Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

06.11.2024 заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій посилається на те, що він призваний [INFO] на військову службу за мобілізацією. 30.05.2023 командиром військової частини [NUMBER] № 150 сержанта [PERSON] на підставі наказу командира військової частини [NUMBER] (по особовому складу) від 27.04.2023 № 101-РС звільнено з військової служби у запас за пунктом «г» через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу), військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років. 01.06.2023 він був взятий на облік в [INFO] . В подальшому він подав заяву до [INFO] заяву про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації, разом із документами, що підтверджують право на відстрочку. Протоколом засідання комісії [INFO] з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації згідно статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» 46 № 24/512 від 20.12.2023 [PERSON] рішенням комісії відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, згідно вимог абзацу 5 частини 1 статті 23 Закону України» Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у зв`язку з відсутністю підстав для надання відстрочки у зв`язку з не підтвердженням у встановленому порядку самостійного виховання дитини віком до 18 років. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.06.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Договором між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини укладеним 14.12.2022 між [PERSON] та [PERSON] стосовно місця проживання та утримання спільного сина [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 678, визначено місце проживання дитини разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Матір проживатиме окремо від дитини в зв`язку з виїздом за межі України (оформлення біженства), тобто оформлення права на захист у зв`язку з переслідуванням у рідній країні та відсутності можливості втечі чи іншого захисту до Федеративної Республіки Німеччина. Актом про підтвердження інформації щодо проживання особи від 18 січня 2023 року, в ході розгляду звернення [PERSON] за № 23 від 16.01.2023 щодо підтвердження сумісного проживання, комісія провела обстеження домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . В ході його проведення комісія підтвердила, що за вказаною адресою [PERSON] проживає разом зі своїм сином [PERSON] , який знаходиться на його утриманні. Зазначене також підтверджено актом про підтвердження інформації щодо проживання особи від 30 листопада 2023 року. На підставі зазначених документів, він звільнений з військової служби в Збройних Силах України згідно наказу командира ВЧ [NUMBER] від 30.05.2023. Заявник зазначає, що як батько відповідно до Сімейного кодексу України виконує, обов`язок по утриманню неповнолітнього сина та самостійно його виховує, оскільки матір дитини проживає окремо та через збройну агресію РФ змушена була виїхати за кордон до Федеративної Республіки Німеччина. Через викладені обставини матір дитини позбавлена можливості у виконанні своїх обов`язків відносно дитини. Тому, просить суд встановити факт самостійного виховання та утримання ним неповнолітнього сина [PERSON] . Заявник у судове засідання не прибув, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи у його відсутність, просив заяву задовольнити. Представник [INFO] в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник служби у справах дітей Маловисківської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, в судове засідання не прибув, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.06.2010, [PERSON] , народився [INFO] . Батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно договору укладеного між батьками щодо здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини від 14.12.2022, зареєстрованого в реєстрі за № 678, посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали вказаний договір стосовно місця проживання та утримання спільного сина [PERSON] . Відповідно до зазначеного договору батьки домовились про місце проживання дитини та про порядок здійснення батьківських прав батьком та матір`ю, яка проживає окремо від дитини, в зв`язку з виїздом за межі України (оформлення «біженства»), тобто оформлення права на захист у зв`язку з переслідуванням у рідній країні та відсутності можливості втечі чи іншого захисту, до Федеративної Республіки Німеччина. Згідно акту про підтвердження інформації щодо проживання особи від 18.01.2023 складеного комісією у складі: першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами виконавчого комітету міської ради, начальника відділу містобудування, архітектури будівництва та ЖКГ, спеціаліста ІІ категорії відділу містобудування, архітектури, будівництва та ЖКГ розглянуто звернення [PERSON] за № 23 від 16.01.2023 щодо підтвердження сумісного проживання, провела обстеження домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . В ході його проведення встановлено, що квартира за вказаною адресою належить на праві власності [PERSON] та у квартирі проживає заявник разом із своїм сином [PERSON] , [INFO] . Дану інформацію підтверджують сусіди: [PERSON] , [PERSON] .. На підставі викладеного комісія прийшла до висновку, що [PERSON] на даний час проживає разом із батьком [PERSON] та знаходиться на його утримані. Згідно акту про підтвердження інформації щодо фактичного проживання особи від 30.11.2023 складеного комісією у складі: директора КП «Маловисківський центр надання соціальних послуг», начальника відділу соціального захисту населення, праці та охорони здоров`я, спеціаліста ІІ категорії відділу соціального захисту населення, праці та охорони здоров`я, начальника загального відділу міської ради розглянуто звернення [PERSON] , щодо встановлення сумісного факту проживання зі своїм неповнолітнім сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В ході проведення встановлено, що квартира за вказаною адресою належить на праві власності [PERSON] та у квартирі проживає заявник разом із своїм сином [PERSON] , [INFO] . Дану інформацію підтверджують сусіди: [PERSON] , [PERSON] .. На підставі викладеного комісія прийшла до висновку, що [PERSON] на даний час проживає разом із батьком [PERSON] та знаходиться на його утримані. Згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № [NUMBER] від 07.06.2023, у пункті 12 особливі відмітки вбачається, що 02.03.2022 відділом [INFO] призваний на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02 в/ч [NUMBER] А 04.03.2022 № 63 30.05.2023 № 150. 30.05.2023 на підставі наказу командира в/ч [NUMBER] № 150 звільнений в запас. Згідно пункту 13 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № [NUMBER] від 07.06.2023, вбачається, що [PERSON] взятий на облік в [INFO] від 01.06.2023. Згідно довідки від 05.07.2022 за № 3512-7001320821 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований по [ADDRESS] та фактично проживає по [ADDRESS] . Згідно довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру за № 1017740-2022 від 29.03.2022 вбачається, що місце проживання [PERSON] , [INFO] зазначено за адресою по [ADDRESS] . Місце народження м. Мала Виска Кіровоградської області. Згідно акту обстеження умов проживання від 28.07.2025, вбачається, що на підставі заяви [PERSON] від 28.07.2025 за № 214, комісією у складі головного спеціаліста ССД, спеціаліста ССД, фахівця ЦНСП проведено обстеження умов проживання по [ADDRESS] де проживають і мають постійне місце реєстрації [PERSON] та [PERSON] . В результаті чого комісією складено висновок, що умови проживання добрі. Створено умови для виховання та розвитку дитини. На обліку служби у справах дітей - не перебуває. Компрометуючі дані на сім`ю відсутні. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини встановленні ст. 150 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами (ч. 1 - 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам, при розгляді справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, слід мати на увазі, що згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт перебування фізичної особи на утриманні. Статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.12.1991, у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Статтею 11 Закону «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 55 Конституції України гарантовано, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Звертаючись до суду з зазначеною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник зазначив, що факт самостійного виховання та утримання ним сина має для нього юридичне значення та необхідний йому для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років за рішенням суду. Згідно з Переліком документів, що подаються військовозобов`язаними для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що є додатком № 5 до відповідного «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 за №560, визначено, що до документів, які підтверджують, що особа самостійно виховує та утримує дитину відносяться рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини. Отже, виходячи з положень Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 за № 560, підтвердженням самостійного виховання та утримання особою дитини є рішення суду про встановлення факту самостійного виховання дитини. Тобто, за наявності умов факту самостійного виховання та утримання дитини одним з батьків, суд може встановити відповідний факт, що впливає на права особи, як військовозобов`язаного. З огляду на матеріали справи судом встановлено, що заявник [PERSON] , який є батьком неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , самостійно утримує та виховує малолітнього сина, який перебуває на його утриманні, мати дитини [PERSON] проживає окремо від сина, в зв`язку з виїздом за межі України (оформлення «біженства»), а саме до Федеративної Республіки Німеччина, а тому з метою захисту прав та інтересів дитини, суд приходить до висновку що заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» заявник звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим судові витрати у справі покладаються на рахунок держави.

Outcome: approved