Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач [PERSON] звернулась до суду із вимогами про скасування акту № 1/24 про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 29.01.2024 року, за формою НТ, затверджений 29.01.2024 року в.о. директора комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня№ 9» Запорізької міської ради. В позовній заяві зазначає, що з 1979 року до 22.05.2024 року працювала на посаді медичної сестри кабінету функціональної діагностики КНП «Міська лікарня№ 9». 29.01.2024 року, перебуваючи на робочому місці, впала на мокрій підлозі та отримала консолідований перелам правої плечової кістки. Була доставлена до травмпункту лікарні, а після направлена до стаціонару. При цьому документи про нещасний випадок на виробництві складені не були. Вважає, що в порушення норм законодавства відповідачем складено акт про нещасний випадок невиробничого характеру, із посиланням на той факт, що 29.01.2024 року [PERSON] на роботі не знаходилась, оскільки була у відпустці без збереження заробітної плати строком на один день. Позивач заперечує ці обставини, наполягає що перебувала на роботі, заява про відпустку надана відповідачем нею не підписувалась. В день отримання травми була присутня на інструктажі з охорони праці та пожежної безпеки, що проводився з працівниками Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня№ 9» Запорізької міської ради. ЇЇ присутність на роботі 29.01.2024 року також можуть підтвердити чисельні свідки, в тому числі працівники Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня№ 9» Запорізької міської ради. Відповідач проти позову заперечив у повному обсязі. Стверджує, що позивач на роботі 29.01.2024 року не була, оскільки знаходилась у відпустці, що підтверджується наказом про надання відпустки без збереження заробітної плати від 29.01.2024 року № 116/04-03 к/тр. Травма отримана нею сталась не під час здійснення своїх трудових обов`язків, а відтак є невиробничою і відповідно ним правомірно складено акт за формою НТ. Інструктаж на який посилається позивач відбувся не 29.01.2024 року, а 28.01.2024 року, що підтверджується записом у відповідних журналах. В підтвердження своєї позиції посилається на низку медичних документів складених в процесі лікування [PERSON] де зазначено, що нещасний випадок відбувся поза межами робочого місця - на вулиці, коли остання йшла по справах у свій вихідний день. Відповідно до вищезазначених обстави відповідач в межах наданих повноважень склав акт саме за формою НТ- нещасний випадок невиробничого характеру. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю Третя особа -Південно-Східне міжрегіональне управляння Державної служби з питань праці у поясненнях наданих суду зазначає, що розслідування нещасних випадків на виробництві проводиться відповідно до Порядку № 377, але згідно наданих відповідачем документів , позивач в день коли стався нещасний випадок на роботі не знаходилась (перебувала у відпустці), а відтак травма є невиробничою і підстави для проведення перевірки відсутні. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 30.01.2025 року відкрито провадження у справі. 13.05.2025 року представником позивача подано заяву про виклик свідка. Просить викликати та допитати у якості свідків наступних осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ці особи, на думку позивача можуть підтвердити факт її перебування на робочому місці 29.01.2024 року. Ухвалою суду від 11.04.2025 року задоволено клопотання позивача про призначення судової почеркознавчої експертизи. В подальшому, прийнявши відмову [PERSON] від експертизи, суд ухвалою від 23.05.25 поновив провадження у справі. У судовому засіданні, яке відбулось 22.07.2025 року суд, після судових дебатів, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в судовому засіданні 28.07.2025 року. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. Позивач [PERSON] з 1979 року до 22.05.2024 року працювала на посаді медичної сестри кабінету функціональної діагностики Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня№ 9» Запорізької міської ради. 29.01.2024 року нею отримано травму- консолідований перелам правої плечової кістки. 29.01.2024 року відповідачем складено акт за формою НТ, затверджений 29.01.2024 року в.о. директора Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня№ 9» Запорізької міської ради. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що працювала разом із [PERSON] у лікарні. 29.01.2024 року вона разом із [PERSON] прийшла на роботу, при цьому у [PERSON] був із собою «термасок» із їжею, що на переконання свідка свідчить про те, що [PERSON] прийшла саме працювати. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що працює медсестрею у травматологічному пункті КНП «Міська лікарня№ 9» і 29.01.2024 року вона бачила, як [PERSON] доставили до вказаного пункту, при цьому за словами свідка [PERSON] привезли не зі сторони вулиці, а із «внутрішньої сторони», тобто [PERSON] знаходилась всередині лікарні. Також свідок зазначила, що подія відбулась взимку, але [PERSON] , коли її доставили до травмпункту була вдягнена у робочий халат та не мала верхнього одягу. Допитані у якості свідків [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [PERSON] 29.01.2024 року вранці (приблизно з 09:00 год до 10:00 год.) робила їм кардіограми, оскільки вона є медичною сестрою відповідного відділення. Свідки вказали, що часто проходять цю процедури через стан здоров`я, а тому добре пам`ятають саме [PERSON] , яка також багато років працювала у цьому відділенні. Допитана у якості свідка [PERSON] пояснила суду, що особисто бачила [PERSON] 29.01.2024 року на робочому місці і бачила, як вона виконувала вказівки лікаря-кардіолога. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Згідно із частинами першою, другою статті 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, крім випадків укладення між працівником та власником або уповноваженим ним органом трудового договору про дистанційну роботу. У частинах першій та другій статті 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування "нещасний випадок - обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов`язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров`ю працівника або настала його смерть.» Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове соціальне страхування" факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці". Разом з цим нещасний випадок невиробничого характеру розслідується в Порядку розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру затвердженого Постановою КМУ від 22 березня 2001 р. N 270 (далі-Порядок-№ 270). Акт про нещасний випадок невиробничого характеру (Форма НТ) є юридичним документом, який регулює випадки нещасних випадків, що виникають поза робочим місцем, тобто у сфері побутово-побічних обставин, таких як дорожньо-транспортні пригоди, травми під час відпочинку, вдома тощо. Цей документ служить для фіксації обставин нещасного випадку та визначення його наслідків, зокрема виявлення та опису травм, збитків або інших негативних наслідків, що сталися з постраждалим. Акт Форми НТ важливий для визначення прав та обов`язків сторін у випадку нещасного випадку, а також для подальшого розгляду питань щодо компенсації шкоди, медичного обстеження, страхових виплат тощо. З огляду на вищевикладене, основним моментом що підлягає з`ясуванню в межах даної справи (при визначенні правомірності/неправомірності Акту № 1/24 від 29.01.2024 року складеного за формою НТ) це встановлення часу, місця, та обставин настання нещасного випадку. Детальне з`ясування всіх обставин спеціальною комісією створеною роботодавцем є запорукою дотримання прав працівників. Визначення місця та часу події-нещасного випадку та обставини цього є ключовим для визначення за якою саме процедурою про нещасний випадок не виробництві чи невиробничу травму буде проводитись розслідування. Суд приходить до висновку, що надані сторонами документи не сприяють встановленню всіх обставин настання нещасного випадку, містять багато протиріч та неточностей, що надає суду підстави критично ставитись до хронометражу викладених подій. В підтвердження факту події суду надано декілька документів: 1)пояснення позивача викладені у позовній заяві. Вона стверджує, що отримала травму (впала) на робочому місті -29.01.2024 року приблизно о 12:20 год. 2) надано медичні документи, де лікарями «зі слів» позивача записано, що травма отримана останньою у її вихідний день - 29.01.2024 року о 07:30 на вулиці. При цьому, суд, оцінюючи надані медичні довідки, враховує, що згідно пункту 4 Порядку № 270 медичні документи підтверджують лише факт ушкодження здоров`я. Час та обставини отримання травми вони не підтверджують. 3) Акт від 29.01.2024 року складеному за формою НТ, де часом отримання травми зазначено 11-00 год. 29.01.2024 року. Суд з урахуванням всіх обставин справи та розбіжностей, що містяться у документах критично ставиться до самого факту складення Акту № 1/24 від 29.01.2024 року та до його змісту. Оскаржуваний Акт складено з порушенням форми вказаної в Порядку N 270. Так, в пункті 6 такого акту слід зазначати «Адресу потерпілого». Натомість в пункті 6 оскаржуваного Акту зазначено: «Дніпровський», що не є повною адресою потерпілої. Решта адреси позивача (місто, вулиця, номер квартири та будинку) розбито по різних пунктах та містяться відповідно в пунктах 7 та 8 оскаржуваного Акту. Разом з цим у пункті 7 Акту, відповідно до Порядку № 270, має міститись «місце, де стався нещасний випадок», тобто пункт 7 який в оскаржуваному Акті зазначено як «населений пункт: Запоріжжя», заповнено невірно. В пункті 7 зазначають місце події. Не місто події, а місце події. У додатку 6 до Порядку № 270 є класифікатор місць події та зазначено коди відповідних місць. Визначення населеного пункту відсутнє як вид коду. В пункті 8 оскаржуваного Акту № 1/24 зазначено: « [ADDRESS] ». В той час, як форма затверджена Порядком № 270 вимагає, щоб восьмим пунктом відображався «стислий виклад обставин нещасного випадку». В якості події що призвела до нещасного випадку зазначено (п.10 Акту № 1/24): «інше». Перелік подій, які мають зазначатися в Акті, чітко визначено додатком номер 4 до Актів складених за формою НТ. Причина «інше» в ньому відсутня. В якості причини нещасного випадку зазначено: «у зв`язку з непередбаченою випадковістю». Така причина відсутня у додатку номер 5, який містить Класифікатор причин нещасного випадку. До того ж при вкладенні подій у Акті обрана форма оповідання від першої особи. Міститься наступна текстова конструкція: «Я Пузанова Валентина …» і далі обставини описуються ніби нею особисто. Тобто, викладені не результати роботи комісії що склала оскаржуваний Акт, а розповідь потерпілої при цьому її підпис на акті відсутній. Стислий опис подій нещасного випадку має здійснювати саме комісія за результатами проведення розслідування. Її підписи засвідчують результати перевірки, але всупереч чинному законодавству оскаржуваний Акт таких висновків комісії не містить. При цьому суд акцентує увагу на тому, що Порядком №270 не передбачено такого способу викладення інформації, як відображено в Акті (переказ подій зі слів потерпілого без засвідчення такого підписом самого потерпілого). Слід звернути увагу на строки в які відповідач створив комісію та провів розслідування. Ці події та документи датуються однією датою 29.01.2024 року, хоча Порядком №270 чітко визначено, що робота такої комісії має тривати десять днів. Цими самим датами датується заява про відпустку та наказ про надання відпустки. Щоб написати 29.01.2024 заяву про відпустку потрібно було прийти на роботу. Тобто теоретично травма могла бути отримана і на робочому місті. Якщо вона о 07:30 год. заламала руку, яким чином було написано заяву про відпустку? Проте, в оскаржуваному Акті жодна з наведених обставин не була оцінена та з`ясована. Так само, в Акті не відображені покази свідків, зокрема, працівників лікарні, які у судовому засіданні стверджували, що позивач перебувала на робочому місці та виконувала свої посадові обов`язки. Крім того, суд зауважує про те, що весь акт складено без використання кодів зазначених у порядку Порядку №270. Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку щодо порушення, встановлених чинним законодавством вимог стосовно складення відповідного акту нещасного випадку та наявності підстав для його скасування. Суд, оцінюючи надані сторонами докази та процесуальну поведінку сторін, враховуючи вимоги статті 109 ЦПК України, розцінює відмову позивача від проведення судової почеркознавчої експертизи, яку вона сама просила провести, як визнання нею справжності свого підпису на заяві про відпустку від 29.01.2024 року. Однак, неврахування та фактичне не дослідження комісією вище перелічених обставин (розбіжності у часі отримання травми [PERSON] , відсутність висновку щодо того як і за яких обставин, у тому числі, у який час вона написала заяву про відпустку тощо) становлять суттєве порушення визначеного законодавством порядку. Пунктом 29 вказаного Порядку визначено, що факт настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) на виробництві може бути встановлено у судовому порядку. З приводу цього слід зазначити, що до компетенції суду належить визнання факту настання нещасного випадку на виробництві, а визнання такого нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом чи не пов`язаного з виробництвом належить до повноважень спеціально створеної комісії з розслідування такого нещасного випадку, яка створюється вже після визнання факту настання нещасного випадку на виробництві органом, на який згідно Порядку покладений такий обов`язок. Отже, вирішення питання про встановлення зв`язку нещасного випадку з виробництвом та складення акту за формою Н-1 належить до виключної компетенції спеціальної комісії. Саме комісія (спеціальна комісія) встановлює факт пов`язаності чи не пов`язаності нещасного випадку з виробництвом, тобто комісія (спеціальна комісія) є спеціальним суб`єктом щодо встановлення вказаного факту. Відповідна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 523/5098/20. Статтею 22 Закону України "Про охорону праці" також установлено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням із всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене в судовому порядку. Отже, обов`язок провести розслідування нещасного випадку та оформити відповідні документи покладено на роботодавця, а в разі його відмови таке питання вирішується посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці. Згідно зі статтею 171 КЗпП України роботодавець повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вказана норма має імперативний характер, а тому враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне скасувати оскаржений акт (в межах заявлених позивачем вимог), натомість вимог щодо визнання нещасного випадку, який стався з позивачем є таким, що пов`язаний з виробництвом та вимоги щодо зобов`язання скласти відповідний акт не заявлені. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved