Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Приморської державної\~нотаріальної контори\~у місті\~Одеса та Виконавчого комітету\~Одеської міської\~ради про скасування обтяження та вилучення запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна під реєстраційним номером обтяження № 8148663 на житловий будинок [ADDRESS] , здійсненого 04 листопада 2008 року реєстратором: Перша Одеська державна нотаріальна контора на підставі рішення Виконкому міста Одеси від 17.04.1975 за № 198. В обґрунтування заявлених вимоги позивачка вказувала на те, що [PERSON] за рішенням виконкому виділена земельна ділянка [ADDRESS] для індивідуального будівництва, побудований будинок прийнято в експлуатацію та видано свідоцтво про право власності на житловий будинок. 17 квітня 1999 року [PERSON] подарував вказаний будинок [PERSON] , яка 29 листопада 2005 року подарувала його [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі із вищевказаного житлового будинку, позивачка як його дружина звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може через наявність заборони, зареєстрованої Першою одеською державною нотаріальною конторою 04 листопада 2008 року, на підставі Рішення Виконкому міста Одеси від 17 квітня 1975 року за №198. У вказаному рішенні виконавчого комітету зазначено, що для здійснення будівництва дороги по [ADDRESS] та інженерних мереж виконком дозволив Управлінню капітального будівництва здійснити знесення малоцінних одноповерхових житлових будівель, які потрапили у зону забудови, зокрема і житловий будинок [ADDRESS] . У списку громадян доданому до рішення, вказано, що власниками вищевказаного будинку є [PERSON] та [PERSON] . Крім того, за додатковою інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 04 грудня 2024 року наявна додаткова інформація щодо архівних даних заборони, за якою датою виникнення заборони є 17 квітня 1975 року, тоді як спірний житловий будинок був прийнятий в експлуатацію лише у 1997 році. Тому позивачка\~вважає,\~що архівна\~заборона не\~стосується спірного\~житлового будинку,\~на теперішній\~час відсутні обставини, які слугували для застосування заборони відчуження нерухомого майна, а її наявність перешкоджає їй у реалізації спадкових прав. Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси [PERSON] від 09 січня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Рішенням Вищої ради правосуддя № 541/0/15/25 від 18 березня 2025 року [PERSON] звільнено з посади судді Суворовського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку. 03 квітня 2025 року справу прийнято до провадження суддею Суворовського районного суду м. Одеси Середою І.В. Сторони у засідання 16 липня 2025 року не з`явилися, про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, підтриманні позовних вимог та згоди на заочний розгляд справи. В матеріалах справи є заява відповідача Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі про розгляд справи у їх відсутності, в якій також не заперечували проти задоволення позову. Відповідач - Виконавчий комітет Одеської міської ради свого представника у судове засідання не забезпечив, із клопотаннями до суду не звертався, відзив на позов не надавав. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено,\~що 28 серпня 1998 року розпорядженням Суворовської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради № 977 затверджено акт прийняття в експлуатацію домоволодіння [ADDRESS] . Під час прийняття вказаного рішення комісія встановила, що земельна ділянка № [NUMBER] виділена для індивідуального будівництва рішенням Суворовського районного виконавчого комітету [PERSON] . 17\~квітня 1999\~року між\~ [PERSON] та\~ [PERSON] уклали\~договір дарування\~житлового будинку\~ [ADDRESS] ,\~що складається\~з однієї\~кам`яної будівлі\~житловою площею\~127,3\~кв.\~м,\~зазначеної на\~схематичному плані\~літ.\~«А» та\~огорожі за\~№1-3,\~які розташовані\~на земельній\~ділянці площею\~600\~кв.\~м.\~Вищевказаний договір\~посвідчений державним\~нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори Туйск Фаїною Леонтіївною бланком серії АВА №151885. В договорі дарування зазначено, що [PERSON] отримав Свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 08 вересня 1998 року за №2-1323, право власності за [PERSON] було зареєстроване в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації в книзі №251 на сторінці №192 за № 40307. У свою чергу 29 листопада 2005 року [PERSON] подарувала [PERSON] вищевказаний житловий будинок на підставі договору дарування № 5721 від 29 листопада 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю. 23 грудня 2005 року у КП «ОМБТІ та РОН» за [PERSON] зареєстровано право власності на об`єкт дарування за № 40307 у книзі 251-192. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, в тому числі із житлового будинку [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги за законом після йогоь смерті є дружина [PERSON] . На підставі заяви позивачки про прийняття спадщини приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Джулай С.В. заведена спадкова справа № 65/2019. У ході оформлення спадкової справи приватним нотаріусом було виявлено наявність обтяжень об`єктів нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме заборону (архівний запис) за № 8148663, зареєстровану Першою одеською державною нотаріальною конторою 04 листопада 2008 року на підставі Рішення Виконкому міста Одеси від 17 квітня 1975 року за № 198. За відомостями Одеського державного нотаріального архіву у матеріалах архівного фонду справ Першої одеської державної нотаріальної контори, яка 28 вересня 2017 року була ліквідована, переданих на державне зберігання за 1975 рік є рішення виконавчого комітету Одеської міської Ради депутатів трудящих від 17 квітня 1975 року № 198, на підставі якого Першою одеською державною нотаріальною конторою зареєстровано заборону відчуження нерухомого майна за № 8148663. У вказаному рішенні виконавчого комітету Одеської міської Ради депутатів трудящих зазначено, що для здійснення будівництва дороги по вул. Зеленій та інженерних мереж Ш-3-2 в с. Котовського, виконком Одеської міської Ради депутатів трудящих вирішив дозволити Управлінню капітального будівництва виконкому здійснити знесення малоцінних одноповерхових житлових будівель, які потрапляють у зону забудови за адресами, що включає житловий будинок [ADDRESS] . До рішення прикріплений Список громадян, які проживають за адресами вказаними у рішенні виконавчого комітету, в якому власниками домоволодінь, що знаходяться на ділянці [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . Станом на 04 грудня 2024 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна з`явилася додаткова інформація щодо архівних даних заборони (архівного запису) № 8148663: архівний номер - 20216ODESSA1, архівна дата - 26.02.1998, дата виникнення - 17.04.1975, № реєстра: 3651 1, внутр. № 7С01163B23EF4F305640. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу\~ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Статтею 318 ЦК України\~встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, судом встановлено, що оспорювана заборона виникла 17 квітня 1975 року стосовно будинку [ADDRESS] , власниками якого є [PERSON] та [PERSON] , проте [PERSON] закінчив будівництво будинку [ADDRESS] , та прийняв його в експлуатацію лише в 1997 року, що підтверджується розпорядженням № 977 від 28 серпня 1997 року та свідоцтвом про право власності на житловий будинок №2-1323 від 08 вересня 1998 року. Тому вищевказана архівна заборона не може стосуватися житлового будинку, право власності на яке перейшло у порядку спадкування до позивачки, та на сьогоднішній день відсутні обставини, які є підставою для застосування заборони відчуження нерухомого майна. Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності суд вважає, що зазначений арешт порушує законні права позивачки та перешкоджає їй у реалізації права на спадкування, скасувати його в іншому порядку неможливо, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. Вимоги позивачки про вилучення запису про арешт з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, не можуть бути задоволені, оскільки саме судове рішення про скасування обтяження відповідно до ст.26 Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" є підставою для вилучення запису про арешт, тобто, ця вимога стосується порядку виконання рішення, яка реалізується державним реєстратором.

Outcome: partial