Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

[PERSON] , від імені якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позовні вимоги мотивує тим, що після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , виступає разом з сином [PERSON] єдиними спадкоємцями. Покійний чоловік 07.02.2019 склав на випадок смерті заповіт, яким усе своє майно заповів сину. До складу спадкового майна належить в тому числі житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Після смерті чоловіка звернулася до приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус Лесик В.Б. 29.04.2025 відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на згаданий вище житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами. В зв`язку з тим, що іншим способом захистити спадкові права позивач не має можливості, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом свого неоспорюваного права. Додатково зазначає, що інший спадкоємець, її син [PERSON] , після смерті батька подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та заповітом. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09.07.2025 підготовче провадження у цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, однак представник позивача подала суду заяву, в якій зазначила, що просить розгляд справи провести без участі позивача та його представника, позовну заяву підтримує у повному обсязі та просить її задоволити. Представник Верхнянської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області у судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно з якою просить розглядати справу без їхньої участі, позов просить задоволити в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно з ст.41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується належним чином засвідченою копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28.12.2020 (а.с.10). Відповідно до копій паспорта громадянина України, свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 14.07.1979, [PERSON] , [INFO] , є дружиною померлого [PERSON] (а.с.7-9) Згідно з довідкою № 53 від 20.05.2025, яка видана Верхнянською сільською радою Калуського району Івано-Франківської області [PERSON] , який помер [INFO] , побудований в 1987 році житловий будинок адресою: [ADDRESS] належав померлому чоловіку позивачки (а.с. 15). Вказаний будинок з приналежностями зводився на відведеній земельній ділянці [PERSON] згідно з належним чином затвердженим будівельним паспортом на забудову (реєстр. 127 від 12.07.1983) на земельній ділянці у с.Збора площею 0,08 га (а.с.23-33). Вартість будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами станом 30.05.2025 дорівнює 84\~016,90 грн., що підтверджується довідкою про оціночну вартість з унікальним реєстраційним номером 201-20250430-0009605592 (а.с. 20-22). За життя чоловік позивачки склав та посвідчив у Верхнянській сільській раді 07.02.2019 заповіт, відповідно до якого все належне йому на момент смерті майно заповів синові [PERSON] , [INFO] , який в свою чергу відмовився від спадщини як за заповітом, так і законом, подавши письмову заяву приватному нотаріусу Лесик В.Б. у межах заведеної спадкової справи № 38/2021 21.06.2021 (а.с. 13,14,19). Відповідно до технічного паспорта ФОП [PERSON] від 27.01.2022 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 07.03.2025 до його складу входять: житловий будинок під літерою «А», загальною площею 104,8 кв. м., з яких під житловою площею 58,6 кв. м., під допоміжною площею 46,2 кв. м.; стайня під літерою «Б» площею 23,6 кв. м.; стодола під літерою «В» площею 24,5 кв. м.; гараж під літерою «Г» площею 29,9кв. м.; убиральня під літерою «Д» площею 1,0 кв. м.; криниця під №1 з бетонних кілець площею 12мПг, ворота металеві під №2 площею 6,2 кв.м., огорожа з бетонної плити площею 29,9 кв.м. та огорожа з металевої сітки під №4 площею 41,6 кв.м. (а.с. 34-38) Суд також зазначає, що позивачка у справі після смерті чоловіка [PERSON] вже успадкувала земельну ділянку площею 0,0810 га, на якій знаходиться житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами у [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видане приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б. від 29.04.2025 та витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.39-40). Водночас 29.04.2025 приватним нотаріусом Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Лесик В.Б. відмовлено [PERSON] , [INFO] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно [PERSON] , який помер [INFO] через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за вказаною вище адресою (а.с.11). Будь яких інших спадкоємців на вищевказане спадкове майно немає. Як роз`яснено в підпункті 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. З огляду на те, що спірний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами знаходяться на території Верхнянської ТГ, належним відповідачем по даній справі є Верхнянська сільська рада Калуського району Івано-Франківської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але не час відкриття спадщини не проживав постійно разом із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Отже, позивачка у справі в установленому порядку та строки прийняла спадщину після смерті чоловіка, проте не може отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння спадкодавця. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставинах, єдиним способом реалізації спадкових прав позивачки після смерті [PERSON] є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Суд зазначає, що фактично єдиним документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції від 23.02.2016 №8.4-35//18/1). У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про належність цього майна попередньому власнику та визначення наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Мін`юсту від 21.02.2005 №19-32/319). За таких обставин спадкове право на набуття права власності на нерухоме майно може бути реалізовано лише в судовому порядку. Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц, який зазначив, що право власності на зведену до 03.08.2004 нерухомість набувається в порядку, який існував на час її будівництва, а не виникає у зв`язку з державною реєстрацією. За пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19 березня 2013 року № 95, (втратив чинність) документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Тобто, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року, якщо їх відповідність вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил підтверджується технічним паспортом, складеним за результатами технічної інвентаризації. Таким чином враховуючи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , був збудований до 1991 року (відповідно до технічного паспорту рік спорудження будинку 1983 рік), то після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами . Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Одним із способів набуття права власності є спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1218 та 1268 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України необхідно враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його. Відповідно до встановлених обставин справи, інших спадкоємців за законом на спадкове майно немає, будь які інші особи не претендують на спадкове майно. Оцінивши в сукупності зібрані докази суд доходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим, а зібрані по справі докази та належна їх оцінка вказують на наявність підстав для їх задоволення. На компенсації понесених судових витрат позивачка та її представник не наполягають, тому суд їх не розподіляє за результатами розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved