Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

в позові вказано «29.08.2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу у Позивачки та Відповідача народилась дитина, син [PERSON] , [INFO] . На день подання цього позову неповнолітній син проживає разом із Позивачкою за адресою: [ADDRESS] , як внутрішньо переміщена особа. 02.10.2012 року Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області у справі № 2107/2674/2012 шлюб між Позивачкою та Відповідачем розірвано. Після розірвання шлюбу Позивачка змінила прізвище із « [PERSON] » на дошлюбне « [PERSON] ». 04.06.2014 року видано виконавчий лист на основі рішення Генічеського районного суду Херсонської області у справі № 653/1193/14-ц, згідно з яким вирішено стягнути із Відповідача на користь Позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів/заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 квітня 2014 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. В свою чергу, листом від 05.06.2024 року за № 32654 Коростишівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області вказано про те, що у даному відділі державної виконавчої служби перебуває на виконанні вищеописаний виконавчий лист у зв`язку із тим, що боржник зі слів матері фактично проживає у [ADDRESS] . Таким чином, 14.07.2019 року державним виконавчим винесено постанову про прийняття виконавчого провадження АСВП 43677449. Фактично Відповідачем із 2014 року і по цей час не сплачуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до відповіді на адвокатський запит, від 03.09.2024 року № 45671 Коростишівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області повідомило на надало розрахунок заборгованості по аліментах по виконавчому провадженню АСВП №43677449, де заборгованість станом на 01.09.2024 року становить 206\~488 грн. 31 коп. Таким чином, оскільки у Відповідача є велика заборгованість по сплаті аліментів, користуючись правом визначеним у статті 196 Сімейного кодексу України, Позивачка зазначає, що неустойка (пеня) щодо заборгованості за сплату аліментів становить 200\~643 грн. 10 коп…». Представник позивача адвокат Микулич І. просив про розгляд без його та позивача участі. Позов підтримували в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановлено процесуальним законом порядку. Причину неявки суду не повідомив. Клопотань щодо реалізації прав до суду не направлено, відзиву та позов та заперечень щодо розрахунку позивача відповідачем не подано. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, рішення у справі (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Оскільки відповідача повідомлено про судовий розгляд у спосіб, що визначений законом, тому правові наслідки за його відсутність в судовому засіданні процесуальним законом повністю покладено на відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено наступні обставини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] , батьками зареєстровано сторін спору. Рішенням від 02 жовтня 2012 року шлюб сторін розірвано. 04.06.2014 року видано виконавчий лист про стягнення з [PERSON] (уродженця м. Генічеськ, Херсонської області, фактичне місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] ) на користь [PERSON] (фактичне місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] )неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] ( [INFO] ) в розмірі частини всіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.04.2014 року до досягнення повноліття. Згідно листа начальника Коростишівського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області заборгованість станом на 01.06.2024 року становить 198408, 21 грн. та надано розрахунок, здійснений начальником Коростишівського відділу ДВС у Житомирському районі Житомирської області. Сума заборгованості становить 206\~488,31 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку пені за прострочення сплати аліментів розмір, провівши арифметичний аналіз розрахунків пені,\~ розмір становить 200\~643,108 грн. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Відповідно до вимог ч. 1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судом окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п. 22 роз`яснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, а тому, при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року по справі № 6-81 цс 13 та 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справах № 6-1477цс15, 6-1477цс15 з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України, пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. При цьому, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць обчислюється в наступний спосіб: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен з прострочених платежів (за кожен місяць). Така правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України по справі № 6-94цс15 від 01 липня 2015 року. Так, відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, відовідач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням процесуальних дій. Суду надано докази прострочення сплати аліментів відповідачем і виниклу у зв`язку з цим заборгованість, яка не оспорюється відповідачем. В свою чергу, в ході розгляду справи відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що прострочення по сплаті аліментів виникло не з його вини, не надано суду доказів на спростування доводів позивача. Відповідач не оспорював виданий державним виконавцем розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, наданий позивачем розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, а також не надав інших розрахунків, а тому позов про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 200 643 гривень 10 копійок обґрунтовано належними правовими підставами. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України вказано, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 1211, 20 грн. на користь держави. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд,-

Outcome: approved