Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати недійсною частину договору відступлення права вимоги від АТ «Оксі Банк» до ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» від 21 травня 2019 року в межах кредитного договору №014/4080/82/40223 від 08 серпня 2008 року (з усіма додатковими договорами та угодами до них), а також визнати недійсною частину договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 014/4080/82/40223 від 11 серпня 2008 року шляхом скасування реєстраційних записів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 08 серпня 2008 року між нею та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено кредитний договір в іноземній валюті, де відповідно до кредитного договору від 08 серпня 2008 року за № 014/4080/82/40223 вона одержала 19 788,00 доларів США терміном до 12 серпня 2018 року, зі сплатою за користування коштами 14,35 % річних. Виконання зобов`язань нею було забезпечено договором іпотеки від 11 серпня 2008 року за № 014/4080/82/40223, де предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] та складається із п`яти житлових кімнат, житловою площею 67,6 кв.м., загальною площею 84,7 кв.м. На початку липня 2019 року їй від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стало відомо, що відповідно до умов договору відступлення права вимоги від 21 травня 2019 року, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та новим кредитором ПАТ «ОКСІ БАНК», право вимоги за кредитними договорами, що включає в себе Кредитний договір від 08 серпня 2008 року за № 014/4080/82/40223, перейшли до останнього, що підтверджується письмовим повідомленням від 21 травня 2019 року за № 114-39/11-27643. І в цей же проміжок часу їй від ПАТ «ОКСІ БАНК» також стало відомо, що відповідно до умов договору відступлення права вимоги від 21 травня 2019 року, укладеного між ПАТ «ОКСІ БАНК» та вже новим кредитором ТзОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП», право вимоги за кредитними договорами, що включає в себе Кредитний договір від 08 серпня 2008 року за № 014/4080/82/40223, перейшли до останнього, що підтверджується письмовим повідомленням від 21 травня 2019 року за № 2521/9, який по суті є предметом оскарження. Так, 21 травня 2019 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» укладено Договір відступлення права вимоги, згідно з умовами якого ТзОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» передав (сплатив) ПАТ «ОКСІ БАНК» загальну вартість прав вимоги, а ПАТ «ОКСІ БАНК» відступив ТзОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» права вимоги за кредитними договорами, що включає в себе Кредитний договір №014/4080/82/40223 від 08 серпня 2008 року (з усіма додатковими договорами та угодами до них), в обсязі та на умовах, що існували на дату відступлення права вимоги. Крім того, 21 травня 2019 року між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТзОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» укладено Договір про відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно умов яких, у зв`язку з укладенням зазначеного вище Договору відступлення права вимоги від 21 травня 2019 року, ПАТ «ОКСІ БАНК» передав, а ТзОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» прийняв права за договорами іпотеки, одним із яких є Договір іпотеки №014/4080/82/40223 від 11 серпня 2008 року, посвідченого та зареєстрованого в реєстрі за номером 1746, що є забезпеченням виконання Кредитного договору № 014/4080/82/40223 від 08 серпня 2008 року. На момент укладення оспорюваного договору в ТзОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» були відсутні генеральні та індивідуальні ліцензії Національного банку України, наявність яких є обов`язковою згідно з положеннями Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» для здійснення юридичною особою фінансових операцій з іноземною валютою, що підтверджується офіційною відповіддю Національного банку України за № 27-00063/31118 від 12 квітня 2021 року, яка була одержана на адвокатський запит Свиди О.Г., який діє від її імені та в її інтересах. Тобто ТОВ «ФК «УКРФІНАС ГРУП» не мало права використовувати іноземну валюту як засіб платежу. Оскільки оплата за умовами кредитного договору повинна була відбуватись виключно у валюті кредиту доларами США, ТОВ «УКРФІНАС ГРУП» не мало права виступати стороною оспорюваного договору, а відповідно оспорюваний правочин укладений відповідачами з порушенням вимоги частини третьої статті 512 ЦК України щодо суб`єктного складу сторін оспорюваного правочину. Також вказує, що оспорюваний правочин по суті за своєю формою є договором факторингу. Фактор для надання фінансової послуги повинен бути включеним до Державного реєстру фінансових установ. Ведення діяльності з надання послуг факторингу, який передбачає проведення валютних операцій (передача права вимоги за кредитами в іноземній валюті), потребує отримання фінансовою установою ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями. Згідно з відповіддю Національного банку України від 12 квітня 2021 року № 27-0006/31118, ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» не видавалась генеральна та/або індивідуальна ліцензії Національного банку України на право здійснення операцій з іноземною валютою. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» не могло набути право вимоги за валютним кредитним договором. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 461/2900/11, провадження №61-2309св18, якою встановлено недійсність договорів факторингу, у разі відсутності у сторони, якій відступають вимоги за валютним кредитним договором ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями. З огляду на вищевикладене просить позов задовольнити. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 01 червня 2021 року цивільну справу № 298/578/21 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства "ОКСІ БАНК" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "УКРФІНАНС ГРУП", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про визнання недійсними частин договорів відступлення права вимоги передано на розгляд до Перечинського районного суду Закарпатської області на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України. Вказана справа надійшла до Перечинського районного суду 14 липня 2021 року. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня 2021 року головуючим у справі визначено суддю Ганька І.І. Ухвалою судді від 19 липня 2021 року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Оксі Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~ «Укрфінанс\~ Груп» про визнання недійсними частин договорів відступлення права вимоги; залучено [PERSON] , [INFO] до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача; залучено Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відтак призначено судове засідання та визначено відповідачам строк для подачі відзиву на позовну заяву. Також витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» належним чином завірені копії Договору відступлення права вимоги від 21 травня 2019 року та Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 21 травня 2019 року, що укладені між Акціонерним товариством «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» про відступлення прав вимог за кредитним договором № 014/4080/82/40223 від 08 серпня 2008 року та договором іпотеки №014/4080/82/40223 від 11 серпня 2008 року; а також копії документів, на підставі яких вони були укладені. Вісімнадцятого квітня 2024 року представник позивача [PERSON] адвокат Сметюх В.С. подала заяву про уточнення позовних вимог, а саме просила: визнати недійсною частину договору відступлення права вимоги від АТ «Оксі Банк» до ТОВ «ФК «Укрфінанс Груп» від 21 травня 2019 року в межах кредитного договору №014/4080/82/40223 від 08 серпня 2008 року (з усіма додатковими договорами та угодами до них), а також визнати недійсною частину договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 014/4080/82/40223 від 11 серпня 2008 року шляхом скасування реєстраційних записів; визнати недійсними договір відступлення права вимоги (номер невідомий) від 21 травня 2019 року та договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки (номер невідомий) від 21 травня 2019 року, укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та [PERSON] та скасувати відповідні реєстраційні записи; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) квартиру [ADDRESS] ; стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати (орієнтовний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу складає 80 000 грн).\~ Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року залучено до участі у цивільній справі №298/578/21 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Оксі Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~ «Укрфінанс Груп», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Акціонерне товариство «Райффайзен Банк» про визнання недійсними частин договорів відступлення права вимоги, визнання недійсними договорів відступлення права вимоги та витребування майна з чужого незаконного володіння як співвідповідача [PERSON] . Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіна Дениса Володимировича належним чином засвідчені копії всіх документів, які стали підставою для реєстрації права власності за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] (дата та час державної реєстрації 25.07.2019 17.19.07).\~ Ухвалою суду від 18 квітня 2024 року накладено арешт на кватиру № 4, що знаходиться в будинку [ADDRESS] .\~ Чотирнадцятого травня 2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Андрейчук О.М. подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Зазначає, що для надання правової оцінки вимог позивача у даній справі, суду необхідно дослідити оскаржуваний договір відступлення права вимоги від 21 травня 2019 року, укладеного між ПАТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП», а також договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, однак такі у матеріалах справи відсутні, що по суті унеможливлює розгляд даної справи. Крім цього, посилання на Декрет КМУ від 19 лютого 1993 року № 15-93 є безпідставним, адже на момент укладення оспорюваних договорів 21 травня 2019 року такий втратив чинність (з дня введення в дію Закону України «Про валюту і валютні операції» 07 лютого 2019 року). Також зазначає, що договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються. Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору властиві як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 51). Отже, якщо оспорюваний договір відступлення прав вимоги не містить умов, які передбачали б передання грошових коштів новим кредитором у розпорядження кредитору за плату, тобто його умови не передбачають отримання прибутку, правовідносини сторін за цим правочином не є відносинами у сфері факторингу. Вважає, що оскаржуваний правочин, укладений між відповідачами за своєю правовою природою є договором відступлення прав вимоги, укладення якого врегульовано статтями 512-519 ЦК України, суб`єктний склад на укладення якого не обмежений ні загальними, ні спеціальними нормами цивільного законодавства, а тому для його укладення не вимагається наявність у ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» як нового кредитора, ліцензії на право здійснення фінансових послуг факторингу (хоча така наявна у товариства). Навіть якщо судом після дослідження договору буде встановлено, що оспорюваний договір є по суті за своєю формою договором факторингу,ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» та АТ «ОКСІ БАНК» є юридичними особами та на час укладення оспорюваних договір мали статус фінансових установ за законодавством України, були винесені до Державного реєстру фінансових установ України та мали право здійснювати фінансову послугу, зокрема, у виді факторингу без отримання ліцензії та/або дозволів на такий вид фінансової послуги. З огляду на вищевикладене, відповідачі ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» та АТ «ОКСІ БАНК» мали право на укладення оспорюваних договорів без наявності ліцензій на здійснення валютних операцій, оскільки така ліцензія необхідна лише при укладенні кредитного договору, а ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» та АТ «ОКСІ БАНК» з позивачем кредитних договір не укладали. Посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 461/2900/11, як на підставу для визнання недійсним оспорюваного договору, є безпідставним, оскільки висновок у цій справі стосується відносин, які виникли з договору купівлі продажу кредитного портфеля, та іншого суб`єктного складу учасників. Крім того, позивачем не доведено, яким чином зміна кредитора у зобов`язанні після укладення договору відступлення прав вимоги впливає на його права та законні інтереси. Відтак вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. Крім цього, 14 травня 2024 року представник відповідача [PERSON] адвокат Андрейчук О.М. подав заперечення на клопотання про збільшення позовних вимог, у якому просив відмовити у прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог та повернути її заявнику, з огляду на те, що така направлена на одночасну зміну предмета і підстав позову, що є неприпустимим. Ухвалою суду від 09 липня 2025 року відмовлено представнику позивача [PERSON] адвокату Сметюх Вероніці Сергіївні у прийнятті заяви від 18 квітня 2024 року про збільшення позовних вимог та повернуто таку заявнику. Позивач [PERSON] у ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.\~\~ У судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Сметюх В.С. позовні вимоги також підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Андрейчук О.М. у судовому засіданні позов не визнали та просили у задоволенні такого відмовити, при цьому посилаючись на викладені у письмовому відзиві заперечення. Представники Акціонерного товариства «Оксі Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія\~ «Укрфінанс\~ Груп» як відповідачів у судове засідання не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки не повідомили, відзив не подавали. У судове засідання представник АТ «Райффайзен Банк» як третьої особи адвокат Бойко О.М. не з`явилася, попередньо нею подано заяву про розгляд справи по суті за її відсутності, вимоги, викладені у позовній заяві заперечує та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.\~ Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що 08 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», яке у подальшому змінило назву на Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/4080/82/40223, за умовами якого кредитор надає позивальнику кредит, а позичальник отримує його відповідно до умов кредитування за програмою кредитування «Кредит під заставу нерухомості» на наступних умовах: сума кредиту становить 19 788,00 доларів США, з яких на придбання нерухомості в розмірі 19 400,00 доларів США та на оплату комісії за надання кредиту у розмірі 388 доларів США, строком на 120 місяців, з датою остаточного погашення кредиту 12 серпня 2018 року (том 1, а. с. 14-18). Одинадцятого серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки № 014/4080/82/40223, посвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.М. та зареєстрований у реєстрі за № 1746. Цей договір частково забезпечує вимогу Іпотекодержателя, що випливає з Кредитного договору № 014/4080/82/40223 від 08 серпня 2008 року (а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору), укладеного між Іпотекодержателем та [PERSON] , за умовами якого [PERSON] зобов`язана до 08 серпня 2018 року повернути Іпотекодержателю кредит у розмірі 19 788,00 доларів США, сплатити проценти в розмірі 14,350 % за користування ним згідно умов Кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним та цим договором. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] . Квартира, що надається в іпотеку, має п`ять житлових кімнат, житлового площею 67,6 кв.м., загальною площею 84,7 кв.м., і належить Іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу 15 жовтня 2007 року по реєстру № 1598, зареєстрованого в РКП «БТІ» Перечинської районної ради 15 листопада 2007 року в книзі 1 номер запису 183, реєстраційний номер 20510220 (том 1, а. с. 19-22).\~\~\~\~\~\~\~ З матеріалів справи вбачається, що 21 травня 2019 року всі права вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] за Кредитним договором № 014/4080/74/35724 від 12 жовтня 2007 року та Кредитним договором № 014/4080/82/40223 від 08 серпня 2008 року (з усіма додатковими договорами та угодами до них) були відступлені Акціонерному товариству «Оксі Банк». Також Банком були відступлені та перейшли до Нового кредитора права за наступними договорами забезпечення: Договір іпотеки (№ 014/4080/74/35724) від 15 жовтня 2007 року, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] та посвідчений 15 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю., за реєстровим номером 1599, яким забезпечує вимоги Первісного кредитора за Кредитним договором № 014/4080/74/35724 від 12 жовтня 2007 року; Договір іпотеки (№ 014/4080/82/40223) від 11 серпня 2008 року, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] та посвідчений 11 серпня 2008 року приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю., за реєстровим номером 1746, який забезпечує вимоги Первісного кредитора за Кредитним договором №014/4080/82/40223 від 08 серпня 2008 року; Договір поруки № 014/4080/74/35724 від 12 жовтня 2007 року, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , який забезпечує вимоги Первісного кредитора за Кредитним договором № 014/4080/74/35724 від 12 жовтня 2007 року. Підстава Договір відступлення права вимоги від 21 травня 2019 року та Договір про відступлення права вимоги за Договором іпотеки від 21 травня 2019 року (том 1, а. с. 23).\~\~ У подальшому 21 травня 2019 року всі права вимоги Акціонерного товариства «Оксі Банк» до [PERSON] за Кредитним договором № 014/4080/74/35724 від 12 жовтня 2007 року та Кредитним договором № 014/4080/82/40223 від 08 серпня 2008 року (з усіма додатковими договорами та угодами до них) були відступлені Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП». Також Банком були відступлені та перейшли до Нового кредитора права за наступними договорами забезпечення: Договір іпотеки (№ 014/4080/74/35724) від 15 жовтня 2007 року, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] та посвідчений 15 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю., за реєстровим номером 1599, яким забезпечує вимоги Первісного кредитора за Кредитним договором № 014/4080/74/35724 від 12 жовтня 2007 року; Договір іпотеки (№014/4080/82/40223) від 11 серпня 2008 року, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] та посвідчений 11 серпня 2008 року приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю., за реєстровим номером 1746, який забезпечує вимоги Первісного кредитора за Кредитним договором №014/4080/82/40223 від 08 серпня 2008 року; Договір поруки № 014/4080/74/35724 від 12 жовтня 2007 року, укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] , який забезпечує вимоги Первісного кредитора за Кредитним договором № 014/4080/74/35724 від 12 жовтня 2007 року (том 1, а. с. 24). Вищевказаних договорів ні позивачем при подачі позову до суду, ні відповідачем ТзОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» на виконання ували судді від 19 липня 2021 року у частині витребування доказів, надано не було. Одночасно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомо майна № 374538556 видно, що станом на 16 квітня 2024 року власником нерухомого майна (квартири за адресою: [ADDRESS] ) є [PERSON] (том 1, а. с. 114-115).\~ Ухвалу суду від 18 квітня 2024 року про витребування доказів, а саме належним чином засвідченої копії всіх документів, які стали підставою для реєстрації права власності за [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на квартиру [ADDRESS] (дата та час державної реєстрації 25.07.2019 17.19.07), приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Закарпатської області Кішкіним Д.В., не зважаючи на неодноразові вимоги суду, виконано так і не було. Посилання позивача на пункт 1.2 Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв`язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 09 серпня 2002 року № 297, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 серпня 2002 року за № 712/7000, не заслуговує на увагу, оскільки Постановою Правління Національного Банку України від 21 грудня 2017 року № 137 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» внесено зміни до вищевказаного Положення, виклавши його в новій редакції. Крім цього, Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, про порушення вимог якого зазначає позивач, втратив чинність на підставі\~ Закону України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VIII від 21 червня 2018 року. Відтак станом на момент відступлення прав вимоги (21 травня 2019 року) правові норми, на які позивач посилається у позовній заяві як на підставу своїх вимог (а саме щодо необхідності отримання небанківською фінансовою установою генеральної ліцензії для здійснення валютних операцій), втратили свою чинність. Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом частини першої статті 202 цього Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, законодавством передбачений перелік підстав для визнання правочину недійсним. Вирішуючи спори про визнання правочинів (договорів) недійсними, суд повинен встановити, зокрема, наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зроблено порівняльний аналіз договорів відступлення права вимоги та факторингу і зроблено правовий висновок такого змісту. Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38)). Договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом є надання фінансової послуги за плату; 2) мета полягає у наданні фактором й отриманні клієнтом фінансової послуги; 3) зобов`язання, в якому клієнт відступає право вимоги, може бути тільки грошовим; 4) такий договір має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 5) укладається тільки у письмовій формі та має містити визначені Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» умови (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 48)). З наведеного вбачається, що договір відступлення права вимоги та договір факторингу можуть мати схожі умови, проте їх правова природа, предмет та мета укладення суттєво відрізняються. Якщо предметом і метою договору є відступлення права вимоги, а інші суттєві умови договору властиві як договорам відступлення права вимоги, так і договорам факторингу, то за відсутності доказів, що підтверджують надання новим кредитором фінансової послуги (надання грошових коштів за плату) попередньому кредитору, у суду немає підстав вважати такий договір відступлення права вимоги договором факторингу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 (пункт 51)). Якщо право вимоги відступається за плату (так званий продаж боргів), то сторони у відповідному договорі мають визначити ціну продажу цього майнового права. Можлива різниця між вартістю права вимоги та ціною його продажу може бути зумовлена ліквідністю цього майнового права та сама по собі (за відсутності інших ознак) не означає наявність фінансової послуги, яку новий кредитор надає попередньому (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункт 57)). Наявна у матеріалах справи інформація (том 1, а. с. 23, 24) свідчить про те, що укладені між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «ОКСІ БАНК», а також між АТ «ОКСІ БАНК» та ТзОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» договори є договорами відступлення права вимоги (цесії), а не договорами факторингу, а тому для їх укладення не вимагається наявність у АТ «ОКСІ БАНК» та ТзОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП», як нових кредиторів, ліцензії на право здійснення фінансових послуг факторингу. Будь-яких доказів, які б свідчили про протилежне, у ході судового розгляду справи сторонами не надано та судом не встановлено. Такий висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постановах від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19 (провадження № 14-181цс20), від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18, та не суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 11 грудня 2019 року у справі № 761/20611/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 465/647/11. Відповідно до частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням наявних у матеріалах цієї справи доказів, суд вважає, що позивачем [PERSON] в ході судового розгляду не доведено, що оспорювані нею правочини укладені з порушенням вимог закону та її прав, внаслідок чого позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ч. 9-11 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи ухвалення судом рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Перечинського районного суду від 18 квітня 2024 року, слід скасувати. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed