Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 4224233 від 14.07.2023 у розмірі 18\~125, 00 грн та понесені судові витрати, які складають із судового збору у сумі 3028,00 грн та витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів у сумі 1514,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 14.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено Договір позики № 4224233. Згідно із вказаним договором відповідач отримав кошти та зобов`язався повернути їх та сплатити проценти. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 4224233 від 14.07.2023. У зв`язку із невиконанням умов договору позики у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка становить 18\~125,00 грн, з яких 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 13\~125,00 грн сума заборгованості за відсотками. Незважаючи на умови договору, відповідач не виконав свого зобов`язання та не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою Богодухівського районного суду\~\~Харківської області від 02.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. До суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив, що відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом позики у розмірі 5000,00 грн. Щодо стягнення відсотків за користування позикою у розмірі 13\~125, 00 грн заперечував, оскільки відповідач є військовослужбовцем та на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також до суду надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача погодився, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надає право військовослужбовцям та членам їх сімей на отримання пільг при виконанні зобов`язань за кредитним договором. Однак відповідач не надав первісному кредитору жодних доказів на підтвердження того факту, що у нього є право на пільги відповідно до ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Для припинення нарахування штрафних санкцій, пені, а також процентів за користування кредитом відповідач зобов`язаний був звернутись до відділення відповідної фінансової установи, надати відповідні підтверджуючі документи для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом і як наслідок отримати документ, що підтверджує призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом. Вважав нарахування відсотків за користування кредитними коштами правомірним та просив задовольнити позов у повному обсязі. Заходи забезпечення позову та доказів не вживались. Інші процесуальні дії у справі не проводились. Представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» у відповіді на відзив просив розглянути справу без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Калінчук А.О. в судове засідання не з`явилися, про місце дату та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 14.07.2023 між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір позики № 4224333, який підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором /а.с.6-8/. Згідно з умовами договору сума позики становить 5000,00 грн, базова процентна ставка за перший день 37,36%, базова процентна ставка з другого дня користування 2,50 %. Відповідно до п.2.2. Договору, строк кредитування становить 15 днів. Відповідно до п. 6 Договору, позичальник має право продовжити строк користування позикою шляхом електронного звернення через особистий кабінет позичальника. При продовженні строку кредитування позикою процентна ставка за кожен день продовження беде розраховуватися за ставкою 2,50 %. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст.\~1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 4224233, що також підтверджується Додатковою угодою № 2 від 28.07.2021 до Договору факторингу, Додатковою угодою № 20 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, актом прийому-передачі реєстру боржників № 27 від 27.02.2024, витягом з реєстру боржників № 19 /а.с.9-14/. Відповідно\~до ч.\~1\~ст.\~1077\~ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ТОВ «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 4224233. Представник позивача вказує, що відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем. Згідно з розрахунком за Договором позики № 4224233 від 14.07.2023, заборгованість відповідача перед позивачем становить 18\~125,00 грн, з яких 5000,00 сума заборгованості за основною сумою боргу, 13\~125,00 грн сума заборгованості за відсотками /а.с.15/. Так, відповідно до умов договору позики відповідачу надано позику у сумі 5000,00 грн. Зважаючи на те, що представник відповідача у відзиві зазначив, що відповідач визнає заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5000,00 грн, суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення відсотків за користування позикою, суд зазначає про таке. Відповідно до підпункту 3 пункту 4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року статтю 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено пунктом 15, згідно з яким військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався з моменту оголошення Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року та триває по теперішній час. За змістом статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період продовжується з моменту оголошення рішення про мобілізацію та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Мобілізацією, згідно з положеннями наведеної статті, є комплекс заходів, здійснюваних, серед іншого, з метою переведення Збройних Сил України на організацію і штати воєнного часу. У частині четвертій статті 3 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зазначено, що зміст мобілізації становить переведення національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, а також адміністративно-територіальних одиниць України на роботу в умовах особливого періоду. Таким чином, закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду. Законом не визначено чіткого порядку припинення особливого періоду. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. Згідно з матеріалами справи, відповідач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] від 03.05.2018 /а.с.60/. Відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції, чинній на час укладення договору позики, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції від 10.05.2025, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Вказаний закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування процентів за користування позикою протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю у нього статусу учасника бойових дій. Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2024 року у справі № 426/4264/19 (провадження № 61-7310св24). Проте, суд звертає увагу, що представником відповідача до відзиву долучено копію довідки, виданої командиром ВЧ [NUMBER] , а також копію військового квитка, згідно з якими відповідач [PERSON] є військовослужбовцем ВЧ [NUMBER] з 2013 року по теперішній час /а.с.61, 62-63/. Верховний Суд у постанові від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року\~№ 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Отже, надані представником відповідача документи відповідають вказаним вище вимогам, в свою чергу, представник позивача у відповіді на відзив не посилався на недопустимість наданих доказів. Враховуючи, що відповідач, будучи військовослужбовцем, учасником бойових дій, уклав договір позики під час дії особливого періоду, суд доходить висновку, що підстави для стягнення відсотків за користуванння позикою відсутні, оскільки дослідженими судом доказами підтверджено право відповідача на пільги, передбачені п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено на 27,6 % (5000х100%/18125), суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 835, 73 грн. Щодо стягнення інших витрат, пов`язаних із розглядом справи в сумі 1514 грн, про які зазначено в попередньому розрахунку суми судових витрат, то суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, тому суд доходить висновку, що у стягненні вказаних витрат позивачу необхідно відмовити.

Outcome: partial