Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просила суд визнати майнові права на обєкт незавершеного будівництва - однокімнатну квартиру проектною площею 70,36 кв.м. у будинку [ADDRESS] , що придбана за договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 82783 від 06.10.2017 року та договором 82783 про уступку майнових прав від 28.03.2018, укладених між ПАТ АКБ «Аркада» та [PERSON] , особистою приватною власністю [PERSON] . Позовна заява обґрунтована тим, що 22.12.2015 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. 06.10.2017 відповідачем було укладено з ПАТ АКБ «Аркада» договір № 82783 про участь у Фонді фінансування будівництва, відповідно до якого за відповідачем закріплюється об`єкт інвестування - квартира [ADDRESS] , житловий будинок [ADDRESS] у складі багатоповерхові житлові будинки з об`єктами торгівельно-офісно-розважального та соціального призначення, поверх 16, кількість кімнат 1, загально площа відповідно до проекту 70,36 кв. м. Враховуючи те, що грошові кошти на придбання квартири планувалися заробити за рахунок відкриття власного бізнесу у майбутньому, то взяли у борг у матері позивача [PERSON] 1 115 000,00 грн., що було еквівалентно на той час 41 900,00 дол. США. За рахунок вказаних коштів протягом жовтня 2017 року - березня 2018 року було сплачено до АКБ «Аркада» вартість майнових прав на квартиру у розмірі 1 111 283,43 грн.28.03.2018 після оплати 100% вартості майнових прав на квартиру АКБ «Аркада» було видано свідоцтво № 282671 від 28.03.2018 про участь у ФФБ виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція». Окрім того, 28.03.2018 між [PERSON] та АКБ «Аркада» було підписано договір № 82783 про уступку майнових прав на квартиру. Таким чином, за [PERSON] було зареєстровано майнові права на об`єкт інвестування. У грудні 2021 року відповідач виїхав працювати до Німеччини, де і залишився проживати. Позивач лишилася в Києві. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 03.07.2023 у справі № 754/5560/23 шлюб між подружжям розірвано. 22.09.2023 позивач зареєструвалася як фізична особа-підприємець і розпочала власний бізнес. Саме за рахунок власних коштів, 08.01.2024 вона повернула матері позичені на придбання майнових прав на квартиру грошові кошти у розмірі 41 500 дол. США. На час звернення з позовом до суду будівництво зазначеної квартири не завершено, будинок в експлуатацію не введено. Таким чином, майнові права на об`єкт інвестування придбані за рахунок особистих коштів [PERSON] , а зареєстровані за [PERSON] , що порушує право власності останньої, яке підлягає визнанню та захисту у судовому порядку. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 10.08.2024 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче засідання. 26.11.2024 представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог та залучити до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Капітал» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Будеволюція». Заперечення щодо позовних вимог обгрунтовані тим, що надані позивачем розписки про отримання в борг та про повернення коштів відповідач вважає фіктивними, тобто такими, що містять інформацію, яка не відповідає дійсності. мати позивачки [PERSON] , [INFO] , станом на період, коли вона нібито надала позивачці кошти у борг (жовтень 2017 - березень 2018), була пенсіонеркою за віком, в той час була у віці 67 років. До виходу на пенсію, майже протягом свого життя, мати позивачки працювала у Дарницькій районній лікарні технічним працівником, тобто прибиральницею. Батько позивачки [PERSON] , [INFO] , станом на вказаний період, також був пенсіонером за віком, в той час був у віці 68 років. До виходу на пенсію, протягом тривалого часу працював охоронцем. Очевидно, що батьки позивачки разом або мати позивачки окремо не мали достатніх доходів, які б дозволили надати позивачці позику в сумі 1 115 000,00 грн. Сім`я позивачки (сама позивачка і її батьки) за все життя володіли лише одним об`єктом нерухомого майна - однокімнатною квартирою, загальною площею 29,10 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Кожному із них - позивачці [PERSON] , її матері [PERSON] та її батькові [PERSON] - в зазначеній квартирі належало по 1/3 частці. Цю квартиру було продано [PERSON] та її батьками 09.12.2011 року за ціною 33 885,00 грн., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Сама позивачка [PERSON] має середню технічну освіту (закінчила професійно-технічне училище), проте ніде не працювала, власних доходів чи іншого майна не мала. Сам по собі факт державної реєстрації позивачки [PERSON] в якості фізичної особи-підприємця 22 вересня 2023 року і копія декларації про доходи, нібито отримані нею в ІV кварталі 2023 року (в сумі 1 743 038,58 грн.) не підтверджують факту здійснення підприємницької діяльності позивачкою та отримання нею доходів саме в задекларованому нею розмірі. Сама по собі податкова декларація не є беззаперечним доказом обставин здійснення позивачкою підприємницької діяльності та отримання нею доходів у вказаному нею розмірі. Згідно з розписками про отримання грошових коштів у борг позивачка нібито брала в позику грошові кошти в гривні - загалом на суму 1 115 000,00 грн. Всі боргові розписки передбачають надання коштів без відсотків, строком на 7 років, але з поверненням до 08.01.2024 р. Враховуючи, що перша боргова розписка датована 08.10.2007, а остання - 28.03.2018, сім років мали би закінчуватись, відповідно, 08.10.2024 та 28.03.2024. Позивачка в своєму позові зазначає, що було отримано у борг сума еквівалентна 41 900,00 дол. США. А в розписці про повернення грошових коштів, датованій 08.01.2024 р., зазначено, що позивачка [PERSON] повернула грошові кошти в сумі 41 500 дол. США. Водночас, розписки про отримання грошових коштів у борг не містять посилання на еквівалент суми позики в доларах США, а визначають лише суму в гривнях. Враховуючи офіційні курси гривні до іноземних валют, встановлені Національним банком України на дати, зазначені в розписках, загальна сума позики, яку нібито позивачка отримала від своєї матері, становить 1 115 000,00 грн. або еквівалент 41 420 дол. США. Згідно з розпискою, датованою 08.01.2024, позивачка нібито повернула своїй матері грошові кошти в іноземній валюті, а саме 41 500 дол. США. Враховуючи офіційний курс гривні до іноземних валют, встановлений Національним банком України на 08.01.2024 (38,0775 грн./долар США), позивачка нібито повернула своїй матері грошові кошти в сумі, еквівалентній 1 580 216,25 грн., тобто в значно більшій сумі, ніж нібито брала в позику. Відсутні будь-які дані, які підтверджують, що [PERSON] і [PERSON] дійсно укладали договори позики у зазначені в розписках дати; що дійсно відбувалась фактична (реальна) передача коштів від [PERSON] до [PERSON] ; що договори позики укладались (якщо дійсно укладались) з відома і за згодою другого із подружжя - відповідача [PERSON] ; що отримані [PERSON] кошти (якщо вони дійсно отримувались) були витрачені на придбання спірних майнових прав тощо. На дати, в які нібито було складані надані позивачкою розписки (08.10.2017, 17.12.2017, 21.01.2018 та 28.03.2018), їй не було відомо жодних даних про квартиру, спорудження якої було проінвестовано відповідачем за рахунок його особистих коштів. Лише заволодівши цими документами, позивачка [PERSON] змогла довідатись про точні ідентифікуючі ознаки квартири (майнових прав) - її адресу, номер будинку та номер квартири, реквізити договору, дати і суми платежів, здійснених відповідачем на користь управителя ФФБ ПАТ «АКБ «Аркада». Відповідно, розписки, надані позивачкою і датовані 08.10.2017, 17.12.2017, 21.01.2018 та 28.03.2018, не могли бути складені нею раніше, ніж у 2023 році. Відповідач [PERSON] категорично заперечує проти позову [PERSON] , оскільки спірні майнові права набувались ним особисто, за його особисті кошти, в особисту приватну власність. саме відповідач [PERSON] вносив до каси ПАТ «АКБ «Аркада» готівкові грошові кошти за договором No 82783 від 06 жовтня 2017 року про участь у Фонді фінансування будівництва кількома платежами, що підтверджується копіями квитанцій, які позивачка додала до позовної заяви, В усіх цих квитанціях в графі «платник» містяться відомості про особу відповідача - « [PERSON] », зазначено його код (реєстраційний номер) - 2791709933, міститься особистий підпис платника - відповідача [PERSON] . В усіх цих квитанціях наведено призначення платежу наступного змісту: «Внесення коштів за Договором 82783 від 06 жовтня 2017 року про участь у ФФБ на ім`я [PERSON] за рахунок особистих коштів [PERSON] ». Інвестиційний внесок на придбання майнових прав зроблений виключно за рахунок особистих коштів відповідача [PERSON] , які він накопичив до укладення шлюбу - до грудня 2015 року, а також за рахунок коштів, які він отримав від уступки майнових прав на іншу квартиру в цьому ж житловому комплексі, проінвестованих ним раніше. Також 26.11.2024 представник відповідача подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просила визнати право особистої приватної власності [PERSON] на майнові права на об`єкт незавершеного будівництва - на однокімнатну квартиру, загальною площею 70,31 кв.м., розташовану на 16 поверсі в об`єкті будівництва «житлові масиви у Дарницькому районі м. Києва: складова частина об`єкту будівництва житловий будинок [ADDRESS] у складі: Багатоповерхові житлові будинки з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між вул. Б. Гмирі та [ADDRESS] » згідно свідоцтва № [NUMBER] про участь у ФФБ виду А «Патріотика» за програмою ТОВ "Будеолюція" від 28.03.2018. Вказані вимоги обргунтовані тим, що [PERSON] набув вказані майнові права за власні особисті кошти, які належали йому до укладення шлюбу з [PERSON] , а також за рахунок коштів, які він отримав від уступки майнових прав на іншу квартиру в цьому ж житловому комплексі, проінвестовану ним раніше. В період з 01 жовтня 2010 року відповідач [PERSON] працював в якості звукорежисера групи «ВІА Гра», де отримував винагороду - щомісячні виплати, які в середньому складали еквівалент від 1200 до 1750 євро на місяць, а також додатково - щорічні премії в розмірі, еквівалентному сумам від 2000 до 7500 євро (один раз на рік). Всього за час роботи в музичному колективі група «ВІА Гра» [PERSON] за період з 01.10.2010 по 31.12.2015 р. отримав заробітної плати та щорічних премій на загальну суму 1 630 860,00 грн. (що в еквіваленті, враховуючи офіційні курси гривні до іноземних валют, встановлені на відповідні дати отримання заробітної плати і щорічних премій, становило близько 118 550 євро). Із вказаних коштів, отриманих до укладення шлюбу, [PERSON] заощадив суму, достатню на придбання спірних майнових прав і квартири для позивачки (по [ADDRESS] ). В період з 01.01.2016 по 30.06.2016 [PERSON] отримав заробітної плати в загальній сумі 206 390,00 грн. Зазначені обставини підтверджуються довідками групи «ВІА Гра», які в 2016 році [PERSON] надавав до ПАТ «АКБ «Аркада» на підтвердження його власних доходів, джерел придбання майнових прав. Зазначені обставини підтверджуються довідкою групи "ВІА Гра" від 12.07.2016 та дублікатом довідки групи "ВІА Гра" від 15.01.2016, які [PERSON] в 2016 році подавав до ПАТ АКБ "Аркада" на підтвердження того, що майнові права придбаваються ним за рахунок особистих коштів і він має достатній дохід для виконання обов`язків за договором про участь у ФФБ. Ще до укладення шлюбу з [PERSON] , протягом 2014 - 2015 років, відповідач [PERSON] підшукував для себе інвестиційні проекти з будівництва житла, де мав намір проінвестувати спорудження квартири. Він зупинив свій вибір на перспективному на той час житловому комплексі «Патріотика», будівництво якого розпочалось в 2014 році. Спочатку між [PERSON] та ПАТ «АКБ «Аркада» було укладено договір про участь у ФФБ - з метою придбання у власність двокімнатної квартири площею приблизно 54,0 кв.м. в іншому будинку ЖК «Патріотика» - а саме в будинку з будівельним номером [ADDRESS] » В подальшому, на початку жовтня 2017 року, [PERSON] уклав з іншою особою договір уступки майнових прав, згідно з яким передав майнові права на двокімнатну квартиру орієнтовною площею 54,0 кв.м. у житловому будинку № 16 «Асканія» (за ціну, дорожчу, ніж він витратив на її інвестування). За рахунок коштів, які він отримав від уступки майнових прав на квартиру у будинку [ADDRESS] , відповідач [PERSON] зробив перший внесок на придбання спірних майнових прав - щодо однокімнатної квартири [ADDRESS] . Розмір першого внеску на придбання спірних майнових прав [PERSON] , згідно з договором № 82783 від 06 жовтня 2017 року про участь у ФФБ, становив 935 092,18 грн. Подальші внески за вказаним договором [PERSON] також сплачував за рахунок особистих коштів, які він заощадив до укладення шлюбу з [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04.12.2024 прийнято зустрічний позов [PERSON] , залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал». 06.12.2024 подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що з 2014 по 2018 рік позивачка, так як і відповідач, працювала в музичному колективі групи «ВІА Гра» на посаді перукаря-стиліста, і з врахуванням того, що вона мала відповідну освіту, її доходи були вдвічі більші ніж у відповідача. Твердження представника відповідача, що позивачка через відсутність освіти ні де не працювала, не мала ні доходу, ні власного майна, а тому не могла повернути отримані у борг грошові кошти на придбання майнових прав на однокімнатну квартиру, не відповідають дійсності. Стосовно долучених до відзиву відповідачем довідок про нараховану заробітну плату у групі «ВІА Гра», відповідно до яких [PERSON] начебто працює з 01.10.2010 р. на посаді звукорежисера, то по-перше, відповідно до даних Єдиного державного реєстру фізичних осіб- підприємців, ТОВ «Група «ВІА ГРА» зареєстрована 25.12.2012 року, таким чином відомості, що відповідач працює там з 01.10.2010 р., є завідомо неправдивими; по-друге, згідно відомостей того ж Державного реєстру, керівником ТОВ «Група «ВІА ГРА» з моменту реєстрації і по сьогоднішній день є [PERSON] , в той час, як долучені відповідачем довідки підписані невідомою особою [PERSON] ; по-третє, у наданих відповідачем довідках відсутній код ЄДРПОУ юридичної особи, яка їх видала, що взагалі унеможливлює ідентифікацію підприємства- працедавця; по-четверте, форма довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду за цивільно-правовим договором), затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 439 від 26.06.2015 року, і передбачає наявність не тільки відомостей про розмір заробітної плати, а й і відомості про розмір утриманих податків (страхових внесків). У наданих представницею відповідача довідках вказані відомості відсутні, що також вказує на фіктивний характер відомостей стосовно доходу відповідача. 14.12.2024 до суду подані заперечення на відповідь на відзив, де зазначено, що фотографії з учасницями групи «ВІА Гра» в жодному разі не можуть вважатись належними і допустимими доказами роботи позивачки на посаді перукаря-стиліста, а тим більше отримання якихось доходів позивачкою. Позивачка кілька разів була присутньою на концертах музичної групи, з урахуванням того, що її на той час чоловік працював в якості звукорежисера зазначеного музикального колективу, то на його прохання позивачку [PERSON] було представлено учасницям гурту, вона була за лаштунками, спілкувалась з ними поза концертом і, ймовірно, саме тоді і були зроблені надані позивачкою фотографії. Музичний колектив група «ВІА Гра» створено у 2000 році як творчий колектив, який займався творчою, в тому числі концертною діяльністю. Під вказаною назвою (група « [INFO] ») працювало в різні періоди декілька фізичних осіб-підприємців, юридичних осіб. Наприклад, [PERSON] зареєстрований як фізична особа- підприємець з 15.05.2002. Законодавчо на той період не було врегульовано порядок діяльності музичних гуртів, творчих колективів, зазвичай артисти, музиканти, музичні продюсери, інші спеціалісти працювали саме як творчі колективи, отримували доходи від такої спільної діяльності. Розподілом доходів (виплатою винагороди) в групі «ВІА Гра» займались як засновник та головний музичний продюсер групи [PERSON] , так і концертний директор [PERSON] (є концертним директором групи з моменту її створення, з 2000 року). На адвокатський запит третя особа у справі ТОВ «Фінансова компанія «Гарант Капітал» листом від 11.12.2024 за № 11-12/24 повідомила, що 10.10.2017 між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір № 76512/1 про уступку права вимоги. До укладення договору про уступку права вимоги з [PERSON] , за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податку: [NUMBER] ) на підставі Договору про участь у фонді фінансування будівництва № 76512 від 26.07.2016 року, який укладено між ПАТ «АКБ «Аркада» (код ЄДРПОУ 19361386) та [PERSON] , було закріплено майнові права на об`єкт інвестування в наступному об`єкті будівництва: «Житлові масиви у Дарницькому р-ні м. Києва» складова частина об`єкта будівництва - житловий будинок [ADDRESS] з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між [ADDRESS] та [ADDRESS] , вид об`єкту інвестування: квартира, номер об`єкту інвестування: 152, поверх: 13, кількість кімнат: 2, загальна площа: 53,76 кв.м., сума внесених коштів: 921 182,77 грн. Таким чином, 10.10.2017 [PERSON] отримав від [PERSON] кошти за договором про уступку права вимоги в сумі, більшій ніж 921 182,77 грн., і за рахунок цих коштів здійснив перший внесок на інвестування спірної квартири. Відповідно, пояснення і доводи позивачки [PERSON] про те, що спірна квартира оплачена нею за рахунок коштів, отриманих від батьків в позику (за розписками від 08.10, 17.12.2017 та від 21.01, 27.03.2018) не заслуговують на увагу. 23.12.2024 до суду надійшли письмові пояснення представника ТОВ «ФК «Гарант Капітал», в яких зазначено, що за [PERSON] на підставі договору про участь у фонду фінансування будівництва № 76512 від 26.07.2016, який укладено між ПАТ АКБ «Аркада» та [PERSON] , було закріплено майнові права на об`єкт інвестування в наступному об`єкті будівницта: « [INFO] » складова частина об`єкта будівництва - житловий будинок [ADDRESS] з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між [ADDRESS] та [ADDRESS] , вид об`єкту інвестування: квартира, номер об`єкту інвестування: 152, поверх: 13, кількість кімнат: 2, загальна площа: 53,76 кв.м., сума внесених коштів: 921 182,77 грн. В подальшому 10.10.2017 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір № 76512/1 про уступку права вимоги. 06.10.2027 між [PERSON] та банком був укладений договір № 82783 про участь у ФФБ та було закріплено майнові права на об`єкт інвестування в наступному об`єкті будівництва: «Житлові масиви у Дарницькому районі м. Києва» складова частина об`єкта будівництва - житловий будинок [ADDRESS] у складі: Багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між [ADDRESS] та [ADDRESS] , вид об`єкту інвестування: квартира, номер об`єкту інвестування: 149, поверх 16, кількість кімнат 1, загальна площа 70,31 кв.м., сума внесених коштів 1 090110,18 грн. Грошові кошти вносилися [PERSON] частинами. Остання оплата, якою було повністю сплачено об`єкт інвестування, відбулась 28.03.2018. Попереднім управителем ФФБ виду А «Патриотика» за програмою ТОВ «Будеволюція» - АКБ «Аркада» під час укладення договорів про участь у ФФБ не запитувалася у довірителя інформація щодо перебування його у шлюбі. Зазначено, що відповідно до Правил ФФБ виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція», довірителем за договором може були виключно одна особа. Справу просив розглядати без участі ТОВ «ФК «Гарант Капітал». 31.12.2024 представником [PERSON] до суду подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що обставини, які наводяться позивачем у зустрічному позові відповідачкою не визнаються, та вважаються нею надуманими. [PERSON] протягом перебування у шлюбі з [PERSON] мала власний постійний дохід, а після розірвання шлюбу мала такий дохід, який їй дозволив повністю повернути позичені 1 090 110,18 грн за рахунок власних коштів. Ухвалою суду від 29.01.2025 прийнято до розгляду відповідь на відзив на первісну позовну заяву, заперечення на відповідь на відзив на первісну позовну заяву, письмові пояснення третьої особи, відзив на зустрічну позовну заяву та приєднати до матеріалів справи. Витребувано у Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Капітал» договір про участь у фонді фінансування будівництва № 76512 від 26.07.2016, який укладено між ПАТ АКБ "Аркада" та [PERSON] ; платіжні документи (квитанції, приходні касови ордери, банківські виписки тощо), якими підтверджується внесення [PERSON] коштів для участі у фонді фінансування будівництва за договором № 76512 від 26.07.2016, який укладено між ПАТ АКБ "Аркада" та [PERSON] ; договір про уступку права вимоги № 76512/1 від 10.10.2017, який укладено між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 13.02.2025 витребувано у Державної податкової служби України відомості про розмір доходів [PERSON] за період з 2010 по 2018 роки; у Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві відомості з реєстру застрахованих осіб щодо сплати єдиного соціального внеску із доходів [PERSON] за період з 2010 по 2018 роки. У задоволені заяви представника позивача за первісним позовом адвоката Єркіна Максима Миколайовича про виклик свідків відмовлено. Заяву представника відповідача за первісним позовом адвоката Науменко Світлани Борисівни про виклик свідків задоволено частково. Протокольною ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.02.2025 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник підримали позовні вимоги, з підстав, викладених у заявах по суті, просили задовольнити в повному обсязі, проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечували. Представник відповідача Осіпова О.П. в судовому засіданні підтримала зустрічні позовні вимоги, просила їх задоовльнити, у задоволенні первсних позовних вимог просила відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не прибув, в матеріалах справи наявні письмові пояснення на позовну заяву, в яких міститься прохання про розгляд справи у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 22 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] , був зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено відповідний актовий запис № 3479. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва за № 754/5560/23 від 03.07.2023, шлюб між сторонами було розірвано. У період перебування у шлюбі між між ПАТ АКБ «Аркада» та [PERSON] було укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва № 76512 від 26.07.2016, відповідно до якого за [PERSON] , було закріплено майнові права на об`єкт інвестування в наступному об`єкті будівницта: « [INFO] » складова частина об`єкта будівництва - житловий будинок [ADDRESS] з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між [ADDRESS] та [ADDRESS] , вид об`єкту інвестування: квартира, номер об`єкту інвестування: 152, поверх: 13, кількість кімнат: 2, загальна площа: 53,76 кв.м., сума внесених коштів: 921 182,77 грн. 10.10.2017 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір № 76512/1 про уступку права вимоги. 06.10.2027 між ПАТ АКБ «Аркада» та [PERSON] був укладений договір № 82783 про участь у ФФБ та було закріплено майнові права на об`єкт інвестування в наступному об`єкті будівництва: «Житлові масиви у Дарницькому районі м. Києва» складова частина об`єкта будівництва - житловий будинок [ADDRESS] у складі: Багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між [ADDRESS] та [ADDRESS] , вид об`єкту інвестування: квартира, номер об`єкту інвестування: 149, поверх 16, кількість кімнат 1, загальна площа 70,31 кв.м., сума внесених коштів 1 090110,18 грн. На виконання вказаного договору до АКБ «Аркада» були внесені готівкові кошти кількома платежами, що підтверджується копіями квитанцій, а саме: квитанція № 40 від 10.10.2017 - на суму 935 092,18 грн.; квитанція № 16 від 25.10.2017 - на суму 31 413,02 грн.; квитанція № 3 від 18.12.2017 - на суму 16 957,09 грн.; квитанція № 28 від 26.12.2017 - на суму 62 062,98 грн.; квитанція № 18 від 22.01.2018 - на суму 50 023,44 грн.; квитанція № 54 від 28.03.2018 - на суму 15 674,72 грн. 28.03.2018 після оплати 100% вартості майнових прав на квартиру АКБ «Аркада» було видано свідоцтво № 282671 від 28.03.2018 про участь у ФФБ виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція». 28.03.2018 між [PERSON] та АКБ «Аркада» було підписано договір № 82783 про уступку майнових прав на квартиру. Таким чином, за [PERSON] було зареєстровано майнові права на об`єкт інвестування. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. На майно, набуте за час шлюбу, діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведенню. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України)). Відповідно до частин першої, другої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або в позасудовому порядку. Згідно з частинами першою, другою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Стаття 60 СК України містить норму про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними за час шлюбу. Разом з тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі у судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Отже, на майно, набуте за час шлюбу, поширюється презумпція права спільної сумісної власності подружжя, а визнання такого майна особистою приватною власністю дружини чи чоловіка потребує доведення. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, а й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи приписів статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Стаття 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. Головними принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач, є підставою для відмови у позові, а в разі, якщо на тому наполягає відповідач, - для відхилення його заперечень проти позову. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності майна подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Суть поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При ухваленні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, в зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 викладений загальний правовий висновок про те, що статтями 60, 70 СК України, статтею 368 ЦК України передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява одного з подружжя про те, що річ була куплена на її особисті кошти, не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною. Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Встановлено, що спірну квартиру сторонами придбано під час шлюбу, тобто вона являється спільною сумісною власністю, оскільки належними та допустимими доказами презумпцію спільності майна сторони не спростовали, а тому їхні доводи про те, що спірна квартира є особистим майном, є необґрунтованими. Як на підставу заявлених позовних вимог, [PERSON] посилається на те, що нею разом з [PERSON] були отримані у позику від [PERSON] грошових коштів для сплати за квартиру, про що складені розписки, а саме: від 08.10.2017 на суму 970 000,00 грн., на строк 7 років, без відсотків, зі строком повернення до 08.01.2024; від 17.12.2017 на суму 80 000,00 грн., на строк 7 років, без відсотків, зі строком повернення до 08.01.2024; від 21.01.2018 на суму 50 000,00 грн., на строк 7 років, без відсотків, зі строком повернення до 08.01.2024; від 27.03.2018 на суму 15 000,00 грн., на строк 7 років, без відсотків, зі строком повернення до 08.01.2024. Повернення зазначених коштів відбулося 08.01.2024 . Твердження [PERSON] про те, що кошти на оплату за договором про участь у фонду фінансування будівництва № 82783 від 06.10.2017 були отримані у борг у її матері, та у подальшому, після розірвання шлюбу з [PERSON] , на початку січня 2024 року були нею повністю повернути з її особистих коштів, суд вважає недоведеним, оскільки позивачем [PERSON] не було надано до суду оригінал розписки від 08.10.2017 на суму 970 000,00 грн, копія якої міститься в матеріалах справи. Натомість до суду на огляд було надано оригінал розписки, датований також 08.10.2017, однак на суму 1 115 000,00 грн. Крім того, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] не змогла підтвердити факт написання розписок, зазначивши, що вона мати [PERSON] , а тому жодних розписок про позику їй грошей не брала. Посилання [PERSON] на наявність у нього заощаджень до укладання шлюбу з [PERSON] суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до відповідей Державної податкової служби України та Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві у період з 2010 року по 2018 рік інформація про розмір отриманих ним доходів та сплачених єдиних соціальних внесків із доходів відсутня. Також не заслуговують на увагу твердження [PERSON] про те, що перший внесок за спірну квартиру був внесений ним з особистих коштів, які були отримані в результаті укладення договору № 76512/1 про уступку права вимоги за договором про участь у фонду фінансування будівництва № 76512, який укладено між ПАТ АКБ «Аркада» та [PERSON] , оскільки вказаний договір був укладений 26.07.2016, тобто також у період шлюбу. Доказів, що за вказаним договором про уступку прав вимоги, [PERSON] отримав якісь кошти, і що саме ці кошти були сплачені в якості першого взносу за спірну квартиру, матеріали справи не містять. З огляду на наведене, суд відхиляє доводи як [PERSON] , так і [PERSON] про те, що наявними у справі доказами підтверджується факт придбання квартири за їхні власні кошти, а отже позовні вимоги [PERSON] про визнання права особистої власності на майнові права, та зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання права особистої власності на майнові права, не підлягають задоволенню. Разом з тим суд, враховуючи те, що судовий розгляд має бути ефективним, таким, який забезпечить реальний, дієвий та швидкий захист прав та інтересів сторін, унеможливить їх повторне звернення до суду, дійшов висновку про необхідність визнання за кожним із сторін права власності на частину майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва - однокімнатну квартиру, загальною площею (за проектом) 70,31 кв.м., розташовану на 16 поверсі в об`єкті будівництва «житлові масиви у Дарницькому районі м. Києва: складова частина об`єкту будівництва житловий будинок [ADDRESS] у складі: Багатоповерхові житлові будинки з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між [ADDRESS] та [ADDRESS] », згідно свідоцтва № [NUMBER] про участь у ФФБ виду А «Патріотика» за програмою ТОВ «Будеволюція». У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за кожною стороною.

Outcome: partial