунтовану правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, враховуючи наявність у позивача труднощів в отриманні дублікатів документів, які підтверджують одруження [PERSON] із [PERSON] і зміну прізвища на [PERSON] та з урахуванням принципу «балансу вірогідностей», суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про встановлення факту його родинних відносин із двоюрідною сестрою [PERSON] . Подібні за змістом правовідносини викладені у постанові Верховного Суду від 26 травня 2025 року у справі № 645/7313/23. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З приводу позовної вимоги щодо визначення додаткового строку на прийняття спадщини суд виходить з наступного: Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - ч.1 ст.1270 ЦК України. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини - ч.3 ст.1272 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] померла [INFO] (а.с.10), а позивач [PERSON] звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини 04 липня 2023 року (а.с.8), тобто через сім місяців після відкриття спадщини. Причиною пропуску строку позивач зазначає проживання закордоном і великою відстанню між його проживанням та місцем знаходження спадкового майна. Враховуючи незначний проміжок часу з моменту відкриття спадщини ( [INFO] ) та датою подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини (04 липня 2023 року), відсутністю, згідно даних спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , інших спадкоємців, які б претендували на спадщину (а.с.49-82) та відсутністю заперечень сторони відповідача (Білоцерківської міської ради Київської області) щодо задоволення позовних вимог (а.с.88-89), приймаючи доводи позивача щодо проживання за межами України, суд вважає за можливе задоволити позовні вимогі [PERSON] в частині визначення додаткового строку на прийняття спадщини. На підставі наведеного та

Outcome: approved