Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

[PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , місце проживання вказане в позовній заяві: [ADDRESS] ) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» (код ЄДРПОУ 22800735, місце знаходження: вул. Гоголя.285, м. Черкаси, 18002), Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» (код ЄДРПОУ 42474208, місце знаходження: вул. Благовісна, 166, 18002), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] ( РНОКПП не зазначений, місце проживання. вказане в позовній заяві: [ADDRESS] ) про порушення прав споживача та безпідставне відключення електроенергії. Позов обґрунтовує тим, що вона є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ., в якій проживає її мама яка є пенсіонером та інвалідом. 07.05.2024 року за вказівкою ТОВ «Черкасиенегозбут» невідомі працівники ПАТ «Чекрасиобленерго» та/або Черкаської міської філії ПАТ «Черкасиобленерго» без жодних законних повноважень, підстав та жодного попередження відключили від життєзабезпечуючого ресурсу (електроенергії) житло (квартиру) [ADDRESS] , чим спричинити матеріальну і моральну шкоду та залишили людину в небезпеці. Про цей факт вона дізналась пізніше ввечері, коли в щілині дверей виявила клаптик папірця без вказівки виконавця та його підпису, а в кварти відсутнє електропостачання, продукти харчування в холодильнику були зіпсовані, був ризик нанесення шкоди сусідам знизу через підтікання холодильника, а її родина зазнала моральних страждань та матеріальних збитків. Вважає, що у відповідачів не було законних повноважень та підстав для відключення житла людини від забезпечення електроенергією, чим було порушено право споживача на безперешкодний та безоплатний доступ до отримання повної, достовірної та точної інформації від уповноважених осіб в установлені строки, право людини на життя та безпеку, право громадянина на забезпечення житлово-комунальними послугами, право кожного на вільне волевиявлення та вибір. Вважає, що їй та її матері було нанесено моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 10000 грн, яку повинно відшкодувати ПАТ «Черкасиобленерго», яке є власником ТОВ «Черкасиенергозбут». Просила суд встановити факт порушення прав людини, громадянина та споживача юридичними особами ПАТ «Черкасиобленерго» та ТОВ «Черкасиергозбут» по кожному із зазначених вище пунктів, у відповідності до Конституції України та Закону України «Про захист прав споживачів»; признати незаконною дію ПАТ «Черкасиобленерго» з відключення житла людини в квартирі [ADDRESS] від життєзабезпечуючого ресурсу (електроенергії); стягнути з ТОВ «Черкасиергозбут» на її користь кошти, сплачені під примусом через незаконне безпідставне відключення житла від електрозабезпечення в сумі 2914,19 грн.; стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на її користь компенсацію моральної шкоди, яка була заподіяна протягом восьми місяців в сумі 10000 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 13.12.2024 року позовну заяву залишено без руху, оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі суд прийшов до висновку про те, що позивач не звільнена від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому вона повинна сплатити судовий збір у порядку та розмірі, визначених Законом України «Про судовий збір». 27.12.2024 року від [PERSON] , людини з правом на громадянство, яка користується обліковим записом: [PERSON] : [PERSON] до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла заява по справі №711/9618/24 про усунення недоліків в ухвалі від 13.12.2024 року. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31.12.2024 року позовну заяву [PERSON] до ПАТ «Черкасиобленерго», ТОВ «Черкасиенергозбут», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про порушення прав споживача та безпідставне відключення електроенергії повторно залишено без руху. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.01.2024 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго», Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про порушення прав споживача та безпідставне відключення електроенергії та відкрите спрощене позовне провадження у справі. Справа буде розглядатись одноособово суддею в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. Виключено із складу учасників справи за позовом [PERSON] до ПАТ «Черкасиобленерго», ТОВ «Черкасиенергозбут» Швед Н.І., як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 27.01.2025 року відмовлено в задоволенні заяви позивача [PERSON] про роз`яснення ухвали суду. 17.02.2025 року до суду надійшов відзив ТОВ «Черкасиенергозбут» на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову. У відзиві вказує на те, що ТОВ «Черкасиенергозбут» є постачальником універсальних послуг на території Черкаської області згідно абзацу 3 пункту 13 Розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» та визначено в додатку 3 до постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268 «Про затвердження методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території». У межах території здійснення діяльності одного постачальника універсальних послуг не допускається здійснення діяльності іншими постачальниками універсальних послуг (ч. 2 ст. 63 Закону України «Про ринок електричної енергії»). Враховуючи вищевикладене ТОВ «Черкасиенергозбут» правомірно та у межах чинного законодавства здійснює постачання електричної енергії всім побутовим споживачам в межах адміністративних меж Черкаської області. Оскільки\~позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та використовує електричну енергію для власних побутових потреб, то [PERSON] у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про ринок електричної енергії» є індивідуальним побутовим споживачем. Оператор системи розподілу - Черкаської міської філії ПАТ «Черкасиобленерго» листом вих. № 2398/24/2024 від 24.07.2024 підтвердив, що [PERSON] за об`єктом побутового споживача, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , спожила електричну енергію в період з січня 2022 року по квітень 2024 року включно в обсязі 1080 кВт.год. Вищевказані обставини підтверджують той факт, що [PERSON] споживала електричну енергію у період з січня 2022 року по квітень 2024 року включно, проте не здійснила оплату за спожиту електричну енергію, що призвело до утворення заборгованості у розмірі - 2 104,80 грн (заборгованість за спожиту електричну енергію у період з січня 2022 року по січень 2024 становила 1 769,52 грн), підтверджується відомостями з комп`ютерної програми (білінгової системи) АК «Збут» Побут по особовому рахунку [NUMBER] . 27.03.2024 року ТОВ «Черкасиенергозбут» надіслало на поштову адресу позивача ( [ADDRESS] ) попередження про припинення постачання електричної енергії поштовим відправленням № 0503831585350, яким попереджено позивача, що йому буде припинено повністю постачання електричної енергії 02.05.2024 року, внаслідок наявної заборгованості за спожиту електричну енергію, що утворилась у період з січня 2022 року по січень 2024 року у загальній сумі 1 769,52 грн, що підтверджується списком згрупованих відправлень від 27.03.2024 та фіскальним чеком від 27.03.2024. За таких обставин вважає, що у зв`язку з наявною заборгованістю правомірно було припинено електропостачання в квартиру позивачки. 26.02.2025 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшов відзив представника ПАТ «Черкасиобленерго» на позовну заяву, в якій представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовує тим, що позивач, споживаючи електричну енергію по мережам ОСР з 01.01.2019 року підтвердила приєднання до умов Публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. У відповідності до вимоги п. 7.5 ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється Електропостачальником у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником; 07.05.2024 року, Черкаською міською філією, на підставі реєстру постачальника ТОВ «Черкасиенергозбут» від 01.05.2024 № 19Ц-3153-2024, було припинено постачання електричної енергії по об`єкту (квартира ЕІС-код 62Z5276898612431) за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок у постачальника [NUMBER] споживач [PERSON] , з причини заборгованості за спожиту електричну енергію. У відповідності до п. 7.12 ПРРЕЕ відновлення електроживлення електроустановок споживача, електроживлення яких було припинено з підстав, зазначених у пунктах 7.5 та/або ТЕ цього розділу, здійснюється оператором системи у порядку, визначеному Кодексом системи передачі та Кодексом систем розподілу, протягом 3 робочих днів у містах та 5 робочих днів у сільській місцевості після отримання від ініціатора відключення інформації про усунення споживачем порушень, що підтверджується відповідним документом учасника ринку, на вимогу якого здійснювалося припинення електроживлення. Про усунення причин відключення ініціатор такого відключення повідомляє оператора системи в день отримання такої інформації. 12.12.2024 року Черкаською міською філією, на підставі реєстру постачальника ТОВ «Черкасиенергозбут» від 08.11.2024 № 19Ц-7712-2024, було відновлено постачання електричної енергії по об`єкту (квартира ЕІС-код 62Z5276898612431) за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок у постачальника [NUMBER] споживач [PERSON] , враховуючи оплату заборгованість. Крім того, вважає вимогу позивача про стягнення з ПАТ «Черкасиобленерго» безпідставною та необґрунтованою. 07.03.2025 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла відповідь [PERSON] на відзив Черкаської міської філії ПАТ «Черкасиобленерго». 14.03.2025 року до суду надійшло заперечення представника відповідача ТОВ «Черкасиенергозбут» Крім того, 17.02.2025 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло клопотання представника ТОВ «Черкасиенергозбут» адвоката Моцайко В.С. про залишення позовної заяви без руху. Клопотання обґрунтовує тим, що позивачем не зазначено повне найменування для юридичних осіб; не повідомлено суд про вжиття заходів досудового врегулювання спору; не повідомлено про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, та не сплачено судовий збір за вимогу про стягнення моральної шкоди. Вирішуючи вказане клопотання, суд звертає увагу на те, що у відповідності до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.\~ Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. При цьому, одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства є \~принцип пропорційності (пункт 6 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право\~особи\~звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів\~передбачено і частиною першою статті 4 ЦПК України. Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»). Надмірний формалізм може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29). При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя. Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 05.12.2018 (справа №11-989заі18) сформувала правовий висновок, що згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист. Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2024 року (справа 320/14843/23) зазначено, що: « п.6.17. -\~\~позивач має право довільно викладати зміст позовних вимог, підстави позову, спосіб (способи) захисту порушеного права або інтересу, передбачений законом або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити в рішенні; 6.31. -\~\~відкриття провадження у справі регламентовано нормами глави 2 розділу ІІ КАС, які не наділяють суд повноваженнями при вирішенні питання про відкриття провадження у справі давати оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, належності, допустимості та достатності доказів, на які посилається позивач у позовній заяві, визначати належних учасників справи; 6.32.- ці питання можуть вирішуватись на інших стадіях адміністративного процесу. Неповнота, навіть очевидна з точки зору професійного судді, з якою позивач обґрунтував позовні вимоги, в тому числі й щодо правової підстави позову, а також ненадання доказів на підтвердження позовних вимог не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви позивачу в подальшому». За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири від 24.04.2002 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар однокімнатну квартиру [ADDRESS] . 18.10.2010 року між [PERSON] та ВАТ «Черкасиобленерго» укладено договір про користування електричною енергією для населення, згідно якого енергопостачальник бере на себе зобов`язання постачати споживачеві електричну енергію в квартир [ADDRESS] . Послуга з розподілу електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , надається на підставі публічного Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, укладеного шляхом приєднання до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про користування електричною енрегією для населення від 18.08.2004 №18-63-126. ТОВ «Черкасиенергозбут» розмістило на офіційному сайті публічний договір приєднання про постачання електричної енергії постачальником універсальних (далі - Договір) за електронним посиланням https://energozbut.ck.ua/pob.html. Позивач приєдналася до умов публічного договору приєднання про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, розміщеного на офіційному сайті ТОВ «Черкасиенергозбут» за посиланням https://energozbut.ck.ua/pob.htmb шляхом споживанням електричної енергії та повної оплати за таку спожиту електричну енергію, а саме позивачем у період з 01.01.2019 по 31.12.2024 спожито електричну енергію в обсязі 2 667 кВт.год. на суму 4 120,38 грн, яка була добровільно оплачена позивачем. Одночасно за об`єктом побутового споживача було відкрито особовий рахунок [NUMBER] . 07.05.2024 року працівниками Черкаської міської філії ПАТ «Черкасиобленерго», на підставі реєстру постачальника ТОВ «Черкасиенергозбут», було припинено постачання електричної енергії по об`єкту за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про виконання робіт з відкоючення. Відповідно до п.1.1.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року (далі-Правила), ці правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Відповідно п.п. 2 п.7.5. Правил припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником. Датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій робочий день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом) або третій робочий день з дня відправки електронного повідомлення з поштового сервера оператора системи або електропостачальника на електронну адресу споживача, що зазначена у договорі споживача з ОСР/ОСП або електропостачальником (у разі направлення попередження електронною поштою). Відповідно до ч.3 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так,\~заперечуючи проти\~ позовних\~вимог,\~представник ТОВ\~«Черкасиенергозбут» посилається\~на те,\~що 27.03.2024\~року ТОВ «Черкасиенергозбут» надіслало на поштову адресу позивача ( [ADDRESS] ) попередження про припинення постачання електричної енергії поштовим відправленням № 0503831585350, яким попереджено позивача, що йому буде припинено повністю постачання електричної енергії 02.05.2024 року, внаслідок наявної заборгованості за спожиту електричну енергію, що утворилась у період з січня 2022 року по січень 2024 року у загальній сумі 1769,52 грн, що підтверджується списком згрупованих відправлень від 27.03.2024 та фіскальним чеком від 27.03.2024. Тобто з метою дотримання вимог п.п. 2 п. 7.5 ПРРЕЕ, ТОВ «Черкасиенергозбут» було направлено [PERSON] попередження про припинення постачання електричної енергії більше ніж за один календарний місяць до дати припинення постачання (дата відправлення 27.03.2024, дата припинення постачання електричної енергії 02.05.2024), що у свою чергу підтверджує добросовісність та правомірність дій ТОВ «Черкасиенергозбут». Відповідно до п. 7.5 ПРРЕЕ, датою отримання таких попереджень буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій робочий день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим листом) або третій робочий день з дня відправки електронного повідомлення з поштового сервера оператора системи або електропостачальника на електронну адресу споживача, що зазначена у договорі споживача з ОСР/ОСП або електропостачальником (у разі направлення попередження електронною поштою). Враховуючи положення п. 7.5 ПРРЕЕ, позивач вважається такою, що отримала попередження про припинення постачання електричної енергії 03.04.2024. Той факт, що [PERSON] не отримала поштове відправлення № 0503831585350 разом з вкладеним у нього попередженням про припинення постачання електричної енергії, не свідчить про незаконність дій ТОВ «Черкасиенергозбут», а навпаки вкотре підтверджує про недобросовісність дій позивача, що у свою чергу зокрема проявилось у не оплаті заборгованості та неотриманні поштової кореспонденції. Разом з тим, суд вважає, що відповідачем ТОВ «Черкасиенергозбут» не доведено що споживач була попереджена не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення про припинення електропостачання, з огляду на наступне. Відповідно до п. 2.1. Правил, електропостачальник має право: на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; звертатися до оператора системи щодо відключення (обмеження) електроживлення споживача у випадках, визначених цими Правилами, крім випадків постачання вразливим споживачам, визначених Кабінетом Міністрів України; звертатися до оператора системи щодо відновлення електроживлення споживачу у випадках, визначених цими Правилами. Так, до відзиву на позовну заяву, представником ТОВ «Черкасиенергозбут» додана копія попередження про припинення постачання електричної енергії, з якого вбачається, що товариство повідомляє [PERSON] , як споживача, що з 10.00 год. 02.05.2025 року електропостачальник припиняє повністю постачання електричної енергії у зв`язку з заборгованістю в сумі 1769,52 грн. Разом з тим, вказане попередження не містить дати його складення та вихідного номеру, а тому не може бути прийняте судом як належний доказ повідомлення споживача про відключення від електропстачання. Оскільки вказаний доказ не прийнятий судом як належний, суд приходить до висновку про те, що ТОВ «Черкасиенергозбут» не надано доказів попередження [PERSON] про припинення постачання електричної енергії . За таких обставин, суд вважає, що незважаючи на наявність заборгованості за послуги з електропостачання у товариства не було достатніх правових підстав для припинення постачання електричної енергії в квартиру позивача. Як вбачається з платіжних інструкцій кредитованого переказу, позивач 12.09.2024 року позивач сплатила на рахунок ТОВ «Черкасиенергозбут» 778 грн. (№ 8253857 від 12.09.2024); 13.09.2024 року сплатила на рахунок ТОВ «Черкасиенергозбут» 1008 грн. (№ 8258853 від 13.09.2024); 24.09.2025 року сплатила на рахунок ТОВ «Черкасиенергозбут» 128 грн (№ 839907 від 24.09.2024), 25.09.2025 року сплатила на рахунок ТОВ «Черкасиенергозбут» 28 грн (№ 8349059 від 25.09.2024); 26.09.2025 року сплатила на рахунок ТОВ «Черкасиенергозбут» 120 грн (№ 8356439 від 26.09.2024); 27.09.2025 року сплатила на рахунок ТОВ «Черкасиенергозбут» 42,80 грн (№ 8367191 від 27.09.2024). 11.11.2024 року сплатила на рахунок ТОВ «Черкасиенергозбут» 809,39 грн (№ 8731672 від 27.09.2024). Таким чином загальна сума сплачених грошових коштів складає 2914,19 грн. З листа ПАТ «Черкасиобленерго» від 12.12.2024 року вбачається, що станом на 12.12.2024 року, відповідно до реєстру ТОВ «Черкасиенергозбут» електроживлення домоволодіння за адресою [ADDRESS] відновлено. Листом від 02.01.2025 року НКРЕКП повідомила позивача про те, що згідно з інформацією, наданою постачальником універсальних послуг ТОВ «Черкасиенергозбут» (далі - ПУП) у зв`язку з наявною заборгованістю за спожиту електричну енергію за період з 01.01.2022 по 01.01.2024 у сумі 1769,52 грн. за адресою об`єкта рекомендованим листом від 27.03.2024 з унікальним штрихкодовим ідентифікатором 0503831585350 направлено попередження про припинення постачання електричної енергії з 10:00 год. 02.05.2024 у разі несплати зазначеної заборгованості. Оскільки позивачем не було усунуто порушення, працівниками оператора системи розподілу ПАТ «Черкасиобленерго» (далі - ОСР) електропостачання об`єкту було припинено 07.05.2024. Після отримання повідомлення про оплату вищезазначеної заборгованості за спожиту електричну енергію Черкаським центром обслуговування споживачів ПУП листом від 08.11.2024 № 19Ц-7712-2024 направлено ОСР реєстр на відновлення електропостачання об`єкта. Разом з тим ОСР не було надано НКРЕКП інформацію та документальне підтвердження про направлення споживачу попередження за 5 робочих днів до запланованої дати обмеження/припинення розподілу електричної енергії, як це передбачено пунктом 11.5.8 глави 11.5 розділу XI КСР. Ураховуючи те, що ОСР не дотримано положення пункту 7.5. розділу VII ПРРЕЕ та пункту 11.5.8 глави 11.5 розділу XI КСР щодо належного повідомлення споживача про припинення постачання електричної енергії, витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки) мають покриваються за рахунок ОСР. Враховуючи зазначене, ПАТ «Черкасиобленерго» має за власний рахунок здійснити відновлення електропостачання об`єкта та про стан врегулювання спірного питання повідомити НКРЕКП у строк 10 робочих днів з дня отримання цього листа. Оскільки у ТОВ «Черкасиенергозбут» не було достатніх правових підстав для припинення постачання електричної енергії в квартиру позивача, суд приходить до висновку, що такими діями позивачу було завдано матеріальної шкоди. Так, позивач, для поновлення своїх прав споживача, вимушено, здійснила оплату за послугу з відновлення електропостачання до її квартири. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, в позовній заяві позивач просить стягнути з ТОВ «Черкасиергозбут» на її користь кошти, сплачені під примусом через незаконне безпідставне відключення житла від електрозабезпечення в сумі 2914,19 грн. Разом з тим, як вбачається з наданої позивачем копіє платіжної інструкції кредитового переказу №8731672 від 11.11.2024 року, позивач сплатила на рахунок ТОВ «Черкасиенергозбут» 809,39 грн. з призначенням платежу-для відновлення електропостачання. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про те, що позивач сплатила саме 2914 грн. для відновлення електропостачання нею суду не надано. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, та вважає за можливе стягнути з ТОВ «Черкасиенергозбут» на користь позивача 809,39 грн. завданої матеріальної шкоди. Щодо вимоги позивача про стягнення з ПАТ «Черкасиобленерго» на її користь 10000 грн. моральної шкоди, то вказана вимога не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Таким чином під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідні обставини встановлюються судом на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як вказано у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 у справі №\~752/17832/14-ц (провадження N 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). В обґрунтування цієї частини позовних вимог, позивач зазначив про те, що моральна шкода завдана їй та її мамі, що призвело до втрати значної частини часу та коштів для отримання інформації, душевних переживань та погіршення стану здоров`я, яка оцінюється в розмірі 10000 грн. Разом з тим, позивачем не надано будь-якого доказу завдання їй моральної шкоди. Щодо позовних вимог про встановлення факту порушення прав людини, громадянина та споживача юридичними особами ПАТ «Черкасиобленерго» та ТОВ «Черкасиергозбут» та признати незаконною дію ПАТ «Черкасиобленерго» з відключення житла людини в квартирі [ADDRESS] від життєзабезпечуючого ресурсу (електроенергії) то суд приходить до висновку що вказані вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Звертаючись до суду із вказаним позовом позивач, як споживач житлово-комунальних послуг, самостійно визначилася яке саме її право було порушене відповідачами ПАТ «Черкасиобленерго» та ТОВ «Черкасиергозбут» (незаконне відключення від електропостачання її квартири), і вказане право було захищене судом, шляхом стягнення матеріальної шкоди. Також у цьому рішенні судом встановлено, що у ТОВ «Черкасиенергозбут» не було достатніх правових підстав для припинення постачання електричної енергії в квартиру позивача. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви, суд приходить до висновку стягнути з ТОВ «Черкасиенергозбут» на користь держави 75,82 грн. судового збору, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного, Законів України «Про житлово-комунальні послуги», «Про захист прав споживачів», Правил роздрібного ринку електричної енергії ст. 11, 22-23, 1166-1167 ЦК України,

Outcome: partial