Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в якій зазначив, що 28 серпня 2019 року відповідачка підписав заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, відповідно до якої їй надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 50\~000 грн, тип картки «Універсальна», строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка 43,2% річних, розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості але не менше 100 грн щомісячно або 10% від заборгованості але не менше 100 грн щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. На підставі підписаної відповідачкою заяви про приєднання їй видано платіжний інструмент - кредитну картку. Позивач виконав зобов`язання за договором та надав відповідачці кредитні кошти у вигляд встановленого кредитного ліміту. Відповідачка користувалася кредитним лімітом, вчиняла операції, повертала використану суму кредитного ліміту та сплачувла відсотки за користування кредитними коштами. Однак з часом перестала надавати позивачу кошти на погашення заборгованості за кредитним лімітом, відсотками та іншими витратами. У зв`язку із вказаними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, утворилася заборгованість яка станом на 12 березня 2025 року становить 50\~516,68 грн з яких: 40\~626,57 грн заборгованість за тілом кредиту; 9\~890,11 грн заборгованість за простроченими відсотками. Тому позивач просить стягнути з відповідчки вказану заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати. Ухвалою суду від 14 квітня 2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача, заявлені вимоги підтримав, та не заперечив щодо прийняття заочного рішення, у зв`язку із повторною неявкою відповідача в судове засідання. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилася та не повідомила про причини своєї неявки, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи у її відсутності чи відзиву на позов суду не подала. Крім того, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач надав згоду на такий порядок розгляду справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні кредитні зобов`язання. Згідно з частиною третьою\~статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України (параграф 1) право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Судом встановлено, що 28 серпня 2019 року відповідачка згідно анкети-заяви приєдналася до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк» з метою укладання кредитного договору та отримання кредитної картки (а.с. 91, 92). Відповідачці надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 50\~000 грн, тип картки «Універсальна», строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, процентна ставка 43,2% річних, розмір мінімального обов`язкового платежу 5% від заборгованості але не менше 100 грн щомісячно або 10% від заборгованості але не менше 100 грн щомісячно у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, сума заборгованості відповідачки за кредитним договором станом на 12 березня 2025 року становить 50\~516,68 грн з яких: 40\~626,57 грн заборгованість за тілом кредиту; 9\~890,11 грн заборгованість за простроченими відсотками, з вказаним розрахунком суд погоджується. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що відповідачка підписала заяву, якою висловилак бажання оформити на своє ім`я Кредитну картку. У заяві зазначено, що заявник ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Надання банком відповідачу кредитних коштів шляхом встановлення для користування кредитного ліміту підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості та випискою по рахунку відкритого на ім`я відповідача, з якого видно, що позичальник активно користувався кредитним коштами. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості за кредитними коштами знайшов своє документальне підтвердження, тому підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, беручи до уваги те, що понесені позивачем судові витрати в сумі 2\~422,40 грн. пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим з урахуванням ціни позову, згідно\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved