Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

у квітні 2025 року ТОВ "Новобудова" звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги/ В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що ТОВ "Новобудова" здійснює обслуговування багатоповерхового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] у вказаному будинку. У зв`язку із несплатою ним коштів за отримані житлово-комунальні послуги, у нього утворилася заборгованість, яка із врахуванням 3% річних від суми боргу та інфляційної складової боргу складає 15 116, 05 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Згідно інформації, яка надійшла до суду з Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА, [PERSON] значився зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] , та був знятий з місця реєстрації 10 червня 2024 року. Наразі у реєстрі відсутні відомості щодо актуального місця проживання відповідача. Ухвалою суду від 02 травня 2025 року було відкрито провадження у справі (із врахуванням положень частини дев`ятої статті 28 ЦПК України) та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін на 30 травня 2025 року на 11:00 год. Судове засідання призначене на 30 травня 2025 року було відкладено на 17 липня 2025 року на 15:30 год., у зв`язку із неявкою відповідача в судове засідання. У судове засідання призначене на 17 липня 2025 року учасники справи не з`явилися, матеріали справи містять заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Причини неявки відповідача суду не відомі, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення повістки про виклик до суду на адресу його останнього відомого місця реєстрації та на адресу місцезнаходження майна власником якого він є, однак конверти повернулися до суду без вручення адресату з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Окрім того, оголошення про виклик відповідача у судове засідання було розміщено на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, вивчивши доводи позивача, викладені у позові, суд дійшов до наступного висновку. ТОВ «Новобудова» є юридичною особою, статутною метою діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально-побутового призначення, в тому числі технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти та інше. Відповідно до розпорядження Дарницької у м. Києві РДА № 326 від 30 березня 2006 року житловий будинок по [ADDRESS] був переданий ТОВ «Новобудова» в експлуатацію та обслуговування. Згідно Авізо №1 від 01 липня 2006 року ТОВ «Новобудова» передано на баланс та зарахування в основні фонди житловий багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 01 червня 2020 року між ТОВ "Новобудова" та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] , в особі [PERSON] , яка діяв на підставі протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку від 19 вересня 2019 року, було укладено договір № 16/37 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. 01 вересня 2016 року між ТОВ «Новобудова» та ТОВ «Селтік ТБО» було укладено договір № 0109-16/10 про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів (ТПВ) та матеріали справи містять розрахунки вартості послуг з вивезення ТПВ. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Згідно із статтею 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За приписом статті 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно пунктів 5, 10 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно із додатком № 5 до договору № 16/37 визначено кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Крім того, до позову додано нові кошториси витрат на утримання будинку та прибудинкової території за вказаною адресою. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач не належним чином виконує свої зобов`язання перед позивачем з оплати спожитих житлово-комунальних послуг, в результаті чого за період з квітня 2024 року по березень 2025 року включно утворилась заборгованість у розмірі 13 700,00 грн. Відповідачем не надано суду заперечень щодо наданих/отриманих послуг, відсутність обов`язку щодо сплати коштів за надані послуги, відсутність заборгованості з оплати комунальних послуг чи наявність її в у меншому розмірі, ніж визначено позивачем. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача за несвоєчасну сплату коштів за отримані комунальні послуги інфляційні втрати в розмірі 1142,34 грн та 3% річних в розмірі 273, 66 грн нараховані за період з квітня 2024 року по березень 2025 року. Відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Відповідачем не надано доказів на спростування обставин та розрахунків наданих позивачем. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Отже, зважаючи на встановлені обставини та наведені положення Закону, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог ТОВ "Новобудова" до [PERSON] про стягнення заборгованості у загальному розмірі 15 116, 05 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України суд присуджує з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 3028,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved