Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вище вказаною позовною заявою, мотивуючи вимоги наступним. 01 травня 2024 року о 13 годині 40 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем «Renault Megane», реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись поблизу будинку №4 по вул. Бердичівське шосе у с. Зарічани Житомирського району Житомирської області порушив вимоги п.п. 2.3 б), 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, проявив безпечність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не врахував дорожню обстановку, під час виникнення небезпеки для його руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити; не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого передньою частиною керованого ним автомобіля зіткнувся із задньою частиною автомобіля «Chery Beat», реєстраційний номер [NUMBER] , який зупинився попереду в попутньому напрямку та мав намір здійснити розворот ліворуч, під керуванням [PERSON] , внаслідок чого останній втратив керування своїм автомобілем та виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем «Audi A8», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок даної ДТП пасажирка автомобіля «Chery Beat» [PERSON] отримала середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. Відтак, будучи власником автомобіля «Audi A8», реєстраційний номер [NUMBER] , який зазнав технічних ушкоджень внаслідок вказаного ДТП, позивач просить суд стягнути з відповідача різницю між вартістю матеріального збитку, сума якого встановлена висновком експерта, та виплаченої суми ПрАТ «СК «Княжа Вієнн Іншуранс Груп» у сумі 1351264,03 грн. Ухвалою суду від 22.11.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального провадження (а.с.66). 31.03.2025 року подано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача наполягає на тому, що факти, викладені у позові, не знаходять свого підтвердження належними та допустимими доказами, а відтак позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. До суду звернувся не власник автомобіля, що вже ставить під сумнів викладені у позові факти, оскільки 16.08.2024 року автомобіль «AUDI А8» з д.н.з. [NUMBER] був проданий відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ МВС №1844, та перереєстрований на іншого власника. На момент судового розгляду автомобіль є відремонтованим, а тому розмір шкоди, визначений у висновку № 06/05/24, не може бути стягнений з відповідача, оскільки такий є припущенням експерта і не підтверджує розміру витрат, які могли бути понесені за фактичний ремонт транспортного засобу (а.с.84-91). Стороною позивача було заявлене клопотання про неврахування наведеної представником відповідача судової притики, оскільки такі висновки не є тотожними та подібними до заявлених позивачем позовних вимог, тому не можуть бути застосовані до даної справи (а.с.109-127). У судовому засіданні представник позивача Грабчук О.В. просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі; просив стягнути кошти саме за завдану шкоду. Позивач наполягав на задоволенні позовних вимогах, підтримав думку свого представника. Представник відповідача - адвокат Яремчук О.В. наголосив, що позов є безпідставним та просять відмовити у задоволенні позовних вимог; розмір збитків вважають не доведеним, а витрати на правничу допомогу завищеними. Відповідач підтримав думку свого представника. Дослідивши матеріали справи та беручи до уваги думки учасників, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що витягом з ЄРДР №12024060400001342 від 02.05.2024 року підтверджується факт вчинення водієм [PERSON] ДТП (а.с.9). Внаслідок судового розгляду, де суд кваліфікував діяння [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України, ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 25.07.2025 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченим, а кримінальне провадження закрите (а.с.7-8). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, дана ухвала є преюдиційною для розгляду даної цивільної справи Житомирським районним судом Житомирської області. Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] підтверджується, що автомобіль "AUDI A8" з д.н.з. [NUMBER] 2017 року випуску зареєстрований за [PERSON] 13.12.2022 року (а.с.10). Відповідно до п.1.6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакцій чинній на час виникнення спірних правовідносин тут і надалі) власниками транспортних засобів є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. На момент вчинення ДТП позивач на законних підставах володів належним йому транспортним засобом «AUDI A8» з д.н.з. [NUMBER] . Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] підтверджується, що автомобіль "RENAUL MEGAN" з д.н.з. [NUMBER] 2014 року випуску зареєстрований за [PERSON] 27.07.2021 року (а.с.11). Згідно висновку експерта №06/25/24 за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля «AUDI A8» з д.н.з. [NUMBER] його ринкова вартість станом на дату ДПТ 01.05.2024 року становила 1511264,03 грн; вартість відновлювального ремонту, з урахуванням ПДВ на запасні частини та метизи, становила 2033411,62 грн; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля становила 953182,49 грн; вартість матеріального збитку становила 1511264,03 грн; ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля становила 558081,54 грн (а.с.12-47). Договором №06/05/24 про організацію взаємовідносин при проведенні оцінки майна від 14.05.2024 року (а.с.48-49), актом виконаних робіт від 29.05.2024 (а.с.50) та платіжною інструкцією №0.0.3650848595.1 від 17.05.2024 року (а.с.51) підтверджується, що [PERSON] було сплачено кошти у сумі 8250,00 грн за проведення транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля «AUDI A8» з д.н.з. [NUMBER] . Листом від 14.05.2024 року [PERSON] інформує [PERSON] про огляд та проведення експертизи щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого йому як власнику автомобіля «Ауді» (р/н [NUMBER] ) у результаті ДТП, що мала місце 01.05.2024 р. близько 13:40 год на автодорозі М-21 «Виступовичі-Житомир-М.Подільський» (поблизу буд.4 по Бердичівському шосе у с. Зарічани Житомирського району Житомирської області за участі автомобілів «Renault Megane» (p/н [NUMBER] , під Вашим керуванням), «Chery Beat» (р/н [NUMBER] , під керуванням [PERSON] ) та автомобілем «Audi» (р/н [NUMBER] , під його керуванням), із вказанням точної дати проведення огляду; дане повідомлення направлено відповідачу засобами поштового зв`язку та було вручено особисто (а.с.52-53). Згідно відповіді ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на адвокатський запит [PERSON] , цивільно-правова відповідальність власника т.з. «RENAUL MEGAN» з д.н.з. [NUMBER] станом на 01.05.2024 року забезпечена ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-215810477; за даним договором страхування страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, 320000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну, - 160000,00 грн, розмір франшизи 0,00 грн (а.с.54). ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було перераховано 160000,00 грн на рахунок [PERSON] (а.с.55). За змістом ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України являється завданням цивільного судочинства. Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитки в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням її речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Власник, права якого порушені, згідно з ч. 3 ст. 386 ЦК України, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України). За приписами ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини першої статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 1188 ЦК України). Частиною першою статті 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно зі статтею 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Порядок визначення розміру шкоди викладено у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (далі - Методика), вимоги якої є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень (пункт 1.3). Пунктами 2.3. та 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.200 № 1335/5/1159) визначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно з пунктом 7.17 Методики, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ. З висновку експерта №06/05/24 вбачається, що відповідно до розрахунку вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників становить 953182,49, а ринкова вартість досліджуваного КТЗ становить 1511264,03 грн, отже С>Сврз, відтак вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу не перевищує ринкову вартість. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо стягнення судових витрат суд приходить до наступного. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Вимоги до форми та змісту договору про надання правової допомоги, закріплено статтею 27 зазначеного Закону. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами з наданням, зокрема, розрахунків (калькуляції) вартості кожної окремо наданої послуги, з урахуванням її складності та обсягу, а не лише визначення загальної вартості наданої правової допомоги. Згідно положень п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 26000,00 грн, які підтверджуються: договором (угодою) про надання правничої допомоги №11/11/1 від 11.11.2024 року (а.с.56-57), актом сплати коштів клієнтом адвокату (а.с.58), свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №685 (а.с.59), ордером на надання правничої допомоги (зворот а.с.59), попереднім (орієнтовним) розрахунком понесених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи на момент подачі позовної заяви до суду (а.с.60). Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17. При викладених обставинах, дослідивши матеріали даної справи, суд вважає заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу неспівмірним зі складністю справи; часом, витраченим адвокатом; обсягом наданих послуг, вважає достатнім і співмірним розмір витрат правничої допомоги у сумі 15000,00 грн. Водночас, згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Договором №06/05/24 від 14.05.2024 "Про організацію взаємовідносин при проведенні оцінки майна" (а.с. 48-49), актом виконаних робіт від 29.05.2024 (а.с. 50) та платіжною інструкцією від 17.05.2025 року (а.с. 51) підтверджуються витрати [PERSON] на залучення експерта для дослідження автомобіля "AUDI A8" з д.н.з. [NUMBER] 2017 року випуску у сумі 8250,00 гривень. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача 8250,00 гривень витрат, пов`язаних із залученням експерта. Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вказані витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. З огляду на вищевикладене, суд стягує з відповідача витрати по оплаті судового збору у сумі 13512,65 грн та витрат, пов`язаних із залученням експерта, у сумі 8250,00 грн.

Outcome: approved