Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

26.06.2025 заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заява обґрунтована тим, що [INFO] після смерті матері [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Ільїною Н.О. 11.10.2023 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю доказів постійного проживання заявника із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 30.06.2025 відкрите провадження за заявою [PERSON] у порядку окремого провадження, призначено судове засідання на 29.07.2025. Задоволено клопотання заявника про виклик свідків\~ [PERSON] , [PERSON] . Витребувано у приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Ільїної Н.О. належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] 24.07.2025 приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Ільїною Н.О. повідомлено, що спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилась, просить розглянути справу за її відсутності. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України (частина 3 ст. 294 ЦПК України). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України. 29.07.2025 у судове засідання з`явились заявник, заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , свідки [PERSON] , [PERSON] Заявник просив суд задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у заяві. Зазначив, що проживав разом зі своєю матір`ю за адресою: [ADDRESS] Заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини нотаріусу не подавав, оскільки не знав про обов`язковість подання такої заяви. Вважав, що він є таким, що прийняв спадщину, оскільки проживав спільно із матір`ю тривалий час. Про те, що йому необхідно звернутися до нотаріальної контори із відповідною заявою дізнався з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не є таким, що прийняв спадщину, доказів постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не надав. Крім того, заявник зазначив, що померла мати та його батько розлучені, на підтвердження зазначеного просив долучити суду копію відповідно рішення суду. Заінтересовані особи [PERSON] (рідний брат заявника), [PERSON] (баба заявника) повідомили суду, що не заперечують проти отримання спадщини [PERSON] , оскільки він дійсно проживав зі своєю матір`ю протягом тривалого часу більше 10-15 останніх років. Зазначила, що на спадщину після померлої не претендують, заяв про прийняття спадщини не подавали. У разі заведення спадкової справи з метою оформлення спадкових прав [PERSON] , писатимуть заяви нотарісу про відмову від прийняття спадщини за необхідності. Крім того, наголосили, що саме [PERSON] протягом досить тривалого часу 10-15 років проживав постійно із своєю померлою матір`ю за адресою, зазначеною у заяві. Свідки [PERSON] та [PERSON] повідомили суду, що проживають у тому ж будинку, що і померла, являються сусідами. Із померлою перебували у приязних сусідських відносинах. Знають родину досить тривалий час. [PERSON] та його мати проживали за адресою: [ADDRESS] більше 10 останніх років Суд, заслухавши під час судового розгляду заявника, заінтересованих осіб, допитавши свідків, з`ясувавши обставини справи, на які учасники справи посилаються, дослідивши подані докази, якими обґрунтовується заява, оцінюючи докази в їх системному зв`язку, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Заявник [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] та [PERSON] . Зазначене стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виадного 10.08.1999, актовий запис № 23. 26.04.2010 Автозаводським районним судом м. Кременчука постановлене рішення про розірвання шлюбу між батьком заявника [PERSON] та матір`ю заявника [PERSON] по справі № 2-3020/2010, що набрало законної сили. [INFO] померла мати заявника [PERSON] , [INFO] . Факт смерті стверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , виданим 06.01.2022 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 77. 11.10.2023 заявник звернувся до приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Ільїної Н.О. з метою оформлення спадкових прав після померлої [INFO] його матері [PERSON] . Просив зареєструвати спадкову справу та видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої. Нотаріусом установлено, зо згідно витягу зі Спадкового реєстру № 74290944 від 11.10.2023 спадкова справа щодо майна померлої не зареєстрована. 14.10.2023 приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Ільїною Н.О. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що [PERSON] заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини нотаріусу не подав, не є таким, що прийняв спадщину, як такий, що постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Документально ним не підтверджений факт проживання зі спадкодавцем. З відповіді приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Ільїною Н.О. за вих № 227/01-16 від 16.05.2025, повідомлено, що спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] не заводилась. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання (ст.ст.\~15,\~16 ЦК України). Відповідно до ст.ст.\~12,\~13, 81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. ст. 76-81 ЦПК України). У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України). [PERSON] заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини нотаріусу не подавав. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України та п.3 гл. 10 р. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012\~№ 296/5, право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу у письмовій формі. Для прийняття спадщини чи відмови від прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини або з дня державної реєстрації смерті у випадках, встановлених пунктом 20 розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України». Якщо спадкоємець протягом шести місяців не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01.12.2021, рішенням суду тощо). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270\~ЦК України, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст. 268 ЦПК України). Згідно відмітки у паспорті [PERSON] останній зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але відповідно до поданої ним заяви нотаріусу постійно проживав із померлою матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час відкриття спадщини документально не підтверджено. Під час розгляду справи судом установлено, що заявник проживав без реєстрації разом із матір`ю у зазначеній квартирі більше останніх 10 років до дня її смерті, разом вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, що підтверджено у судовому засіданні самим заявником, заінтересованими особами та допитаними свідками. Встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення, оскільки з його встановленням пов`язана можливість реалізації його права на спадщину. Згідно п. 2 ч.3 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст. 315 ЦПК України). П. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання із ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004 тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ч.1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5\~ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1\~ст. 1297 ЦК України). Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3\~ст. 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Заінтересовані особи не подали до суду заяви та достовірні відомості щодо наявності спору про право, зокрема наявності у них та/або інших осіб претензій щодо спадкового майна. З урахуванням зазначеного, не встановлення судом наявності спору про право при розгляді цієї заяви, на підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. При ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (ч.7\~ст. 294 ЦПК України). Заявник не вказував про понесення ним будь-яких інших витрат по справі. Згідно ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладене на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Круючись ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 315-319, 352 - 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved