Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

представник Шабатин Н.А. в інтересах ТОВ «Споживчий центр», 17.06.2025 звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 27\~090 грн. 00 коп. боргу за кредитним договором №\~15.12.2024-100001275 від 15.12.2024. Позов обґрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем 15.12.2024 укладено кредитний договір №\~15.12.2024-100001275, згідно умов якого позивач строком на 155 днів надав відповідачу 9\~000 грн. 00 коп. кредиту, шляхом перерахування коштів на його платіжну картку № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на день на залишок заборгованості. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за таким належним чином не виконував, через що у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 12.02.2025 склала 27\~090 грн. 00 коп. з яких: 9\~000 грн. 00 коп. тіло кредиту, 11\~160 грн. 00 коп. проценти, 810 грн. 00 коп. комісія, 1\~620 грн. додаткова комісія та 4\~500 грн. неустойка. Просила стягнути заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Ухвалою судді від 23.06.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження. Представник ТОВ «Споживчий центр» Шабатин Н.А. у заяві від 17.06.2025 просила про задоволення позову та розгляд справи за її відсутності, щодо заочного розгляду справи, не заперечила (а.с. 7). [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечила у заяві від 17.06.2025 представник позивача (а.с. 14). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 означеного Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1-2 ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Абзацом другим частини другої\~статті 639 ЦК України\~передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Із змісту заяви від 17.06.2025, із доданих до неї копій документів, зокрема копії заявки від 15.12.2024, пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), додатку до кредитного договору, довідки-розрахунку заборгованості, квитанції про перерахунок коштів від 09.06.2025, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань убачається, що 15.12.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №\~15.12.2024-100001275, шляхом підписання\~Заявки,\~що є\~невід`ємною\~частиною кредитного\~договору. За умовами договору відповідач строком на 155 днів отримав від позивача кредит у сумі 9\~000 грн. 00 коп., шляхом перерахування коштів на його платіжну картку № [NUMBER] , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1 % на день на залишок заборгованості. Виконання позивачем\~(кредитором)\~обов`язку\~щодо надання\~грошових коштів\~у розмірі\~9\~000\~грн.\~00\~коп.\~відповідачу (позичальнику)\~підтверджується квитанцією\~ТОВ «УПР»вих. № 1-0906 від 09.06.2025. Відповідно до пункту 6.1. цього договору, позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії\~у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. [PERSON] , не належним чином виконував взяті на себе зобов`язання за означеним кредитним договором, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість, яка за період з 15.12.2024 по 18.05.2025, тобто протягом 155 днів (в межах\~строку кредитування), склала 27\~090 грн. 00 коп. з яких: 9\~000 грн. 00 коп. тіло кредиту, 11\~160 грн. 00 коп. проценти, 810 грн. 00 коп. комісія, 1\~620 грн. додаткова комісія та 4\~500 грн. неустойка. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Ураховуючи вищенаведене, а саме те, що [PERSON] внаслідок неналежного виконання умов укладеного 15.12.2024 між сторонами договору допустив заборгованість перед Товариством, позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №\~15.12.2024-100001275 від 15.12.2024 в розмірі 20 160 грн. 00 коп., з яких 9 000 грн. тіло кредиту та 11\~160 грн. 00 коп. проценти, нараховані в межах строку кредитування. Підстав для стягнення з відповідача комісії, пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 810 грн. та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1\~620 грн., суд не убачає, з огляду на наступне. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 справа № 186/1333/16-ц, провадження № 61-27618св18 зазначено, що відповідно до\~рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 у справі № 15-рп/2011, держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини другої\~статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. Умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 вказується, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Пунктом 8 заявки від 15 грудня 2024 року, яка є невід`ємною частиною кредитного договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та [PERSON] № 15.12.2024-100001275 встановлено комісію, пов`язану з наданням кредиту в розмірі 9 % від суми кредиту, яка дорівнює 810 грн., нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Однак, встановивши в кредитному договорі сплату комісії, пов`язану з наданням кредиту, що нараховується в момент видачі кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, що є незаконним, та фактично нараховув комісію за ту саму послугу, за яку відповідач повинен сплатити згідно з договором проценти. Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2019 справа № 595/290/17, провадження № 61-29972св18; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 справа № 311/682/16-ц, провадження № 61-24756св18; від 02.10.2019 справа № 760/20414/14-ц, провадження № 61-31205св18. Зазначена умова договору порушує принцип добросовісності та призводить до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, отже суперечить положенням\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Пунктом 9 заявки також передбачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 810 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлена (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. 10 червня 2017 року набув чинності Закон «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Закон «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до частини першої статті 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Пунктом 9\~заявки від\~15.12.2024,\~ [PERSON] встановлено комісію за\~обслуговування кредитної\~заборгованості без уточнення систематичності запиту такої інформації позичальником. Більше того, відповідачу встановлено комісію за послуги Товариства, які за законом повинні надаватись безоплатно, відтак суд вважає положення п. 9 заявки кредитного договору № 15.12.2024-100001275 (кредитної лінії) від 15.12.2024, укладеного між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] щодо обов`язку позичальника сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості в терміни та у розмірах, визначених графіком платежів за кредитним договором, нікчемним. Ураховуючи наведене, підстав для стягнення з відповідача комісії, пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 810 грн. та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1\~620 грн., суд не убачає. Окрім цього, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за кредитним договором №\~15.12.2024-100001275 від 15.12.2024 в розмірі 4\~500 грн., з огляду на наступне. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551\~ЦК України). Відповідно до п. 17 заявки кредитного договору №\~15.12.2024-100001275 від 15.12.2024 (кредитної лінії) сторони погодили неустойку: 135 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Разом з тим, відповідно до п. 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У постанові Верховного Суду від 12.02.2025 у справі №758/5318/23 суд виснував щодо застосування пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18\~Прикінцеві та перехідні положення ЦК України. Тлумачення пункту 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2\~статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року\~на території України з 24 лютого 2022 року строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час. Таким чином,\~ураховуючи перехідні\~положення ЦК\~України,\~вимога Товариства\~в частині\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~неустойки за\~кредитним договором №\~15.12.2024-100001275 від 15.12.2024, задоволенню не підлягає. Відповідно до положень ст.\~133,\~141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] на користь позивача 1 802 грн. 72 коп. судового збору,\~пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial