Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Радзинська Я.Л., повноваження якої підтверджені ордером на надання правничої (правової) допомоги та не обмежені договором, звернулася до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між [PERSON] та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 11.01.2023 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом № 25. На обґрунтування позову зазначила, що з 11.01.2023 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільних дітей у шлюбі не мають. Вказала, що одруження виявилося невдалим, між позивачем та відповідачем постійно виникали сварки внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З жовтня 2023 року сторони припинили між собою шлюбні відносини та перестали вести спільне господарство, проживають окремо. Примирення неможливе. З урахуванням викладеного просила задовольнити позовні вимоги. Представник позивача [PERSON] адвокат Радзинська Я.Л. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила розгляд справи проводити у її відсутність та у відсутність позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що повністю визнає заявлені позивачем позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову, просила розгляд справи проводити у її відсутність. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 11.01.2023 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за актовим записом № 25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Неповнолітніх дітей\~у сторін\~немає. У судовому засіданні також встановлено, що з жовтня 2023 року між сторонами припинені шлюбні стосунки, що підтверджується позивачем та не спростовується відповідачем. Позивач стверджує, що між ним та відповідачем втрачено почуття любові та поваги один до одного, бажання та намір відновити нормальні сімейні стосунки у сторін відсутні. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В ході розгляду справи сторонами клопотання про надання їм часу для примирення не заявлялися. Беручи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, наміру поновлювати сімейні стосунки не мають, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що відповідач не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, набуте внаслідок укладення шлюбу. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України та частиною 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами) передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За викладених обставин, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу, [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду, а також стягнути на її користь з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Outcome: approved