Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

У травні 2025 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «БРАЙТ-К» до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» про стягнення заборгованості за кредитним договором №4/3774658 від 22.06.2021 року у розмірі 133 157,12 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 22.06.2021 року між [PERSON] та Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений кредитний договір №4/3774658 (надалі - Кредитний договір), відповідно до якого (п.1.1. Кредитного договору) Банк надав, а Позичальник отримав кредитні кошти в сумі 78 600,00 гривень строком на 60 місяців - з 22.06.2021 року по 21.06.2026 року. Банк виконав свої обов`язки за Кредитним договором № 4/3774658 від 22.06.2021 року належним чином. Відповідач наразі порушує умови п. 1.1 та п. 2.2 Кредитного договору - не здійснює повернення кредиту згідно Графіку платежів по кредиту. 18.12.2024 року між Банком та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір про відступлення права вимоги № 5-2024. Відповідно до Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги від 18.12.2024 року, 20.12.2024 року відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №4/3774658 від 22.06.2021 року, що був укладений між Акціонерним Товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] . Відповідно до Договору відступлення ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» набуло прав кредитора до [PERSON] за Кредитним договором. Позивач зазначає, що на дату відступлення (20.12.2024) заборгованість за Кредитним договором становила 123 584,76 гривень, яка складалась з: строкова заборгованості за тілом кредиту - 30 676,79 гривень; прострочена заборгованості за тілом кредиту - 13 333,37 гривень; заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом - 512,23 гривень; заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом 16 260,97 гривень; заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 1 847,10 гривень; прострочена заборгованість за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 60 954,30 гривень. За період з 20.12.2024 по 18.04.2025 року позивачем було нараховано: проценти за користування кредитом - 2 183,96 гривень; комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 7 388,40 гривень. Загальна заборгованість відповідача за Кредитним договором відповідно до розрахунків заборгованості по Кредитному договору №4/3774658 від 22.06.2021 року становить 133 157,12 гривень, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 44 010,16 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом - 18 957,16 гривень; заборгованості за процентами за користування кредитом - 18 957,16 гривень; заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості 70 189,80 гривень. За період з 20.12.2024 по 18.04.2025 року боржником добровільно платежі не сплачувались. На підставі викладеного, позивач просить позовну заяву задовольнити у повному обсязі та стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором, вирішити питання судових витрат. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 21 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 17 червня 2025 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначила, що дійсно 22.06.2021 року між нею та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» був укладений кредитний договір №4/3774658 на суму 78 600,00 грн., строком до 21.06.2026 року. Вказала, що з моменту укладення договору і до квітня 2025 року включно вона справно та своєчасно здійснювала всі передбачені договором платежі, жодних вимог від АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» щодо наявності простроченої заборгованості або порушення нею зобов`язань не надходило. Вважає, що оскільки вона не отримувала жодного повідомлення від АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» або позивача про відступлення права вимоги чи зміну кредитора, вимоги позивача є необґрунтованими і такими, що не можуть бути підставою для стягнення заборгованості. Крім того, наголосила на тому, що у справі відсутній підтверджений та детальний розрахунок заборгованості, позивач не довів правомірності нарахування пені, штрафів та інших платежів. Також [PERSON] вказала, що до квітня 2025 року включно вона своєчасно і у повному обсязі сплачувала платежі за графіком, тому вимога про сплату заборгованості передчасна. На підставі викладеного відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 23 червня 2025 року від представника позивача - Кононова І.К. надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вказав, що доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, є необґрунтованими. Зазначив, що поведінка відповідача є недобросовісною, оскільки відповідно до інформації та документів, отриманих від АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», повідомлення про відступлення прав вимоги було не лише відправлене на адресу відповідача, але також і отримано ним. Також представник позивача вказав, що не погоджується із запереченнями відповідача щодо відсутності належного та допустимого розрахунку заборгованості. Крім того, наголосив на тому, що позивач не нараховував та не заявляв вимог щодо стягнення штрафних санкцій за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Також, представником позивача зазначено, що позивач заперечує щодо твердження відповідача про здійснення платежів за кредитним договором до квітня 2025 року, оскільки останній платіж відповідач здійснила 28.10.2024 року в сумі 700,00 грн., що відображено у виписках та розрахунках заборгованості. Крім того, представником позивача наголошено на законності нарахування процентів та комісій за кредитним договором та зазначено про набуття позивачем права на дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором, зважаючи на факт направлення позивачем повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором від 04.03.2025 року за вих. №5797 та Вимоги про дострокове повернення усієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії від 18.04.2025 року за вих. №6280. Просив прийняти дану відповідь на відзив та врахувати її при ухваленні рішення. Заперечення на відповідь на відзив від [PERSON] не надходили. Учасники справи у судове засідання не викликалися, оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За правилом, встановленим ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Судом встановлено, що 22.06.2021 року [PERSON] ознайомилась із умовами кредитування кредитодавця Акціонерне товариство «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та своїм власноручним підписом підписала Паспорт споживчого кредиту - Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. Як вбачається із вказаного Паспорту споживчого кредиту, інформація надана у ньому зберігає чинність та є актуальною до укладення кредитного договору та видачі кредиту споживачу (за винятком випадків, коли протягом вказаного періоду, до прийняття рішення про видачу кредиту, будуть змінені умови кредитування за цим банківським продуктом). Таким чином, інформація щодо умов кредитування, вказана у Паспорті споживчого кредиту від 22.06.2021 року, втратила свою актуальність після укладення кредитного договору та видачі кредиту споживачу. Крім того, 22.06.2021 року між Акціонерним товариством «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №4/3774658 за умовами якого, Банк надає Позичальнику кредит в сумі 78 600,00 гривень строком на 60 місяців - з 22.06.2021 року до 21.06.2026 року (включно). Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною), як День повернення кредиту. Кредит надається Позичальнику на споживчі потреби. (п.п. 1.1, 1.2 Кредитного договору). Як вбачається із п. 1.3 Кредитного договору, для зарахування кредитних коштів Позичальник повинен мати відкритий у Банку поточний або поточний (картковий) рахунок. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору встановлено, що за користування кредитом Позичальник сплачує проценту винагороду (надалі - проценти) щомісячно, в розмірі 15,00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Кредитним договором, а також Позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,35% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Кредитного договору. Як вбачається із п.1.5 Кредитного договору, всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно Кредитного договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та умовах страхування життя Позичальника (надалі Правила), які є невід`ємною частиною Кредитного договору та розміщені на офіційному сайті Банку: www.credit-agricole.ua. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору встановлено, що з метою обслуговування кредиту Банк відкриває Позичальнику єдиний рахунок для погашення кредитної заборгованості № [NUMBER] в Банку (надалі - Рахунок погашення заборгованості). У відповідності до п.2.2 Кредитного договору, Позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків Графіку платежів по кредиту, щомісяця, в День повернення кредиту на Рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в День повернення кредиту. Положеннями п.3.1 Кредитного договору встановлено, що у разі прострочення строку сплати поточної заборгованості за кредитом, процентами, комісійною винагородою згідно умов Договору, на суму простроченого платежу нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15 % від суми простроченого платежу. Відповідно до п.4.5 Кредитного договору встановлено, що шляхом підписання цього Договору Позичальник підтверджує, що він в день укладення Договору особисто отримав свій примірник Договору; умови Договору йому зрозумілі; з Правилами, що розміщені на офіційному сайті Банку, ознайомлений, приймає та погоджується; з тарифами Банку ознайомлений і згодний; йому до укладення Договору Банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». До матеріалів справи позивач долучив виписку з рахунку клієнта [PERSON] за період з 22.06.2021 по 20.12.2024 року з якої вбачається, що АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» 22.06.2021 року на рахунок [PERSON] зарахувало кредитні кошти у розмірі 78 600,00 грн. із призначенням платежу «ПЕРЕКАЗ: НАЦ. ВАЛЮТА НАДАННЯ КРЕДИТУ ЗГІДНО КРЕДИТ.ДОГОВОРУ №4/3774658 від 22.06.2021». Відповідно до платіжної інструкції №37354088-1 від 22 червня 2021 року АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» здійснило зарахування коштів на рахунок [PERSON] у розмірі 78 600,00 грн. Суд також звертає увагу на те, що [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву підтвердила факт укладення кредитного договору №4/3774658 від 22.06.2021 року та не надала своїх заперечень щодо факту отримання кредитних коштів у розмірі 78 600,00 грн. у своє розпорядження. Зважаючи на вищевикладене, судом встановлено, що первісний кредитор АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» свої зобов`язання за кредитним договором від 22.06.2021 року виконало та надало в безготівковій формі у національній валюті на рахунок [PERSON] кредитні кошти в сумі 78 600,00 грн. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.2.6 Кредитного договору №4/3774658 від 22.06.2021 року, Банк має право у будь-який час відступити всі або частину своїх прав за Договором, а також угодами про забезпечення, будь-якій третій особі повідомити такому реальному або потенційному цесіонарію або іншій особі будь-яку інформацію про Позичальника та третіх осіб, з якими укладено угоди про забезпечення, яка необхідна або яку Банк вважатиме доцільною. 18 грудня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» (Новий кредитор) та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (Первісний кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги №5-2024, у відповідності до котрого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору Права вимоги до Боржників, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові коштів у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (п. 2.1 Договору). Право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з дати підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги за зразком, наведеним в Додатку №1 до Договору, що становить його невід`ємну частину (п. 3.1 Договору). Вартість прав вимоги, належна до сплати Первісному кредитору, встановлюється в Реєстрі прав вимог, та складає: а) 18,7 % від суми заборгованості (тіло, проценти, комісія нараховані Первісним кредитором на дату підписання Реєстру прав вимог) за Свобода, картки та споживчі кредити (без застави) 180+; б) 14,7 % від суми заборгованості (тіло, проценти, комісія нараховані Первісним кредитором на дату підписання Реєстру прав вимог) за Свобода, картки та споживчі кредити (без застави) 360+ (п. 4.1 Договору). 20 грудня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» (Новий кредитор) та АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (Первісний кредитор) уклали Акт приймання-передачі Розширеного реєстру прав вимог щодо Кредитних договорів станом на 20 грудня 2024 року до Реєстру прав вимог №1 від 20 грудня 2024 року до Договору про відступлення права вимоги №5-2024 від 18 грудня 2024 року. У відповідності до Додатку №1 від 20 грудня 2024 року до Договору про відступлення права вимоги №5-2024 від 18 грудня 2024 року Первісний кредитор відступає Новому кредитору наступні Права вимоги до наступних Боржників, зокрема: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , номер кредитного договору: 4/3774658 від 22.06.2021 року на загальну суму заборгованості у розмірі 123 584,76 грн. Крім того, п. 2 Додатку №1 від 20 грудня 2024 року встановлено, що вартість прав вимоги, належна до сплати Первісному кредитору за цим Реєстром прав вимог та визначена згідно п. 4.1. п. б Договору, складає 5 412 911,07 грн. До матеріалів справи додано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №14835 від 20.12.2024 року, з якої встановлено, що ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» здійснило платіж у розмірі 5 412 911,07 грн. на користь АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» із призначенням платежу: «Оплата згідно договору про відступлення права вимоги №5-2024 від 18.12.2024 року та реєстру №1 від 20.12.2024 року». Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1 ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Положеннями статей 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» надало належні та достатні докази на підтвердження права вимоги до [PERSON] . Крім того, АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» 20 грудня 2024 року направило [PERSON] на адресу, що відповідає її зареєстрованому місцю проживання відповідно до відомостей з Відділу з питань реєстрації місця проживання / перебування фізичних осіб Святошинської РДА та зазначену самою [PERSON] у кредитному договорі як адреса її фактичного проживання, повідомлення про відступлення права вимоги за Кредитним договором №4/377658 від 22.06.2021 року. На підтвердження направлення вказаного повідомлення [PERSON] суду надано: список №21542 згрупованих відправлень листів рекомендованих поданих в Київ-1 Відправник: АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та трекінг поштового відправлення із сайту «Укрпошта» з якого встановлено, що поштове відправлення повернене відправнику за закінченням встановленому терміну зберігання. Таким чином, свій обов`язок первісний кредитор виконав, направивши на адресу проживання [PERSON] повідомлення про відступлення права вимоги за Кредитним договором №4/377658 від 22.06.2021 року. Факт повернення вказаного повідомлення за закінченням встановленого терміну зберігання залежав не від АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», а від поведінки [PERSON] , яка не отримала вказане поштове відправлення. Таким чином, доводи [PERSON] щодо необґрунтованості позовних вимог через неотримання нею повідомлення від АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» або позивача про відступлення права вимоги чи зміну кредитора, не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи. Зобов`язання відповідач не виконала у повному обсязі ані перед первинними кредиторами, ані перед позивачем. Так, із розрахунку заборгованості перед АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» по кредиту, наданому [PERSON] , кредитний договір №4/3774658 від 22.06.2021 року, складному АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» вбачається, що станом на 20.12.2024 року заборгованість [PERSON] склала: 30 676,79 грн. - рахунок строкової заборгованості; 13 333,37 грн. - рахунок простроченої заборгованості; 512,23 грн. - рахунок нарахованих відсотків; 16 260,97 грн. - рахунок прострочених відсотків; 1 847,1 грн. - рахунок комісії; 60 954,3 грн. - рахунок простроченої комісії, що разом становить 123 584, 76 грн. Крім того, у межах строку кредитування, позивачем здійснено нарахування за період з 20.12.2024 року по 18.04.2025 року (включно): 1 136,94 грн. - процентів та 7 388,40 грн. - комісій. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Додатком №1 до Комплексного договору №4/3774658 від 22.06.2021 року є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет). Позивач надав суду Розрахунок заборгованості станом на 18 квітня 2025 року за кредитним договором №4/3774658 від 22.06.2021 року за період з 22.06.2021 по 18.04.2025 року (включно) з якого встановлено, що сума наданого кредиту становить: 78 600,00 грн.; сума погашення тіла кредиту - 34 589,84 грн.; сума заборгованості за тілом кредиту, в т.ч. - 44 010,16 грн.; сума нарахованих процентів - 33 227,52 грн.; сума погашених процентів - 14 270,36 грн.; сума заборгованості за процентами, в т.ч. - 18 957,16 грн.; сума нарахованої комісії - 84 966,60 грн.; сума погашеної комісії - 14 776,80 грн.; сума заборгованості за комісією - 70 189,80 грн., а всього сума заборгованості за кредитом становить - 133 157,12 грн. Крім того, із вказаного розрахунку судом встановлено, що останній платіж на погашення кредитної заборгованості [PERSON] здійснила 28.10.2024 року на суму 700,00 грн. Встановлені судом обставини спростовують доводи [PERSON] про те, що вона до квітня 2025 року включно справно та своєчасно здійснювала передбачені договором платежі. Суд також зауважує, що на підтвердження власних тверджень [PERSON] не надала суду жодних належних та достатніх доказів, зокрема, виписку по рахунку, платіжні квитанції тощо. Зважаючи на неналежне виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором №4/3774658, 04.03.2025 року за вих. №5797 ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» направило на адресу [PERSON] повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 90 548,64 грн. та попередило, що невиконання зобов`язання по погашенню простроченої заборгованості протягом 1 календарного місяця з дати направлення Повідомлення дає право Банку/Кредитору вимагати дострокового повернення кредиту у повному обсязі, нарахованих процентів та/або нарахованих комісій, штрафів та пені з метою подальшого здійснення процедури примусового стягнення боргу. У вказаному повідомленні ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» також зазначало і про отримання права вимоги до [PERSON] внаслідок укладення Договору про відступлення права вимоги №5-2024. На підтвердження направлення 04.03.2025 року вказаного повідомлення [PERSON] суду надано опис вкладення у цінний лист та фінансовий чек. Крім того, 18.04.2025 року за вих. №6280 ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» направило на адресу [PERSON] . Вимогу достроково повернути всю суму кредиту, проценти за користування кредитом та комісію на загальну суму 133 157,12 грн. у заявку із несплатою [PERSON] чергового платежу по кредиту та / або процентам за постування кредитом та / або комісії протягом більш ніж 30 днів на виконання п. 2.3.4 Правил. [PERSON] також повідомлено, що у випадку невиконання цієї вимоги протягом 31 дня з дати її направлення термін повернення всієї суми заборгованості за кредитною лінією визнається таким, що наступив достроково. На підтвердження направлення 18.04.2025 року вказаної вимоги [PERSON] суду надано опис вкладення у цінний лист та фінансовий чек. Вказане спростовує аргументи [PERSON] про те, що вимога про сплату заборгованості є передчасною. Суд звертає окрему увагу на те, що відповідно до Розрахунку заборгованості станом на 18 квітня 2025 року за кредитним договором №4/3774658 від 22.06.2021 року за період з 22.06.2021 по 18.04.2025 року (включно) вбачається, що сума заборгованості за кредитом становить - 133 157,12 грн., яких, зокрема: сума нарахованої комісії - 84 966,60 грн.; сума погашеної комісії - 14 776,80 грн.; сума заборгованості за комісією - 70 189,80 грн. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує, зокрема, комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,35% у місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. Кредитного договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмову) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Суд звертає увагу, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків. Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня2020 року у справі № 194/1387/19, провадження № 61-7416св20. Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмову) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо. Оцінюючи зміст положення пункту 1.4 Кредитного договору, суд дійшов висновку, що дії банку, які складають обслуговування кредиту, відповідають зобов`язанням кредитодавця про надання інформації споживачу, визначених статтею 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому такі послуги не можуть бути оплатними. Крім того, п. 1.4 Кредитного договору не містить положень про те, що вказані дії банку будуть здійснюватись більше одного разу на місяць. Тобто, положення п. 1.4 Кредитного договору можна розтлумачити так, що навіть електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне, так і письмову) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо, один раз на місця є платним, що не відповідає вищевказаним нормам законодавства. Наведене дає підстави для висновку, що положення пункту 1.4 кредитного договору, яким передбачено сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту (2,35% у місяць від суми кредиту) суперечать положенням частини першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому таке положення є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена також у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі №204/224/21. Таким чином, суд доходить висновку, що положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними. За даних обставин, позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією у розмірі 70 189,80 грн., задоволенню не підлягає. Із розрахунку заборгованості станом на 18 квітня 2025 року за кредитним договором №4/3774658 від 22.06.2021 року за період з 22.06.2021 по 18.04.2025 року (включно), встановлено, що загальна заборгованість складає 133 157,12 грн., яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 44 010,16 грн.; сума заборгованості за процентами - 18 957,16 грн.; сума заборгованості за комісією - 70 189,80 грн., а всього сума заборгованості за кредитом становить - 133 157,12 грн. Із вказаного розрахунку також вбачається, фактично на погашення заборгованості по комісії відповідачем сплачено: 14 776,80 грн. Так, оскільки без належних на те правових підстав відповідачу була нарахована комісія за кредитним договором №4/3774658 від 22.06.2021 року на загальну суму 84 966,60 грн., з яких відповідачем сплачено 14 776,80 грн., які мали бути спрямовані на погашення відсотків та заборгованості за тілом кредиту, то загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором №4/3774658 від 22.06.2021 року становить 48 190,52 грн. із розрахунку: 44 010,16 грн. (заборгованість за тілом кредиту) + 18 957,16 грн. (заборгованість за відсоткам) - 14 776,80 грн. (кошти, внесені відповідачем в рахунок сплати комісії) = 48 190,52 грн. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно повернула вказаний борг у повному обсязі. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування обставин щодо видачі кредитних коштів, а саме банківську виписку по рахункам, або довідку з банку про неналежність їй рахунків, на які відбувалось зарахування коштів та неналежність їй вказаних в договорах кредиту номеру телефону. Натомість, відповідач самостійно підтвердила факт укладення кредитного договору із первісним кредитодавцем. Судом встановлено, що на підставі укладеного кредитного договору відповідач зобов`язалась повернути кредит та відсотки за користування ним, однак свого зобов`язання вчасно не виконала, кредит не повернула, нараховані відсотки не сплатила. Усі доводи [PERSON] , викладені нею у відзиві на позову заяву, спростовані встановленими судом обставинами. Крім того, суд зауважує, що позивач не заявляв вимоги щодо стягнення із відповідача штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Зважаючи на те, що умови кредитного договору відповідач не виконала своєчасно і належним чином, то суд доходить висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно задовольнити частково та стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №4/3774658 від 22.06.2021 року в загальному розмірі 48 190,52 грн. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Прохальна частина позовної заяви містить вимогу про стягнення із відповідача суми судового збору. Позивач надає суду платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №53804 від 19 травня 2025 року, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «ФК «БРАЙТ-К» здійснило платіж у розмірі 2 422,40 грн. із призначенням платежу «101 41874691;Судовий збір, за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «БРАЙТ-К» ( [PERSON] ), Святошинський районний суд міста Києва». Зважаючи на положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача у розмірі 876,68 грн. (48 190,52 грн. / 133 157,12 грн. * 2 422,40 грн.) На підставі викладеного та

Outcome: partial