Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

У липні 2024 року з Шевченківського районного суду м. Запоріжжя до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з онуками шляхом встановлення порядку участі у вихованні онуків. [PERSON] в особі представника адвоката Коломоєць Ірини Василівни звернувся до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого вказав, що є батьком [PERSON] . Останній перебував у шлюбі з [PERSON] . Шлюб було розірвано 05.07.2021 рішенням Шевченківського районного суду м.\~Запоріжжя по справі №\~3365/3365/21. Від шлюбу у [PERSON] і Вакутіної Лілії народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . До розірвання шлюбу батьків діти проживали разом зі своїми батьками їх батьків за адресою місця проживання позивача: [ADDRESS] . Син позивача [PERSON] на час подання позову перебував у лавах Збройних Сил України. У зв`язку з тим, що син позивача перебував на військовій службі, між позивачем та відповідачкою виник спір з приводу спілкування з дітьми, відповідачка створює перешкоди позивачу у спілкуванні з онуками. Так, через воєнний стан у березні 2022 року відповідачка з дітьми виїхала до Польщі. Саме тоді позивач в останній час спілкувався з онуками. Після повернення невістки та онуків в Україну позивач допомагав відповідачці облаштувати її житло та короткий час бачив онуків, але не спілкувався з ними. Невдовзі відповідачка змінила місце проживання, заблокувала позивача у своєму телефоні та в телефоні дітей. Інколи відповідачка телефонувала позивачу з проханням надати матеріальну допомогу, однак, місце проживання дітей не повідомляла, спілкуватися з дітьми не дозволяла. Позивач бажає спілкуватися з онуками. Спроби добровільно\~вирішити з\~відповідачкою питання\~щодо участі\~дідуся у\~вихованні та\~спілкуванні з\~онуками залишилися\~без результату.\~Посилаючись на\~порушення своїх\~прав,\~позивач просив\~суд зобов`язати\~ [PERSON] не\~чинити перешкоди\~у спілкуванні\~ [PERSON] з\~онуками[PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , встановивши такий графік зустрічей та участі дідуся у вихованні онуків: -надавати можливість діду [PERSON] ( [INFO] ., РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ) вільно спілкуватись із онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 08:00 год. до 20:00 год. телефонним зв`язком або в режимі відеозв`язку через мережу Інтернет (Telegram, Viber, WhatsApp та інші застосунки) без присутності матері; -встановити систематичні побачення [PERSON] з онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щоп`ятниці з 15.00 годин, з ночівлею до 17.00 годин суботи, за місцем проживання дідуся, з правом відвідування культурних, розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків, без присутності матері; -встановити [PERSON] побачення щороку, у день його народження з онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у позашкільний час з 12.00 до 20:00 год. без присутності матері; -встановити [PERSON] побачення щороку, у день народження онуків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у позашкільний час з 16.00 до 18:00 год. без присутності матері; -щороку у період канікул онуків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надати діду [PERSON] додатковий день побачень із ночівлею, без присутності матері; -надати можливість щороку у період літніх канікул онуків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , діду [PERSON] , протягом тижня виїздити разом із внуками до місць оздоровлення, без присутності матері; -в разі зміни фактичного місця проживання дітей зобов`язати [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , [ADDRESS] ) письмово та усно повідомляти [PERSON] про фактичне місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за три дні до визначеного дня для їх спілкування. Ухвалою судді від 29.07.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку загального позовного провадження, сторонам встановлені строки для подання заяв по суті справи. Відповідачка в особі представника адвоката Мєркулова В.О. надала суду відзив на позов, зазначивши, що у позові не доведений належними доказами факт встановлення нею перешкод у спілкуванні дітей з дідусем. Відповідачка зазначила, що дочка [PERSON] , яка майже досягла 13 років, не бажає спілкуватися з дідусем та бабусею, пояснюючи це дискомфортом при спілкуванні та постійним тиском з боку дідуся та бабусі, які намагаються вплинути на переїзд онуки на постійне місце проживання до них. Молодший брат [PERSON] ніколи не жив з дідусем та бабусею, але, намагаючись наслідувати старшу сестру, також відмовляється спілкуватися з дідом та бабусею. Стосовно запропонованого способу участі дідуся у спілкуванні з онуками без участі матері та за місцем проживання позивача відповідачка зазначила, що категорично не погоджується з такими вимогами позивача, обґрунтовуючи це тим, що через систематичні повітряні тривоги діти відчувають себе у безпеці тільки з матір`ю. Дідусь, у свою чергу, не зможе забезпечити дітям належний рівень психічного спокою, оскільки діти не відчувають до дідуся довіру. Також відповідачка висловила незгоду із вимогою позивача на встановлення такого способу спілкування з онуками як щоденне спілкування з 08:00 год. до 20:00 год. телефонним зв`язком або в режимі відеозв`язку через мережу Інтернет (Telegram, Viber, WhatsApp та інші застосунки) без присутності матері, вважаючи, що діти не можуть витрачати увесь час з 08 години до 20 години на спілкування з дідусем, оскільки у цей час [PERSON] має, зокрема, відвідувати заняття у ліцеї, а [PERSON] потребує догляду матері протягом дня. Натомість, такий спосіб спілкування свідчить про намагання дідуся втрутитися та контролювати життя онуків та самої відповідачки. Ухвалою суду від 16.10.2024 задоволено клопотання представника позивача адвоката Коломоєць І.В. про виклик свідків [PERSON] та [PERSON] . Також вказаною ухвалою частково задоволено клопотання представника відповідача адвоката Мєркулова В.О. про виклик та допит у якості свідка [PERSON] , постановлено викликати у судове засідання [PERSON] для заслуховування її думки з приводу спору щодо усунення перешкод у спілкуванні дідуся з онуками, у задоволенні клопотання представника відповідача про допит [PERSON] у якості свідка відмовлено. Ухвалою суду від 25.11.2024 у справі закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду. Ухвалами суду від 30.04.2025, 15.05.2025, 16.06.2025 розгляд справи відкладався, явка відповідача у судове засідання визнавалася обов`язковою. У судовому засіданні 15.07.2025 позивач [PERSON] висловив згоду із запропонованим районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району як органом опіки та піклування способом участі дідуся у вихованні та спілкуванні з онуками, просив позов задовольнити з урахуванням домовленостей, які досягнуті під час судового засідання з відповідачкою. Представник позивача\~адвокат Коломоєць\~І.В.\~просила позов\~задовольнити з\~урахуванням взаємних\~поступок сторін,\~досягнутих під\~час розгляду\~справи,\~а саме,\~зобов`язати [PERSON] \~не чинити\~перешкоди у\~спілкуванні [PERSON] \~з онуками[PERSON] та [PERSON] , встановивши такий графік зустрічей та участі дідуся у вихованні онуків: -надавати можливість діду [PERSON] вільно спілкуватись із онуками [PERSON] та [PERSON] з 17:00 год. до 20:00 год. телефонним зв`язком або в режимі відеозв`язку через мережу Інтернет (Telegram, Viber, WhatsApp та інші застосунки) без присутності матері; -встановити систематичні побачення діду [PERSON] з онуками [PERSON] та [PERSON] щотижня по суботам з 10.00 год. до 13.00 год. за попередньою домовленістю з правом відвідування дитячих розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків у присутності матері дітей [PERSON] ; -встановити [PERSON] побачення щороку, у день його народження, [INFO] , з онуками [PERSON] та [PERSON] у позашкільний час з 12.00 до 20:00 год. у присутності матері; -встановити [PERSON] побачення щороку, у день народження онуків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у позашкільний час з 16.00 до 18:00 год. у присутності матері; -щороку у період канікул онуків [PERSON] та [PERSON] надати діду [PERSON] будь-який додатковий день побачень без ночівлі у присутності матері; -в разі зміни фактичного місця проживання дітей зобов`язати [PERSON] письмово та усно повідомляти [PERSON] про фактичне місце проживання [PERSON] та [PERSON] за три дні до визначеного дня для їх спілкування. Відповідачка у судовому засіданні зазначила, що загалом не бажає спілкування дідуся зі своїми дітьми, але, розуміючи, що позивач має право на спілкування з онуками, погоджується на його зустрічі з дітьми лише у присутності матері, воліє зменшити період часу, протягом якого позивач має можливість спілкування з онуками у телефонному режимі та за допомогою мережі Інтернет, заперечує проти надання можливості позивачу виїжджати з онуками у період літніх канікул до місць оздоровлення. Представник відповідача у судовому засіданні просив задовольнити позов з урахуванням доводів відповідачки. Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив вирішити справу з урахуванням прав і інтересів дітей, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування від 22.11.2024 № 22.04/01-34-868. Позивач відмовився від допиту свідків. З урахуванням досягнення сторонами компромісу у вирішенні спору представник відповідача задля недопущення психічного навантаження [PERSON] просив суд не викликати у судове засідання дочку відповідачки. Позивач та представник позивача не наполягали на виклику [PERSON] у судове засідання. У судовому засіданні 15.07.2025 відкладено ухвалення та проголошення судового засіданні на 25 липня 2025 року. У судове засідання 25.07.2025 учасники справи не з`явилися, надали заяви про проведення зсідання за їх відсутності. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню частково, виходячи з такого. Згідно з ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~81 ЦПК України\~кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються\~главами першою та тринадцятою СК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються вказані правовідносини. Судом встановлено, що позивач є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 12). [PERSON] відповідно до посвідчення від 16.08.2023 № [NUMBER] є учасником бойових дій (а.с. 12). Згідно з довідкою військової частини [NUMBER] від 04.03.2022 № 137 солдат [PERSON] перебував на військовій службі у зазначеній частині з 27.02.2022 (а.с. 19). Останній перебував у шлюбі з [PERSON] . Шлюб було розірвано 05.07.2021 рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі №\~3365/3365/21 (а.с. 15-17). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 13). Також [INFO] у зазначених осіб народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 14). Як вбачається з листа Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 2024 року № В-007 за місце проживання позивача ( [ADDRESS] ), крім позивача, зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На даний час відповідачка з дітьми проживає в орендованій квартирі за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором оренди приміщення від 12.08.2024 (а.с. 95-98). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.02.2025 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] у селі Новопіль Волноваського району Донецької області. Для оформлення та отримання пільг дітям загиблого військовослужбовця відповідачка звернулася до Запорізького міського центру соціальних служб, працівниками якого у подальшому були складені акт оцінки потреб сім`ї (особи) від 07.05.2025 № 328 та копія висновку до зазначеного акта. Зазначений акт оцінки потреб сім`ї (особи) від 07.05.2025 № 328 складений за місцем проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В акті зазначено, що разом з відповідачкою, яка тимчасово не працює, проживають донька [PERSON] , яка є ученицею 7-го класу ліцею «Вибір», та син [PERSON] , який садочок не відвідує (а.с. 191-193). Як вбачається з Акта оцінки потреб сім`ї (особи), [PERSON] виявляє страх, тривожність під час повітряних тривог, вибухів, ховається подалі від вікон. Зі слів дитини, не хоче спілкуватися з бабусею та дідусем. Як пояснила мама, дитина не бажає спілкуватися через судові спори з дідусем та бабусею по чоловічій лінії стосовно спілкування з онуками. Аналогічні відомості зазначені працівниками Запорізького міського центру соціальних служб в акті і стосовно [PERSON] . Відповідно до висновку оцінки потреб сім`ї до Акта оцінки потреб сім`ї (особи) від 07.05.2025 № 328 діти зазнали психологічного насилля, а саме, моральних страждань внаслідок воєнної агресії на території України, що не потребує доведення (а.с. 194). Оскільки між сторонами у справі не було досягнуто згоди у визначенні способу спілкування дітей, то 22.11.2024 районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району як органом опіки та піклування було надано висновок № 22.04/01-34-868 (а.с. 128-130). Висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району як органу опіки та піклування сторонами не оскаржувався. Згідно з вказаним висновком орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити способи участі дідуся [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітніми онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які мешкають з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а саме: -надати можливість діду [PERSON] вільно спілкуватися з онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щоденно у проміжок часу з 17.00 год. до 19.00 год. телефонним зв`язком або в режимі відеозв`язку через мережу Інтернет (Telegram, Viber, WhatsApp та інші застосунки); -встановити систематичні побачення діду [PERSON] з онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щотижня по суботам з 10.00 год. до 13.00 год. за попередньою домовленістю з правом відвідування дитячих розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків у присутності матері дітей [PERSON] , [INFO] . Також висновком рекомендовано [PERSON] та [PERSON] після засідання комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради в приміщенні районної адміністрації обмінятися номерами телефонів для подальшого спілкування діда з онуками у відповідності до встановлених комісією вищезазначених способів участі у спілкуванні. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей 1989 року, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 12-15 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою). На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошено у практиці ЄСПЛ, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~та положень\~Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року\~(Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі "Нойлінгер і Шурук проти Швейцарії", п. 135; Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", п. 100; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року "М. С. проти України", п. 77). На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8\~статті 7 СК України\~та у\~статті 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до\~ст.\~257\~СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Статтею 263 СК України\~визначено, що спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до\~ст. 159 СК України. Відповідно до\~ст. 159 СК України\~якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участь одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Із системного тлумачення вказаних статей Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, ст.ст. 7, 141, 159\~СК України\~випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 р. року по справі «Хант проти України»). Отже інтереси дитини, за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків та інших осіб. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»\~дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Звертаючись до суду із зазначеним позовом позивач вказував на те, що відповідач порушує його право на спілкування та виховання онуків, а тому просив суд зобов`язати відповідача усунути зазначені перешкоди. При вирішенні даної позовної вимоги суд звертає увагу на те, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частина восьма\~статті 7 СК України). Частинами 1, 2\~ст. 257 СК України\~визначено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення\~статті 257 СК України\~свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до\~статті 159 цього Кодексу\~(стаття 263 СК України). Тлумачення\~статті 159 СК України\~свідчить про те, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга\~статті 159 СК України). Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина п`ята та шоста\~статті 19 СК України). Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд звертає увагу на те, що задоволення вимоги про зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з онуком можливе лише у разі наявності таких перешкод з боку відповідача. В процесі судового розгляду суд дійшов висновку, що відповідачка дійсно чинить перешкоди з приводу спілкування позивача із онуками, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідачка не бажає, щоб позивач спілкувався з дітьми через непорозуміння, що сталися під час спільного її проживання з чоловіком [PERSON] .. Що стосується позовних вимог щодо встановлення способів участі позивача у вихованні та спілкуванні із онуками, то суд зазначає таке. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8\~статті 7 СК України\~та у\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Відповідно до\~статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Європейського Суду як джерело права. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13, у справі «М. С. проти України» та у рішенні ЄСПЛ від 16 липня 2015 року № 10383/09, § 100 «Мамчур проти України», ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Положення\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються у тому числі і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (Рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, п. 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (Рішення ЄСПЛ «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, п. 82). Згідно зі\~статтею 257\~СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Тлумачення частини другої та третьої\~статті 257 СК України\~свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до\~статті 263 СК України, спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до\~статті 159 СК України. У\~статті 159 СК України\~зазначено, що суд визначає способи участі у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця проживання, тощо), місце та час спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі, стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване\~статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідусями, бабусями та онуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Тривалість часу, проведеного дитиною з бабусею чи дідусем, може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що баба, дід мають право на особисте спілкування з онуками, а мати не має права перешкоджати їх спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У пункті 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України»\~роз`яснено, що при розгляді вимог про визначення порядку участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними того з батьків, який проживає окремо від них, порядку спілкування діда й баби з онуками, якщо батьки не підкоряються рішенню органів опіки і піклування з цих питань, спорів між батьками про місце проживання дітей, вимог про відібрання батьками дітей в інших осіб, про позбавлення або поновлення батьківських прав та інших спорів, пов`язаних із вихованням дітей, обов`язковими є наявність письмового висновку органів опіки та піклування та їхня участь у судовому засіданні. В ході розгляду справи було встановлено, що за висновком органу опіки та піклування було визнано доцільним надати можливість діду [PERSON] вільно спілкуватися з онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щоденно у проміжок часу з 17.00 год. до 19.00 год. телефонним зв`язком або в режимі відеозв`язку через мережу Інтернет (Telegram, Viber, WhatsApp та інші застосунки); встановити систематичні побачення діду [PERSON] з онуками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щотижня по суботам з 10.00 год. до 13.00 год. за попередньою домовленістю з правом відвідування дитячих розважальних закладів, парків, дитячих майданчиків у присутності матері дітей [PERSON] , [INFO] . Суд погоджується з висновком районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 22 листопада 2024 року, оскільки вважає, що наявні у справі докази та надані сторонами пояснення в своїй сукупності свідчать про те, що в добровільному порядку сторони в повному обсязі не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування дідуся із онуками. При визначенні способу участі баби та діда у вихованні онука, з метою забезпечення позитивного психоемоційного стану дітей, у відповідності до вимог та норм\~СК України суд враховує вік та стан здоров`я дітей, їх щотижневий розпорядок дня, індивідуальні потреби дітей відповідно до їх віку, їх особисту прихильність, стосунки усередині родини (конкретними родичами), а також законодавчо закріплені права батьків та інших родичів брати участь у вихованні дитини. При вирішенні позовних вимог в цій частині, суд враховує, що відносини між сторонами емоційно напружені, а тому суд виходить із того, що особисті конфлікти між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, через що має бути визначений спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні малолітніх онуків, що не суперечить інтересам дітей. При цьому суд наголошує, що законодавством передбачено право бабусі та дідуся на участь у вихованні онуків. Суд, реалізуючи повноваження щодо сприяння сторонам у вирішенні спірних питань, вважає за потрібне зазначити, що сторони перш за все в інтересах самих дітей повинні докладати спільних зусиль для досягнення порозуміння та налагодження відносин між собою, що у наслідку матиме позитивний вплив на дітей та їх виховання. Вимоги позивача про їх участь у вихованні та спілкуванні з онуками суд вважає обґрунтованими, проте, бажаний спосіб такої участі не у повній мірі відповідає інтересам дітей та призведе до порушення балансу рівності прав всіх членів сім`ї на участь у вихованні дитини. Визначаючи часи спілкування дідуся з онуками, беручи до уваги перебування дітей у напруженому стані через воєнні дії російської федерації в Україні, враховуючи відсутність спілкування дітей з позивачем довгий час, суд вважає, що присутність матері під час зустрічей позивача з дітьми сприятиме перебуванню дітей у цей час у спокійному та стійкому середовищі та буде позитивно впливати на їх психоемоційний стан. Крім того, в ході розгляду справи судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача з онуками буде перешкоджати нормальному їх розвитку, у зв`язку з чим суд доходить переконання, що спілкування позивача з дітьми буде сприяти повноцінному вихованню останніх, їх розвитку, задоволенню життєво важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю як матері, так і дідуся, що забезпечить їх виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Надаючи оцінку запропонованому позивачем графіку його участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, суд доходить висновку про те, що з урахуванням віку дітей, стану їх здоров`я та інтересів, відсутності протиправних дій дідуся стосовно онуків, бажання бачитися та піклуватися про них, правильним буде визначити порядок участі дідуся у вихованні та спілкуванні з малолітніми онуками, дотримуючись рекомендацій, наданих встановленим районною адміністрацією Запорізької міської ради по Шевченківському району як органом опіки та піклування від 22.11.2024, з урахуванням досягнутих під час судового засідання домовленостей сторін. Відмовляючи позивачам у задоволенні інших вимог в частині бажаного графіку спілкування та виховання дитини, суд вважає за необхідне вказати, що встановлення такого способу участі у спілкуванні з дітьми (побачення без присутності матері, можливість ночівлі дітей за місцем проживання дідуся, можливість проведення тривалого відповіднику без присутності матері) з огляду на їх вік, характер відносин між сторонами, усталений режим дня та відпочинку дітей, є недоцільним, та не буде відповідати інтересам малолітніх дітей та порушить збалансованість участі матері та дідуся в їх вихованні. Підсумовуючи зазначене, суд вважає, що визначений судом спосіб участі дідуся у вихованні онуків та спілкуванні з ними у повній мірі відповідає інтересам як дідуся, так і онуків, а також є достатнім для забезпечення участі дідуся у процесі виховання онуків. Окремо суд вважає за необхідне звернути уваги на те, що матері дитини та дідусю слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дитини та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного рівномірного спілкування матері та дідуся з онуками. Ураховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги закріплене у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України право на спілкування дідуся із онуками та участь у їх вихованні, бажання позивача брати участь у вихованні та спілкуванні з онуками, суд вважає, що з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини наявні підстави для визначення порядку участі позивачів у спілкуванні дітей, однак, за визначеним судом графіком, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому суд роз`яснює, що сторони не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, з урахуванням вікових змін, розвитку та потреб дитини, що буде відповідати її інтересам. Відповідно до\~ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року №\~63566/00, § 23). Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У зв`язку з відмовою позивача від стягнення судових витрат з відповідачки суд питання розподілу судових витрат не вирішує.

Outcome: partial