Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

12.10.2021 [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 липня 2000 року стягнуто з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 14 липня 2000 року та до його повноліття. З березня 2003 року відповідач перестав сплачувати на її користь аліменти. Згідно довідки-розрахунку ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 24 січня 2014 року заборгованість по сплаті аліментів з березня 2003 року по 21 вересня 2013 року становила у розмірі 74131 гривні 38 копійок. У грудні 2015 року вона звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року її позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 70000 гривень. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовлено. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року її позов задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 72 781, 38 грн. Також зазначила, що їй на банківський рахунок перераховано державними виконавцями заборгованість по аліментам, а саме: 18.11.2019 - 931,00 грн.; 18.11.2019 - 2 000,00 грн.; 09.12.2019 - 1 018,00 грн.; 05.03.2020 - 1 000,00 грн.; 15.04.2020 - 1 000,00 грн.; 28.07.2020 - 5 150,00 грн.; 26.08.2020 - 1 050,00 грн., що в загальному розмірі становить 12 149 грн. З 14 вересня 2020 року (день ухвалення рішення суду) по день звернення до суду з позовом відповідач продовжує не сплачувати заборгованість по аліментам. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочену сплату аліментів за період з 15 вересня 2020 року по день ухвалення судом рішення, тобто в розмірі 61 982, 38 грн. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.10.2021 позовну заяву залишено без руху. 20.06.2022 на виконання ухвали суду від 15.10.2021 позивачкою подано заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 27.06.2022 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. Конверт, який направлявся відповідачу повернувся до суду без вручення за закінченням терміну зберігання. На день ухвалення рішення, відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 липня 2000 року стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 14 липня 2000 року та до його повноліття. 11 вересня 2009 року на виконання зазначеного рішення Солом`янським районним судом міста Києва видано виконавчий лист. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 70000 гривень. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 05 жовтня 2017 року рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року залишено без змін. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 74131 гривні 38 копійок та судовий збір у розмірі 640 гривень. Постановою Апеляційного суду міста Києва від 09 березня 2021 року рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 вересня 2020 року змінено в частині визначення розміру неустойки (пені), викладено резолютивну частину в наступній редакції. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 72781 гривні 38 копійок. Позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів за період з 15 вересня 2020 року по день ухвалення судом рішення. З позову вбачається, що відповідач аліменти, призначені рішенням суду, не сплачує. Згідно довідки-розрахунку ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 24 січня 2014 року заборгованість по сплаті аліментів з березня 2003 року по 21 вересня 2013 року становила у розмірі 74131 гривні 38 копійок. З пояснень позивача встановлено, що їй перераховано державним виконавцем на картовий рахунок заборгованість по аліментам, а саме: 18.11.2019 - 931,00 грн.; 18.11.2019 - 2 000,00 грн.; 09.12.2019 - 1 018,00 грн.; 05.03.2020 - 1 000,00 грн.; 15.04.2020 - 1 000,00 грн.; 28.07.2020 - 5 150,00 грн.; 26.08.2020 - 1 050,00 грн., що в загальному розмірі становить 12 149 грн. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» закріплює, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України уразі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У своїй постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. При розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визнавши її загальну суму. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 20.07.2020 у справі №362/4462/16-ц. Таким чином з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 196 СК України підлягає стягненню пеня у розмірі 61 982,38 грн. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Виходячи з цих обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved