Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] ,\~ третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору Орган опіки та піклування Малолюбашанської сільської ради Рівненського району Рівненської області про розірвання шлюбу та залишення дитини проживати з матір`ю, в якому просить суд розірвати шлюб зареєстрований 22 жовтня 2015 року, Виконавчим комітетом Мирненської сільської ради Костопільського району Рівненської області актовий запис №10 та неповнолітнього сина [PERSON] залишити проживати з нею. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, остання звернулася до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, надає згоду на прийняття заочного рішення по справі. Відповідач, повторно, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, наданий висновок підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи думку представника позивача, який не заперечував\~ проти\~ ухвалення заочного рішення та дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, суд дотримуючись вимог ст. 280 ЦПК України дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача\~ та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 жовтня 2015 року, у Виконавчому комітеті Мирненської сільської ради Костопільського району Рівненської області актовий запис №10, що стверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від подружнього життя сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] .\~ Стаття 24 СК України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Отже, однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Судом встановлено, що сімейне життя у сторін не склалося, більше трьох років не спілкуються, та не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, позивач не бажає надалі перебувати з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, а тому примирення є неможливим. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, що у відповідності до положень ст. 112 СК України, є підставами до розірвання шлюбу. Підстав для надання сторонам строку на примирення суд не вбачає. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову в частині розірвання шлюбу. Що стосується позовної вимоги про залишення проживання спільної неповнолітньої дитини з матір`ю позивачкою по справі, то суд зазначає наступне. Судом встановлено, що на час розгляду справи судом, сторони проживають окремо, а неповнолітній син сторін проживає разом з матір`ю позивачкою по справі, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання. Проживання дитини з матір`ю не позбавляє батька приймати участь у вихованні та розвитку дитини. Згідно з частиною 1 статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до статті 19 СК України, під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку, щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , встановлено, що батько дитини [PERSON] не заперечує щодо визначення місця проживання сина з матір`ю [PERSON] . Орган опіки та піклування Малолюбашанської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітній син сторін, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Такі висновки містяться в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року справа №200/952/18 Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Враховуючи, що на цей час спору між позивачем та відповідачем, щодо визначення місця проживання спільної неповнолітньої дитини немає,\~\~ відповідач, з такими вимогами до суду не звертався, не подавав до суду своїх заперечень щодо проживання спільної дитини разом із матір`ю, а орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання спільної неповнолітньої дитини з позивачкою, то суд приходить до висновку, що позовна заява в цій частині підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved