Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

У травні 2025 року позивач ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося через систему «Електронний суд» до суду з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором № 200498897 від 08 квітня 2016 року у загальному розмірі 39915,85 грн.; судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.; витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог вказували, що між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду № 200498897 щодо кредитування. Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 11837,56 грн., з встановленим строком користування з 08 квітня 2016 року по 08 квітня 2018 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений строк, та сплатити відсотки за користування коштами. 20 липня 2020 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020р. Щодо реєстру кредитних договорів (відступлених)до договору відступлення прав вимоги 20 липня 2020 року. Оскільки кредитний портфель придбано з електронного аукціону Національної електронної біржі, протокол №UA-EA-2020-06-09-000032-b від 15.06.2020 року - то інформація про відступлення права вимоги міститься в публічному доступі на сайтах https://zakupivli.pro/auctions/ua-ea-2020-06-09-000032-b (посилання на аукціон) та https://torgi.fg.gov.ua/216108 (посилання на паспорт активу на сайті ФГВФО). Таким чином, Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, в той же час Відповідач порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Відповідач свої зобов`язання за договором від 08 квітня 2016 року № 200498897, тому станом на 06 травня 2025 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 30499,3 грн., з яких: 10566,88 грн. - заборгованість за кредитом; 19932,42 грн. - заборгованість за відсотками. У зв`язку з зазначеним, посилаючись на право правонаступника вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «Діджи Фінанс» просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість у загальному розмірі 39915,85 грн.; судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 травня 2025 року головуючим суддею визначено суддю Шролик І.С. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 21 липня 2025 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У поданій до суду позовній заяві просив суд проводити розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Заяв чи клопотань від відповідача не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України в разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 квітня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено кредитний договір № 200498897, відповідно до умов якого відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 11837,56 грн., строком на 730 днів, з 08 квітня 2016 року по 08 квітня 2018 року. Розмір процентної ставки за Кредитом: 0,0001 % річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 0% до 0 місяця строку дії кредитного договору включно; 3,99% з 1 місяця строку дії кредитного договору та до закінчення строку його дії. Разова комісія за видачу кредиту: 1,5%. Сукупна вартість кредиту: 134,61% річних. Штраф за кожний несвоєчасно сплачений платіж згідно з Графіком платежів за Кредитним договором: перший - 50,00 грн.; другий - 100,00 грн.; третій - 250,00 грн.; четвертий - 500,00 грн. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Згідно заявою, своїм підписом під цією заявою відповідач погодився з тим, що прийняттям банком його оферти, банк вчинить дії по наданню йому кредиту, відкриття рахунку та зарахування на нього кредиту, будуть здійснені протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати цієї заяви (п. 4.1. Заяви). 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимог № 7_БМ, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] . Згідно з п. 2 Договору відступлення прав вимоги, за цим договором новий кредитор в день настання відкладальної обставини, відповідно до п 161 цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основаними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Права кредитора за осноавними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів. Відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, який є Додатком № 1 до Договору № 7_БМ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року, загальна сума заборгованості за кредитним договором № 200498897 становить - 30499,30 грн., яка складається з: 10566,88 грн. - розмір заборгованості за основним зобов`язанням; 19932,42 грн. - розмір заборгованості по нарахованих відсотках. 15 лютого 2024 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та АБ «Анастасії Міньковської» було укадено договір № 26 про надання правової допомоги. Відповідно до акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 16 травня 2025 року, АБ «Анастасії Міньковської» надано ТОВ «Діджи Фінанс» правничу (правову) допомогу в сумі 7000,00 грн. за підготовку позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України) Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Суд зазначає, що за змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно до ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Судом досліджений наданий позивачем розрахунок заборгованості, згідно з яким заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 200498897 від 08 квітня 2016 року становить у загальному розмірі 39915,85 грн., з яких 30499,30 грн (сума боргу тіло кредиту та відсотки), 6669,11 грн, (інфляційне збільшення), 2747,44 грн ( три відсотка річних) за період з 23 лютого 2019 року по 23 лютого 2022 року. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що обсяг заборгованості знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Діджи Фінанс» в загальному обсязі 39915,85 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати в сумі 2422,40 грн. на сплату судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим з урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved