Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

Описова частина У грудні 2024 року [PERSON] , через свого представника, адвоката Бриленка Костянтина Борисовича, звернулася до суду з позовом до [PERSON] з позовом про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.04.2025 у справі №752/26794/24 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача різницю вартості понесених збитків між страховою виплатою та фактичною вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у сумі 21 601,00 гривню, моральну шкоду у розмірі 2 000,00 гривень, витрати по сплаті експертизи у розмірі 12 000,00 гривень, а також судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень. 02.06.2025 від представника позивача, адвоката Бриленка К.Б. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі, а саме, щодо стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] витрат на правову допомогу у сумі 15 000,00 гривень та витрат, пов`язаних із розглядом справи у розмірі 55,00 гривень. Вказана заява про ухвалення додаткового рішення обґрунтована тим, що [PERSON] , у зв`язку з поданням позову про відшкодування шкоди понесла відповідні судові витрати. Заяви, клопотання учасників справи 16.07.2025 до суду від представника позивача, адвоката Бриленка Костянтина Борисовича надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. У судове засідання 25.07.2025 з`явилася відповідач [PERSON] , яка не погодилася із розміром заявлених позивачем витрат на правничу допомогу та заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд У грудні 2024 року [PERSON] , через свого представника, адвоката Бриленка Костянтина Борисовича, звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача різниці вартості понесених збитків між страховою виплатою та фактичною вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у сумі 21 601,00 гривня, а також моральної шкоди в розмірі 5 000,00 гривень та понесені судові витрати. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.04.2025 у справі №752/26794/24 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача різницю вартості понесених збитків між страховою виплатою та фактичною вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу у сумі 21 601,00 гривню, моральну шкоду у розмірі 2 000,00 гривень, витрати по сплаті експертизи у розмірі 12 000,00 гривень, а також судовий збір у розмірі 1 211,20 гривень. Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 270 ЦПК України). Відповідно до поданої представником позивача заяви про ухвалення додаткового рішення, [PERSON] просить суд стягнути із [PERSON] на свою користь витрати на правову допомогу у сумі 15 000,00 гривень та витрат, пов`язаних із розглядом справи у розмірі 55,00 гривень. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті). Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону). Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Указана судова практика є незмінною. Суд встановив, що 17.09.2024 між [PERSON] та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ІН ТРАСТ» був укладений Договір про надання правової допомоги №17/09/2024/АО-Б, згідно пункту 1.1. якого Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надані інші види правової допомоги клієнту в порядку, що визначені цим Договором. Згідно пункту 4.1. Додаткової угоди №1 від 17.09.2024 до Договору про надання правової допомоги №17/09/2024/АО-Б розмір гонорару Адвокатського об`єднання становить: 15 000,00 гривень за послуги з правової допомоги в межах підготовки та розгляду справи судом першої інстанції та 10 000,00 гривень за послуги з правової допомоги в межах розгляду справи у суді апеляційної інстанції. 25.05.2025 між [PERSON] та АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ІН ТРАСТ» складений та підписаний Акт №05/1 приймання правової допомоги за Договором про надання правової допомоги від 17.09.2024 №17/09/2024/АО-Б, згідно якого вартість наданих послуг (правової допомоги) становить 15 000,00 гривень, а також вказано про понесення додаткових витрат, що сплачуються понад суму гонорару в розмірі 55,00 гривень. До заяви про ухвалення додаткового рішення доданий оригінал квитанції АТ «УКРПОШТА» від 27.05.2025 (а.с.189) про сплату грошових коштів у розмірі 55,00 гривень за надсилання вказаної вище заяви відповідачу. В матеріалах справи (а.с.12-13) знаходиться копія ордера на надання правничої допомоги [PERSON] адвокатом Бриленком Костянтином Борисовичем, серія ВН № 1445002 від 10.12.2024 який виданий АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ІН ТРАСТ». Таким чином, суд встановив, що АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ «ІН ТРАСТ» була надана правнича допомога [PERSON] у цивільній справі №752/26794/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Розмір витрат на правничу допомогу, понесених [PERSON] у суді погоджено сторонами в указаному Договорі про надання правової допомоги №17/09/2024/АО-Б, Додатковій угоді №1 до нього та Акті №05/1 приймання правової допомоги де детально викладено опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на підтвердження факту надання правничої допомоги. Суд ураховує, що порядок обчислення гонорару та порядок його сплати визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Таким чином, Краснюк Валерією Ігорівною надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість, понесених у суді. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У судовому засіданні 25.07.2025 [PERSON] заявила клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, вказала на її не співмірність із заявленими позовними вимогами. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial