Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

20.02.2025р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідачка 1) [PERSON] (далі - відповідач 2), в якому просить: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на користь малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на користь малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку шляхом їх перерахування на особистий рахунок дитини. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є рідною тіткою відповідача [PERSON] . У 2020р. відповідачка [PERSON] народила старшу доньку [PERSON] , яких з пологового будинку забирала позивачка та посилила їх у своєму будинку. Під час перебування родини відповідачів у будинку позивачки, остання доглядала та годувала дитину, а молоді батьки ігнорували свої батьківські обов`язки, відповідач [PERSON] почав зловживати алкогольними напоями. У 2021р. у відповідачів народилася друга донька [PERSON] , яких позивачка знову забрала з пологового будинку до себе. У березні 2022р. відповідачка [PERSON] виїхала з дітьми до м.Одеса та проживала там, де до них згодом приєднався і батько [PERSON] . А вже в жовтні 2022р. до позивачки зателефонувала рідна бабуся дітей [PERSON] (мати [PERSON] ) та повідомила їй, що батьки залишили дітей на неї, [PERSON] вибула у невідомому напрямку, не підтримує зв`язку та не допомагає фінансово, а батько [PERSON] періодично з`являється у стані сп`яніння і не має бажання належним чином доглядати дітей. Сама ж бабуся дітей не бажала доглядати дітей. Через вказане позивачка знову забрала дітей до себе, та вони перебували з нею з жовтня 2022р. до січня 2023р., в цей проміжок часу батьки не цікавилися їх життям, не забезпечували їх утримання. 07.01.2023р. [PERSON] забрав дітей у позивачки та знову перевіз їх в Одеську область до [PERSON] . В кінці січня 2023р. до позивачки зателефонувала [PERSON] та повідомила, що [PERSON] мобілізовано, дітей виховувати вона не бажає, а тому позивачка знову забрала їх до себе. У серпні 2023р. [PERSON] прибув до домоволодіння [PERSON] та залишився проживати у неї, а вже у січні 2024р., за її ж сприяння, переїхав до будинку по [ADDRESS] , діти ж залишилися у позивачки та відвідували батько по вихідним. Позивачкою відповідач [PERSON] був працевлаштований та йому ж було надано у користування транспортний засіб, однак вже у лютому 2024р. відповідач [PERSON] почав зловживати алкоголем, втратив роботу, та 15.02.2024р. був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 КУпАП. У березні 2024р. [PERSON] забрав дітей та поїхав в Одеську область. У листопаді 2024р. до позивачки зателефонувала староста с. Павлівка Одеської області та повідомила, що діти перебувають у небезпечному для них стані, та, що їх врятувала сусідка батька яка звернулася до соціальних служб з відповідним зверненням та проханням знайти родичів. Тоді ж позивачка прибула до місця перебування дітей, які на той час перебували у сусідки [PERSON] і забрала їх до себе, на той час стан дітей як емоційно, так і фізично був страшний, вони тривалий час не отримували в прийнятих об`ємах їжу, були брудні, налякані. На теперішній час місце перебування батька дітей точно не відоме, діти влаштовані тимчасово до родини позивачки. Мати ж дітей у період з березня 2022р. до тепер відвідувала дітей 1 раз, спілкування з дітьми обмежилося пів годиною. У грудні 2024р. відповідачка [PERSON] також надала нотаріально завірену заяву, в якій вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо доньок. Тож, вказуючи на те, що від початку народження дітей відповідачі свідомо нехтували своїми батьківськими обов`язками, не сприяли створенню гідних умов проживання дітям, не працювали, не влаштовували дітей до навчальних закладів, не дбали про їх психоемоційний стан, не піклувалися про фізичний та духовний розвиток, а перебування дітей разом з батьками станове загрозу їх життю і здоров`ю, позивачка, посилаючись на п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 164 СК України, просила позов задовольнити. В судовому засіданні 02.07.2025р. позивачка [PERSON] та її представниця [PERSON] позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. В судове засіданні 31.07.2025р. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили. Водночас 31.07.2025р. звернулися із заявами про розгляд справи у їх відсутність. Представниця третьої особи Органу опіки та піклування Врадіївської селищної ради - Бурлака Л.В. в судовому засіданні 02.07.2025р. не заперечила проти задоволення позову. В судове засідання 31.07.2025р. представниці третьої особи Органу опіки та піклування Врадіївської селищної ради Бурлака Л.В. та Мороз У.В. не з`явилися, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлені про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомили. Водночас, 31.07.2025р. представниця Мороз У.В. звернулася на адресу суду з заявою в якій позовні вимоги підтримує, та просить розглядати справу у відсутність представника. Відповідач [PERSON] в судові засідання 02.07.2025р. та 31.07.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком рекомендованим листом судової повістки за адресою реєстрації місця проживання, які повернуті на адресу суду з відміткою про невручення адресату, в зв`язку з відсутністю по місцю проживання, а також викликався шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відзив на позов не надав, про причини неявки суд не повідомив, з клопотаннями чи заявами на адресу суду не звертався. Відповідачка [PERSON] в судові засідання 02.07.2025р. та 31.07.2025р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком рекомендованим листом судової повістки за адресою реєстрації місця проживання, які повернуті на адресу суду з відміткою про невручення адресату, в зв`язку з відсутністю по місцю проживання, а також викликалася шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відзив на позов не надала, про причини неявки суд не повідомила, з клопотаннями чи заявами на адресу суду не зверталася. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив письмові докази, заслухав пояснення позивачки, її представниці, свідків, судом встановлено таке. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] народився [PERSON] , у свідоцтві про народження якого серії та номеру [NUMBER] виданому повторно 21.01.2025р. Великомихайлівським відділом ДРАЦС у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), батьком записано [PERSON] , та матір`ю - [PERSON] . З свідоцтва про народження серії та номеру [NUMBER] виданому 01.12.1966р. вбачається, що воно видано на ім`я на російській мові " [PERSON] ", [INFO] , батьком якої записано на російській мові " [PERSON] ", та матір`ю на російській мові - " [PERSON] ". У витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00050183539 від 21.03.2025р. зазначено відомості про реєстрацію шлюбу між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] , якій після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище " [PERSON] ", про що органом державної реєстрації актів цивільного стану - Виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Фрунзівського району Одеської області було вчинено актовий запис № 5 від 12.10.1985р. Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Фрунзівського районного суду від 26.05.2006р., про що Захарівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області вчинено актовий запис про розірвання шлюбу № 15 від 07.03.2007р. 11.09.2007р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу " [PERSON] " (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). [INFO] народилася [PERSON] , у свідоцтві про народження якої серії та номеру [NUMBER] виданому Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьком записано [PERSON] , та матір`ю - [PERSON] . [INFO] народилася [PERSON] , у свідоцтві про народження якої серії та номеру [NUMBER] виданому Врадіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), батьком записано [PERSON] , та матір`ю - [PERSON] . У акті обстеження від 07.02.2025р. складеному депутатом селищної ради Шевчук Т.А., у присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , зазначено, що [PERSON] з вересня 2020р. до березня 2022р. фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , та його склад сім`ї був наступним: дружина [PERSON] , донька [PERSON] , донька [PERSON] 07.02.2025р. депутатом селищної ради Шевчук Т.А., у присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , зазначено, що [PERSON] з 12.08.2023р. до 01.01.2024р. фактично проживав за адресою: [ADDRESS] , та його склад сім`ї був наступним: донька [PERSON] , донька [PERSON] . Склад зареєстрованих у житловому будинку, за адресою: [ADDRESS] , осіб наступний: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (довідка № 1663/12-2024 від 04.12.2024р.). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 178360714 від 22.08.2019р. - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстрований на праві приватної власності за [PERSON] 10.02.2025р. Врадіївською селищною радою за підписом старости Гортовенко С. видано довідку № 20-11-10, в тому що [PERSON] , 1989р.н. проживав без реєстрації з 02.01.2024р. до 28.02.2024р. за адресою: [ADDRESS] . Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав № 368382241 від 04.03.2024р. - житловий будинок за адресою: [ADDRESS] зареєстрований на праві спільної сумісної власності за [PERSON] 04.12.2024р. за № 63 Службою у справах дітей Врадіївської селищної ради видано Наказ "Про тимчасове влаштування [PERSON] та [PERSON] , дітей залишених без батьківського піклування, в сім`ю родичів2, яким наказано: тимчасово влаштувати малолітніх [PERSON] та [PERSON] , дітей залишених без батьківського піклування, в сім`ю родичів - [PERSON] , жительки [ADDRESS] . 26.12.2024р. керівником лікувально-профілактичного закладу КНП "Врадіївська ЦРЛ" Чернявською О.І. видано висновок № 66 про стан здоров`я [PERSON] , згідно якого остання - здорова. 26.12.2024р. керівником лікувально-профілактичного закладу КНП "Врадіївська ЦРЛ" Чернявською О.І. видано висновок № 68 про стан здоров`я [PERSON] згідно якого остання - здорова. 26.12.2024р. керівником лікувально-профілактичного закладу КНП "Врадіївська ЦРЛ" Чернявською О.І. видано висновок № 69 про стан здоров`я [PERSON] згідно якого остання - здорова. У довідці Врадіївського закладу дошкільної освіти "Калинонька" Відділу освіти Врадіївської селищної ради № 108 від 26.12.2024р. зазначено, що малолітня дитина [PERSON] , 2021р.н. влаштована до дитячого садка жителькою селища Врадіївка - [PERSON] . Між дитиною та [PERSON] довірливі, теплі відносини, протягом дня дитина чекає її приходу та з радістю йде до неї додому. 26.12.2024р. директором Врадіївського закладу дошкільної освіти "Калинонька" Відділу освіти Врадіївської селищної ради видано довідку № 107, в тому що малолітня дитина [PERSON] , 2020р.н. влаштована до дитячого садка жителькою селища Врадіївка - [PERSON] . Між дитиною та [PERSON] довірливі, теплі відносини, протягом дня дитина чекає її приходу та з радістю йде до неї додому. 27.12.2024р. за реєстровим № 1374 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Миколаївської області засвідчено справжність підпису [PERSON] , який зроблено у його присутності на Заяві [PERSON] в якій вона зазначила про те, що не заперечує проти позбавлення ї батьківських прав щодо дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та всі питання з приводу позбавлення її батьківських прав, оформлення документів та прийнятих рішень просить розглядати без неї. Нотаріусом також встановлено особу [PERSON] яка підписала документ, перевірено її дієздатність. Висновком органу опіки та піклування Врадіївської селищної ради № 192-10-01 від 07.04.2025р. прийнятому за результатами розгляду на комісії з питань захисту прав дитини ухвали Врадіївського районного суду, встановлено, що мати та батько дітей [PERSON] та [PERSON] , не виконують своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, не приділяють належної уваги дітям, не цікавляться їх розвитком, навчанням, матеріально не забезпечують, не піклуються про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не створюють умови для розвитку, та визнано доцільним, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164, ст. 165 СК України позбавити батьківських прав матір [PERSON] та батька [PERSON] відносно їх малолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] . В ході судового розгляду позивачкою та її представницею [PERSON] долучено фототаблицю на 9 аркушах на яких розміщено фотознімки житлового приміщення в об`єднаному садівничому кооперативі "Чайка" Одеського району Одеської області та прилеглої до нього території, у якому проживав відповідач [PERSON] з доньками у період 2024р., з яких вбачається що житловий будинок усередині та прилегла до нього територія знаходяться у занедбаному стані. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , зазначила, що проживає в будинку в об`єднаному кооперативі "Чайка" Алтестове Одеської області, по сусідству з будинком у якому деякий час проживав [PERSON] зі своїми доньками [PERSON] та [PERSON] . З позивачкою [PERSON] просто знайомі, у дружніх чи інших близьких відносинах не перебувають. Познайомилася з позивачкою, влітку 2024р, після того як звернулася на гарячу лінію щоб вирішили питання з дітьми, які без догляду. Дівчата проживали лише з батьком, по сусідство з нею. [PERSON] не працював, діти жили самі по собі, були голодні, брудні. Іноді забирала дітей, щоб нагшодувати та покупати. Коли приходила до них додому, то батько був п`яний, дівчата бігали де хотіли на вулиці, при тому у дворі є відкритий колодязь. Їм було тоді 3 та 4 роки. У дітей в хаті навіть горщика на було, а вбиральня лише у дворі. Батько [PERSON] іноді ходив на заробітки, і брав дітей з собою, і вони були з ним там цілий день. Вже у холодну пору роки, у них навіть не було чим топити піч. Якось, біля 9 вечора, вона прийшла додому з роботи, та зайшла до [PERSON] . Він та доньки спали на дивані, всі разом, було холодно, менша донька справила свої природні потреби під себе, і від холоду дрижала. Змушена була забрати дітей до себе, щоб переночували. Та звернулася на гарячу лінію з цього приводу, бо неналежні умови для дітей, щоб щось зробили, і це дійшло до позивачки, вона приїхала і забрала дітей. Щодо фотографій в матеріалах справи наданих позивачкою та пред`явлені їй судом для огляду, то зазначила, що часто бувала у будинку [PERSON] , і на фотографіях дійсно зображений будинок і двір у якому [PERSON] проживав з дітьми, і на момент проживання будинок та двір знаходилися у такому ж занедбаному стані як і на наданих фото. Останнього разу бачила [PERSON] у листопаді 2024р., як від нього забирали доньок, а через тижня два по тому його забрали [INFO]. Матір дітей жодного разу не бачила, знає що вона наче влітку два рази приїздила до них і на два дні забирала з собою. Вона свідок також телефонувала до матері дітей, на що вона сказала, що висилає їх батьку гроші, а на повідомлення, що її можуть позбавити батьківських прав і забрати дітей в дитбудинок відповіла, що так їм буде краще. Заходила в гості до [PERSON] , умови в неї дуже гарні. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] зазначила, що є рідною тіткою [PERSON] . Діти від народження проживали у її будинку, вона про них піклувалася. Зараз взяла їх до себе, бо не хоче щоб діти опинилися в дитячому будинку, як їх мати [PERSON] . Дітям зараз 4 і 5 років, їм скоро йти до школи, тому потрібна стабільність. Навела приклад, що зараз вже потрібно було оформляти дітей до нового сімейного лікаря, бо попередній звільняється, і вона позивачка не може це зробити, немає прав на дітей. Відповідач зловживає алкогольними напоями, за дітьми не доглядає, живе окремо. Діти як були з ним голодували, були в холодній хаті, забрала їх від нього у брудному стані. Діти перебували у неї неодноразово, батько то забирав їх, то назад повертав. Коли народилися діти, то вони проживали всі разом, однак відповідачка вранці приходила, а ввечері йшла. Діти фактично були у позивачки. Батько також самостійно дітьми не займався. Згодом позивачка зняла молодій сім`ї окремий будинок, допомагала їм прибиратися у ньому, але з початком війни [PERSON] взяла дітей та виїхала. Потім дітей позивачка знову була змушена забрати, наразі влаштувала їх до садочка. У дітей дитинства немає. Де наразі батько та мати дітей позивачка не знає, вони фінансово не допомагають, та перебування дітей з ними негативно впливало на дітей. Діти у позивачки на постійній основі з листопада 2024р. Менша дитина називає позивачку мамою, старша - бабусею. Свідок [PERSON] показав, що після народження [PERSON] відповідачі з дитиною декілька місяців проживали у них, після чого винайняли їм окремий будинок, допомогли з ремонтом. Потім вже народилася [PERSON] , забрали їх з пологового будинку і вони жили в нього з дружиною [PERSON] (позивачка). Допомагали їм з дітьми, доглядали, навчали як це все робить, бо молоді, не знали. Потім відповідачі все кинула та поїхали в Одесу. Потім вони знов привезли дітей у 2022р., залишили. На початку січня 2023р. приїхав [PERSON] та забрав дітей, був у нетверезому стані. Не пройшло і місяця, [PERSON] забрали в ЗСУ, та зателефонувала його мати [PERSON] сказала, що вона не справляється з дітьми, щоб їх забрали. Тому дітей у кінці січня 2023р. забрали до Врадіївки. В жовтні 2023р. [PERSON] приїхав, сказав у відпустку. Згодом зрозуміли, що він втік зі служби. Наче став на шлях виправлення, влаштували його на роботу, дали автомобіль у користування, однак він недовго попрацював, почав пити, скоїв ДТП, розбив автомобіль та людям забор. Уже потім забрав дітей в Одеську область. Згодом зателефонувала їм [PERSON] та розповіла ситуацію за дітей, забрали. За час проживання з батьком умови були дуже погані, матері біля дітей не було. Уже з листопада 2024р. діти в них постійно, та за цей час ні батько, ні мати ними не цікавляться взагалі. Встановив вказані обставини, суд приходить до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено ст. 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст.ст. 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ч. 3 ст. 164 СК України). Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.05.2023р. у справі № 607/2631/15-ц. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України", заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У рішенні від 30 червня 2020 року (заява № 70879/11) ЄСПЛ зазначив, що в інтересах дитини також забезпечити її розвиток у здоровому навколишньому середовищі, і батько не може мати права відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вживати таких заходів, які могли б завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини мають, залежно від їх характеру і серйозності, превалювати над інтересами батьків. Також слід зауважити, що у рішення ЄСПЛ від 30 червня 2020 року у справі "Ілля Лапін проти росії" (ILYA LYAPIN v. RUSSIA), заява № 70879/11, у пункті 54 зазначено, що якщо досить тривала бездіяльність батька (у справі, що переглядав ЄСПЛ - понад 7 років) призвела до розриву зв`язків між ним та його сином і, таким чином, сприяла позбавлення його батьківських прав, то ЄСПЛ погоджується з рішеннями національних судів про обґрунтованість застосування крайньої міри втручання у право батька на повагу до сімейного життя та превалювання інтересів дитини над інтересами батька. Матеріалами справи, показами свідків, встановлено та ні ким не спростовано, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання доньок, не забезпечують необхідного утримання та не бажають брати участь у їх вихованні. Орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення відповідачів батьківських прав, а самі відповідачі, в свою чергу, та їх представники в судові засідання не з`явилися, відзиву, обґрунтованих заперечень щодо позбавлення їх батьківських прав до суду не надали. Тому суд, приймаючи до уваги встановлені сукупністю доказів обставини у ході повного, всебічного й об`єктивного їх з`ясування, характер ставлення відповідачів до дітей, усвідомлюючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, діючи в інтересах дітей, вважає за необхідне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дітей [PERSON] та [PERSON] . Водночас слід наголосити, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 ст. 182 СК України). За вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину ч. 5 ст. 183 СК України). Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка просила стягнути з відповідачів аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) кожного з відповідачів (по 1/6 частці на кожну дитину), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, тобто в мінімальних розмірах, встановлених ст.ст. 182,183 СК України. Судом не встановлено наявності у відповідачів інвалідності чи перебування на їх утриманні непрацездатних членів сім`ї, інших неповнолітніх дітей. Вказані обставини вказують, що відповідачі мають можливість сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством. Тож оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дітей, для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, повного та всебічного розвитку, суд приходить до висновку, що позов про стягнення з відповідачів аліментів підлягає задоволенню, та з відповідачів на користь дітей слід стягнути аліменти у вказаному розмірі, починаючи від дня пред`явлення позову (20.02.2025р.) і до досягнення дітьми повноліття. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивачки в рівних частинах по 1 211 грн. 20 коп. з кожного.

Outcome: approved