Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

У травні 2025 року представник позивача адвокат Петрищев О.О., діючи в інтересах [PERSON] , звернувся до суду та свої вимоги мотивує тим, що позивач був звільнений з посади механіка цеху «Коогулянт» 01.04.2025 року за власним бажанням, на підставі ст. 38 КЗпП України (у зв`язку з виходом на пенсію). Сума заробітної плати, що підлягала виплаті позивачу при звільненні складає 99 5546,74 грн. На день звільнення позивача з роботи, відповідачем не було проведено повний розрахунок та не виплачено нараховану заробітну плату. Станом на день подачі позову до суду заборгованість не виплачена. Просить стягнути з Публічного акціонерного товариства «СУМИХІМПРОМ» на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 99 5546,74 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 01.04.2025 року по день прийняття рішення судом та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати заробітної плати в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою суду від 27 травня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. У встановлений законом строк клопотання про розгляд справи у судовому засіданні жодна зі сторін не подала. У відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги визнав частково: просить розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні зменшити. Акцентує увагу суду на те, що розрахунок середнього заробітку повинен починатися з 02.04.2025 рок , а не з 01.04.2025 року як просить позивач. Зазначив, що місто Суми з 06 березня 2024 року віднесено до територій, на якій можливі бойові дії, збільшилася кількість сповіщень про повітряну тривогу, пов`язаних з бомбардуванням, нанесенням ракетних ударів, ударів БПЛА, в тому числі і на території міста. Отже, у зазначений період часу працівники ПАТ «Сумихімпром», більшу частину часу перебували в укриттях, а тому виникали тривалі простої виробничих потужностей товариства. Відповідач вважає, що стягнення з нього значної суми середнього заробітку, що майже втричі більше заборгованості по заробітній платі є несправедливими та може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема, з виплати заробітної плати іншим працівникам. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з 28.02.1979 року був прийнятий на посаду механіка цеху ПАТ «СУМИХІМПРОМ». Звільнений 01 квітня 2025 року за наказом № 158 за власним бажанням - ст.38 КЗпП України (вихід на пенсію), що підтверджується копією трудової книжки та копією наказу від 01.04.2025 року (а.с.10-16). З наданої відповідачем довідки про доходи вбачається, що станом на 01.04.2025 року відповідач не виплатив заробітну плату [PERSON] за період з грудня 2023 року по травень 2025\~року в сумі 99546,74 грн. (а.с. 17 зі звороту). В поданій до суду позовній заяві позивач повідомив, що жодних виплат від відповідача йому не надходило. Згідно ст. 115\~КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як передбачено ч.1\~ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно\~ст. 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 цього кодексу. Частиною першою\~ст. 116 КЗпП України\~встановлені строк розрахунку при звільненні, а саме: при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. На час розгляду справи представником відповідача не надано до суду будь-яких доказів, щодо належного виконання зобов`язань з виплати заробітної плати позивачу, спростування суми заборгованості чи будь-яких інших заперечень щодо задоволення позову. Надані позивачем докази підтверджують наявність заборгованості з виплати заробітної плати при його звільненні. Враховуючи зазначене, відсутність відомостей про виплату відповідачем заборгованості з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу, з АТ «Сумихімпром» на користь [PERSON] підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у розмірі 99546 грн. 74 коп. Судом встановлено, що при звільненні в порушення вимог\~ст.116 КЗпП\~роботодавцем не було проведено виплату усіх належних сум працівникові [PERSON] . Вказана обставина є підставою для застосування до роботодавця заходів, передбачених\~статтею 117 КЗпП: з відповідача необхідно стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.\~\~\~\~\~\~\~\~ При цьому для обчислення розміру середньої заробітної плати суд вважає необхідним взяти до уваги розмір середньої заробітної плати зазначений в довідці, яка надана представником позивача до позовної заяви. З копії трудової книжки вбачається, що позивач звільнився 01 квітня 2025 року, тому час розрахунку середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у даній справі розпочався з 02 квітня 2025 року. Згідно довідки ПАТ «Сумихімпром» від 19.05.2025 року сума середньоденного заробітку складає 764 грн. 39 коп. , середньомісячна заробітна плата складає 15670,00 грн. (а.с.17). Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає 68030 грн. 71\~коп. (764,39 х 89 роб. днів = 68030 грн. 71\~коп.) з наступним утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПАТ «Сумихімпром» змінило найменування на Акціонерне товариство «Сумихімпром». Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. При поданні позову позивачем було заявлено про наявність витрат на правничу допомогу, орієнтовний розмір яких становить 5000 грн. та про наміри подати докази витрат на правову допомогу у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 01.07.2025 року представником позивача подана заява про розподіл витрат на правову допомогу разом з доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу та доказами їх направлення відповідачу через Електронний кабінет користувача ЄСІТС (а.с.45-50). 07.07.2025 року представником відповідача подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу до 2000 грн. у зв`язку з їх неспівмірністю. Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Судом встановлено, що позивачем з адвокатом Петрищевим О.О. укладено договір №16/05 від 16 травня 2025 року про надання правової допомоги. Відповідно до акту приймання-передачі адвокатських послуг від 30.06.2025 року за договором про надання правової допомоги № 16/05 від 16 травня 2025 року вартість адвокатських послуг склала 5000 грн. Представником позивача також надана платіжна інструкція про сплату [PERSON] 30.05.2025 року вартості послуг в сумі 5000 грн. (а.с. 49-50). Від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у зв?язку з їх неспівмірністю. На переконання суду заявлений розмір витрат на правничу допомогу підтверджений належними доказами, є неспівмірними зі складністю справи, фактично витраченим часом на представництво інтересів відповідача у суді, обсягом фактично виконаних адвокатом робіт, пов`язаних із представництвом інтересів клієнта, тому підлягає розподілу. За таких обставин, враховуючи наявність клопотання відповідача про їх зменшення, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача понесені витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги, у розмірі 2000 грн. 00 коп. Позивач звернувся до суду з позвоом через систему "Електронний суд". Оскільки позивачі у справах про стягнення заробітної плати відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнені від сплати судового збору, на підставі ч.1\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн (1211,20*0,8) за вимогу про стягнення заробітної плати та на користь позивача 968,96 грн. за вимогу про стягнення середнього заробітку.

Outcome: approved