Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд із позовною заявою до відповідача [PERSON] , в якій просить стягувати з останнього на свою користь аліменти на утримання їх повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який навчається у Овруцькому професійному ліцеї в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу відповідача, щомісячно, починаючи з дати подання цього позову та до закінчення навчання 30.06.2025 року, мотивуючи зокрема тим, що син продовжує навчання, немає можливості працювати і потребує матеріальної допомоги, а відповідач працює, має дохід і має можливість таку допомогу надавати. У позові позивач просила розглянути справу у її відсутність Відповідач у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подав. Натомість відповідач подав заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Дослідивши та оцінивши докази у справі, перевіривши законність визнання позову відповідачем, суд дійшов наступних висновків. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , а матір`ю позивач [PERSON] , що стверджується копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Позивач [PERSON] та син сторін [PERSON] зареєстровані та разом проживають у [ADDRESS] , що вбачається із витягів з реєстру територіальної громади та стверджується довідкою про склад сім`ї позивача. [PERSON] , [INFO] , будучи повнолітнім, навчається у Овруцькому професійному ліцеї з 01.09.2022 року на денній формі навчання, термін закінчення навчання - 30.06.2025 року, отримував стипендію у навчальний період 1250 грн. на місяць, що підтверджується довідками Овруцького професійного ліцею від 07.02.2025 року № 37 та від 25.03.2025 року № 100. Відповідно до ст.199 СК України, якщо неповнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1).досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2).продовження ними навчання; 3).потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4).наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Такої ж правової позиції дотримується Верховний суд в постановах від 28.03.2018 року у справі № 640/21562/15-ц та від 28.02.2019 року 466/532/16-ц. Дослідженням доказів судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , будучи повнолітнім сином відповідача, навчається у Овруцькому професійному ліцеї, неспроможний себе самостійно утримати та потребує матеріальної допомоги. Належних та допустимих доказів у підтвердження обставини матеріальної неспроможності відповідача сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина відповідачем суду не надано та матеріали справи їх не містять. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає обов`язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Тому

Outcome: approved