Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог, зокрема, вказується, що з 01.05.2018 КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ); з 01.11.2021, у зв`язку із зміною законодавства, Позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). Зазначається, що будинок за адресою: [ADDRESS] в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. як наслідок, квартира за вказаною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже, відповідачі є споживачами послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачами послуг з ТЕ/ПГВ. При цьому, зауважується, що відповідачі від послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 від послуг з ТЕ/ПГВ, у встановленому чинним законодавством порядку, не відключалися/не відмовлялися. Як стверджується у позові, відповідачі, у порушення вимог законодавства у сфері комунальних послуг, своєчасно не сплачували за спожиті послуги з ЦО/ЦПГВ та з ТЕ/ПГВ, в результаті чого утворилась заборгованість, яка за період з 01.05.2018 - 31.03.2025 складає 65 309,34 грн, а саме: за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 3 036,83 грн, заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 12 448,46 грн, за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 25 747,74 грн; заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 24 076,31 грн. Також акцентується, що згідно норм чинного законодавства позивачем було нараховано розмір 3% річних, інфляційних втрат та пені. Відповідачами не подано відзив на позов, який містив би заперечення на позов. 20 травня 2025 року ухвалою судді відповідну позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомили, не подали відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ); з 01.11.2021 у зв`язку із зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). Відповідно до наданого позивачем витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва (а.с. 6), станом на 15.04.2025 у квартирі за адресою [ADDRESS] зареєстровано 2 особи, а саме: - [PERSON] , [INFO] ; - [PERSON] , [INFO] . Зазначене в сукупності свідчить про те, що відповідачі є споживачем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та постачання гарячої води (які надає позивач) за вказаною адресою. 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період 01.08.2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору (а.с. 14). Судом встановлено, що з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Відповідно до п. 1.3 Договору, кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які без виключень та обмежень, що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього Договору (а.с. 14). Таким чином, позивач набув право вимоги по заборгованості за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води та прийняв право вимоги будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги по квартирі за адресою: [ADDRESS] . Пропозицію укласти договір (оферту), що містить істотні умови договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води опубліковано 28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» за № 34. Відповідно до умов оферти договір послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води є договором приєднання (далі - договір). Цей договір вважається акцептованим усіма споживачами, які у встановленому порядку не надали заперечення щодо його умов. Таким чином, оскільки зазначений договір є публічним та договором приєднання, то відповідно відповідачі приєдналися до умов такого шляхом фактичного користування такими послугами. За змістом наданого позивачем розрахунку заборгованості за період 01.05.2018-31.03.2025 за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою споживачів: [ADDRESS] , опалювальна площа: 51,4, кількість прописаних: 3, діючий тариф ЦО: 1654,41, ПГВ 97,89 (а.с. 11-12), загальна заборгованість відповідачів становить 15 485,29 грн, та складається з: - 3 036,83 грн - сума заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.03.2025 послуги з централізованого опалення; - 12 448,46 грн - сума заборгованості за спожиті з 01.05.2018 по 31.03.2025 послуги з централізованого постачання гарячої води. За змістом підготовленого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01.11.2021-31.05.2023 за послуги постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою споживачів: [ADDRESS] , опалювальна площа: 51,4, кількість прописаних: 3, діючий тариф ТЕ: 1654,41, ГВ 97,89 (а.с. 13), загальна заборгованість відповідачів становить 49 824,05 грн, та складається з: - 25 747,74 грн - сума заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії; - 24 076,31 грн - сума заборгованості за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води. З розрахунку, що сума боргу за спожиті з 01.05.2018-31.03.2025 послуги з централізованого опалення становить 3 036,83 грн, матеріали справи містять розрахунок інфляційної складової та 3% річних (а.с. 7): - 781,47 грн - інфляційна складова боргу; - 189,29 грн - 3% річних. Згідно з долученим до матеріалів справи розрахунком інфляційної складової та 3% річних за спожиті з 01.05.2018-31.03.2025 послуги з централізованого постачання гарячої води (а.с. 8), з урахуванням, що сума боргу за спожиті послуги становить 12 448,46 грн, інфляційна складова боргу - 2 031,72 грн; 3% річних - 497,64 грн. На а.с. 9 наявний розрахунок інфляційної складової, 3% річних та пені заборгованості за постачання теплової енергії з урахуванням, що сума боргу за спожиті послуги становить 25 747,74 грн, відповідно до якого: - 2 939,12 грн - інфляційна складова боргу; - 695,27 грн - 3% річних; - 389,75 грн - пеня. Відповідно до долученого до матеріалів справи розрахунку інфляційної складової, 3% річних та пені заборгованості за постачання гарячої води враховуючи, що сума боргу за спожиті послуги становить 24 076,31 грн (а.с. 10): інфляційна складова боргу - 3 036,47 грн; 3% річних - 707,46 грн; пеня - 405,47 грн. Також, до матеріалів справи долучено копії корінців нарядів за адресою [ADDRESS] : № 1409 від 19.10.2018; № 704 від 06.04.2019; № 378 від 30.10.2019; № 672 від 09.04.2020; № 329 від 16.10.2020; № 583 від 12.04.2021; № 1506 від 22.10.2021; № 314 від 28.03.2022; № 1378 від 03.11.2022; № 454 від 08.04.2023; № 2534 від 06.11.2023; № 2050 від 28.03.2024; № 732 від 30.10.2024 (а.с. 24-36). Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуги з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. За змістом ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: 1) послуг з постачання та розподілу природного газу - постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; 2) послуг з постачання та розподілу електричної енергії - енергопостачальник або інший суб`єкт, визначений законом; 3) послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; 4) послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; 5) послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; 6) послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; 7) послуг з управління побутовими відходами - адміністратор послуги з управління побутовими відходами, а у разі його відсутності - визначений у встановленому законодавством порядку суб`єкт господарювання, який здійснює збирання та перевезення побутових відходів. Пунктом 6 частини 1 статті 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг визначені статтями 7, 8 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги". Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Зі свого боку, виконавець комунальної послуги, зокрема, зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором (п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно до п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, чинних на період спірний правовідносин (далі - Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Правовідносини з постачання теплової енергії та гарячої води між постачальною організацією та споживачем (фізичною особою) починаючи з 01.11.2021 здійснюється на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 630 від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та постанови № 830 від 21.08.2019 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії». Відповідно до п. 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до ч. 7 ст. 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.ст. 156, 162 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Відповідно до ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг (див. постанову Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15). З зазначеного вбачається, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18.05.2020 у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 14-280цс18. Як зазначено у постановах Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1192ц15 та № 6-1706ц15, підведення централізованого опалення до точки розподілу свідчить про виконання послуг постачальником. При самовільному відключенні від центрального теплопостачання, споживач не звільняється від оплати центрального теплопостачання в повному розмірі. На підтвердження надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та постачання гарячої води в будинок за адресою: [ADDRESS] , позивачем надано корінці нарядів про включення та відключення будинку. Наведене свідчить про те, що послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, постачання теплової енергії та постачання гарячої води в квартирі [ADDRESS] , в період виникнення заборгованості надавались в повному обсязі, відтак позивач має право вимагати від відповідачів виконання обов`язку щодо оплати спожитих послуг. При цьому суд враховує, що матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі зверталися до позивача із заявами з приводу неправомірного нарахування йому заборгованості, без врахування показників лічильників, встановлених у квартирі. Доказів, які б спростували визначений позивачем розмір заборгованості, відповідачами в ході судового розгляду справи не надано, як і не надано допустимих доказів належного виконання ними зобов`язань по сплаті за житлово-комунальні послуги. Таким чином, долучені до матеріалів справи розрахунки заборгованості за надані послуги за адресою: [ADDRESS] , детально відображають нарахування, оплату, споживання, діючий тариф, у сукупності з іншими доказами у справі доводять споживання відповідачами відповідних послуг у вказаному обсязі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 (провадження № 12-95гс20) у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками. При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 № 913/618/21, справі про стягнення заборгованості, доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач. Судом встановлено, що згідно з розрахунками позивача заборгованість за житлово комунальні послуги за адресою [ADDRESS] , складається з: - за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення - 3 036,83 грн; - за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого постачання гарячої води - 12 448,46 грн; - за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії - 25 747,74 грн; - за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води - 24 076,31 грн. Суд зазначає, що відповідачі доводів позивача про вказану заборгованість не спростували, контррозрахунок заборгованості та доказів сплати заборгованості не подали, факт ненадання позивачем відповідних послуг, або відмови від отримання таких послуг - не довели. Позивач також просить суд, у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, стягнути з відповідачів три проценти річних, інфляційні втрати та пеню. За змістом ст. 610, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17.08.2022 у справі № 757/37126/18 (провадження № 61-406св21) загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позовних вимог, що стосуються, зокрема, грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру відсотків та пені, наявності доказів, що їх підтверджують). Перевіривши розрахунки 3% річних, інфляційні втрат та пені, надані позивачем, судом встановлено вірність здійснених нарахуваннь. Вказані розрахунки суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він здійснений арифметично вірно і не спростований відповідачем. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 3 028,00 грн судового збору сплаченого за подання позовної заяви (а.с. 5).

Outcome: approved