Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Пісочинської селищної ради, в якому просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , стягнути з відповідачки аліменти на його користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня звернення до суду, та до повноліття сина. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 08 червня 2002 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від цього шлюбу вони на цей час мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який останні шість років, починаючи з травня 2018 року проживає тільки з ним, оскільки з його матір`ю, відповідачем по справі [PERSON] , вони з цього часу фактично припинили шлюбні відносини, вона повернулася до своїх батьків. Починаючи з травня 2018 року відповідач [PERSON] стала \~безвідповідально \~ставитися \~до \~своїх \~батьківських \~обов`язків,\~ніяких \~стосунків \~з \~сином \~не \~підтримувала \~і \~не \~підтримує,\~ жодного\~разу не\~поцікавилася \~за які\~кошти виховується\~дитина,\~нехтує своїм\~обов`язком утримувати\~дитину належним\~чином.З того часу вона ніколи не цікавилася сином та ним не опікувалася, не приходить навідати дитину вже протягом шести років, припинила з`являтися в його житті. Весь цей час відповідач проживає окремо, жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина, не \~спілкується \~з \~ним,\~ ні\~разу \~самостійно \~не \~висловлювала \~наміру \~зустрітися \~з \~дитиною, не дзвонить, не виявляє зацікавленості у його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, їй нічого невідомо, як зростає, чим займається додатково, окрім навчання в школі, син не\~отримує від\~матері подарунків\~на день\~народження,\~відповідач не\~забезпечує необхідного\~харчування,\~медичного догляду,\~лікування дитини,\~що негативно\~впливає на\~її фізичний\~розвиток як\~складову виховання;\~не дбає\~про її\~нормальне самоусвідомлення;\~не надає\~дитині доступу\~до культурних\~та інших\~духовних цінностей;\~не сприяє\~засвоєнню нею\~загальновизнаних норм\~моралі;\~не проявляє\~інтересу до\~її внутрішнього\~світу;\~не створює\~умов для\~отримання нею\~освіти,\~так як\~це встановлено\~ч.\~1\~ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства».\~Всі питання\~щодо виховання\~та утримання\~сина вирішуються\~позивачемсамостійно без\~участі та\~підтримки з\~боку відповідача.\~Дитина знаходиться\~на повному\~утриманні позивача,виховується ним особисто. Відповідач пропозиції щодо участі у вихованні дитини ігнорувала. Окрім цього, відповідачем [PERSON] 14 травня 2024 року було зроблено заяву для пред`явлення за місцем вимоги, в якій вона добровільно і безумовно відмовляється від батьківських прав відносно свого сина [PERSON] , [INFO] , і висловила згоду на позбавлення її батьківських прав. Така заява була посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Попрас Ю.В. 14.05.2024 року, реєстр № 371. Отже, немає жодних об`єктивних причин, які б могли створити їй перешкоди для добровільної участі у вихованні і утриманні сина, побаченнях і спілкуванні з ним. Позивач ніколи не порушував батьківські права відповідача і не перешкоджав їй в побаченнях з сином і в участі в його вихованні. Зазначені факти свідчать виключно про те, що відповідач [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення останньої батьківських/материнських прав відносно неповнолітнього сина. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 травня 2024 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 серпня 2024 року підготовче провадження у цивільній справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи. В судовому засіданні позивач та представник позивача адвокат Скробот В.А. позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином в порядку\~ст. 128 ЦПК України. Відзиву на позов не надала. 31.07.2024 року нею особисто подана до суду заява про визнання позовних вимог і розгляд справи у її відсутність. Представник Служби у справах дітей Пісочинської селищної ради Масна Є.Д. в судовому засіданні не заперечувала проти позовних вимог, оскільки на підставі зібраних доказів і з`ясування думки дитини, орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її сина [PERSON] [INFO] . Мати дитини [PERSON] на виклики органу опіки та піклування не з`явилась. Враховуючи, що в судове засідання не з`явилась відповідачка та заслухавши думку всіх учасників справи, суд вирішив проводити судове засідання без участі відповідачки по справі. Суд, вислухавши учасників, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2002 року, який був розірваний 01 листопада 2018 року, що підтверджується копією рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 листопада 2018 року по цивільній справі № 635/5735/18, провадження № 2/635/2886/2018. \~ \~ \~ \~Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] , виданим Березівською селищною радою Харківського району Харківської області 19.02.2010 року. Відповідно до Витягу з реєстру Пісочинської територіальної громади [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстрований його батько [PERSON] , що підтверджується відміткою у його паспорті громадянина України та згідно із відповіддю №607928 від 24.05.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру. Як вбачається із відповіді №607929 від 24.05.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Депутатом Пісочинської селищної ради Харківського району та області Вільхівською О.В. 22.06.2022 року у присутності мешканців селища [PERSON] та [PERSON] була проведена перевірка та складено акт про те, що [PERSON] , [INFO] , з 2018 року на день складання акту проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , який після розірвання шлюбу з дружиною виховує та утримує неповнолітню дитину один. Службою у справах дітей та сім`ї Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області 13.03.2024 року було проведено обстеження та складено акт обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , з якого вбачається, що за цією адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , 1981 року народження, [PERSON] , 2002 року народження, [PERSON] , 2010 року народження, [PERSON] , 1957 року народження. Мати дітей [PERSON] після розлучення 01.11.2018 року не підтримує спілкування з дітьми. Вихованням, утриманням дітей займається [PERSON] самостійно. Згідно акту, складеного депутатом Пісочинської селищної ради Харківського району та області Вільхівською О.В. від 16.05.2024 року, у присутності мешканців селища [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , з травня 2018 року по теперішній час проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] .. Батько самостійно займається всіма питаннями виховання та утримання неповнолітнього сина після розлучення з дружиною. Мати [PERSON] жодної участі в питаннях утримання та виховання сина не приймає, його життям не цікавиться, добровільно самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Як вбачається із характеристики на [PERSON] , [INFO] та довідки від 13.05.2024 року № 9, виданими Березівською філією (гімназією) Комунального закладу «Пісочинський ліцей Пісочинської селищної ради» Харківського району Харківської області, [PERSON] , [INFO] , навчається в Березівській філії (гімназії) Комунального закладу «Пісочинський ліцей Пісочинської селищної ради» Харківського району Харківської області з 01.09.207 року по теперішній час. Батько [PERSON] бере активну участь у житті класу, допомагає у організації позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям дитини, забезпечує відвідування спортивних секцій, організовує правильне проведення вільного часу, моніторить поводження дитини в мережі Інтернет та інформаційну гігієну, контролює дистанційне навчання дитини. Мати [PERSON] за весь період навчання не з`являлась на батьківські збори, не брала активної участі в навчанні сина, не цікавилась позашкільним життям дитини, не виходила на зв`язок з класним керівником. Відповідно до довідки ДЮСШ м. Південне Харківської області від 17.05.2024 року [PERSON] , [INFO] , з 01.09.2022 року по теперішній час навчається в групі самбо ДЮСШ м. Південне Харківської області. Спортивним життям дитини займається тільки батько [PERSON] , який привозить його на заняття, приходить на батьківські збори, оплачує поїздки на змагання, купляє спорядження. Мати [PERSON] за весь час відвідування дитиною секції не з`являлась, не приймала участі та не цікавилась спортивним життям дитини. З тренером та керівником секції на зв`язок не виходила. З характеристики, виданої Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області 14.05.2024 року на [PERSON] , також вбачається, що її діти [PERSON] , 2002 року народження, та [PERSON] , 2010 року народження, з 2018 року по теперішній час проживають разом з батьком. За інформацією старости Березівського старостинського округу І.Штоди від 09.07.2024 року за №178/15-01-02, яка надана начальнику Служби у справах дітей Пісочинської селищної ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , проживає окремо від своїх дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , з травня 2018 року мати не приймає участі у житті дітей, не цікавиться їх навчанням та розвитком, не піклується про стан здоров`я, не приймає участі у їх утриманні. Матеріали справи містять заяву [PERSON] , в якій вона добровільно і безумовно відмовляється від батьківських прав відносно свого сина [PERSON] , [INFO] , і висловила згоду на позбавлення її батьківських прав, яка була посвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Попрас Ю.В. 14.05.2024 року, реєстр № 371. З протоколу бесіди з питань спору щодо позбавлення батьківських прав одного із батьків дитини від 28.06.2024 року, яка проведена начальником ССД [PERSON] з дитиною [PERSON] , вбачається, що дитина прихильна до батька, спілкуватися із матір`ю не бажає, тому що вона з ним не спілкується, дзвонила 2 рази з 2018 року, не вітає з днем народження, забула про його існування. Усі питання, що стосуються дитини, вирішує батько самостійно. Він підтримує позбавлення батьківських прав його матері. При обстеженні 28.06.2024 року умов проживання за адресою : [ADDRESS] , було встановлено, що за вказаною адресою проживають [PERSON] 1981 року народження, [PERSON] 2002 року народження, [PERSON] 2010 року народження, [PERSON] 1957 року народження. Батько самостійно виховує і утримує дитину,забезпечує усім необхідним. Мати дитини не проживає з дітьми з травня 2018 року, не спілкується із ними, не цікавиться їх життям та здоров`ям. Відповідно до Висновку органу опіки та піклування Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, вони дійшли беззаперечного висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] [INFO] відносно до її сина [PERSON] [INFO] . Як вбачається із вказаного висновку відповідачка не виконує батьківські обов`язки по вихованню та утриманню дитини, свідомо і умисно ухиляється від їх виконання, що відповідно до \~ст.164 Сімейного кодексу України\~є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина. Процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами\~СК\~\~України\~(статті 164-167). У відповідності до\~ст. 165 Сімейного Кодексу України\~" Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина…" та\~п. 18 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до вимог ч. 8\~ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Згідно зі\~ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 150 Сімейного Кодексу України\~передбачено, що, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з п.2 ч.1\~ст. 164 Сімейного Кодексу України\~мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Верховний Суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" №3 від 30 березня 2007 року розтлумачив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В пункті 15, 16\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»\~роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.5,6\~ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з Висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. \~ \~ \~ \~Положенням ч. 1 ст. з Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8\~ст. 7 СК України\~передбачено, що при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно їхнього сина [PERSON] посилається на те, що підставою для позбавлення батьківських прав є, в тому числі, свідома відмова відповідачки від виконання батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дитини. Доводи позивача, про те, що відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, життям сина не цікавиться, турботи про його виховання та розвиток не проявляє, не спілкується із сином і взагалі довготривалий час не спілкується з ним підтверджується вищевказаним доказами, які містяться в матеріалах справи, а також підтверджується поясненнями свідків і самої дитини. Так, допитана в залі судового засідання свідок [PERSON] , яка є повнолітньою донькою сторін, надала свідчення, що з травня 2018 року їх мати, яка є відповідачкою у справі, їх з братом покинула, з цього часу вони проживають разом з батьком. Мати не вчиняла ніяких дій щодо участі у їх вихованні та утриманні, не шукала з ними зустрічі, не підтримувала контактів, не спілкувалася з ними, не дарила подарунків, їх зустрічі були випадковими. За весь час вона пару разів телефонувала. При цьому у травні 2025 року вона виїхала за кордон в Німеччину і навіть не запропонувала брату чи їй поїхати з нею. Перешкод у спілкуванні з матір`ю батько їм не чинив. Свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом позивача і добре знає його сім`ю, з 2002 року він дружив з батьками позивача. За весь час рідко бачив матір дітей, їх вихованням і утриманням займалися позивач і його матір - бабуся дітей. Близько 7-8 років мати дітей [PERSON] з ними не проживає і з ними не спілкується, до них не приходить, позивач ніколи не перешкоджав спілкуванні дітей із матір`ю. Свідок [PERSON] , який є дядьком позивача, зазначив, що з березня 2023 року переїхав з окупованої території до позивача і проживає на території його домоволодіння. Йому відомо, що ще під час перебування у шлюбі з відповідачкою позивач займався вихованням і утриманням дітей, сам їм готував, займався ними. Після розлучення діти залишилися із батьком, матір з цього часу ніхто не бачив, батько піклується і займається вихованням сина, на даний час донька є повнолітньою і проживає окремо. Перешкод у спілкуванні з матір`ю з боку позивача не було, але незважаючи на це вона дітьми не цікавиться. Також в судовому засіданні була з`ясована думка неповнолітнього сина сторін [PERSON] , який пояснив, що з мамою він фактично не спілкується, вони бачаться близько 3 разів на рік випадково, вона його життям і навчанням не цікавиться. Коли бачаться, вона обмежується запитанням як справи, а іноді вона взагалі може пройти повз нього. В 2023 році взимку вона подзвонила на день народження, колись подарувала снікерс, останній раз він її бачив наприкінці 2024 року. Йому відомо, що вона виїхала до Німеччини в травні 2025 року, його із собою не кликала. Він підтримує позицію щодо позбавлення його матері батьківських прав. З урахуванням цих обставин та встановлених фактів, досліджених доказів у їх сукупності, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Пісочинської селищної ради Харківського району про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Суд вважає, що матеріали справи містять достовірні відомості, які свідчать про навмисне та злісне невиконання відповідачкою своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки протягом тривалого часу відповідачка свідомо не проявляє відносно дитини належної турботи та уваги, не приймає участі у її вихованні та утриманні, не піклується про її стан здоров`я та розвитку, не спілкується із сином, хоча зобов`язана це робити. Існування обставин, які перешкоджають участі відповідача у матеріальному утриманні та вихованні дитини судом не встановлено. Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи свідоме нехтування [PERSON] батьківськими правами по відношенню до її неповнолітнього сина [PERSON] і небажання в подальшому виконувати свої батьківські обов`язки відносно дитини, суд прийшов до висновку, що відповідачка систематично, свідомо, протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки, передбачені ст.ст.\~150,\~153,\~180 Сімейного Кодексу України, а тому позбавлення її батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] є доцільним. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 3 ст.\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивач визначив спосіб стягнення аліментів з відповідачки шляхом стягнення їх у частці від доходу. Частинами 1, 2\~ст.182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідачкою не надано суду доказів щодо наявності на її утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків та інших осіб, а також будь-яких доказів щодо стану її здоров`я. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідачки від обов`язку утримувати дитину в матеріалах справи відсутні, заперечень щодо розміру аліментів відповідачкою також не надано. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача і стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дитини, у розмірі частки від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання до суду позову з вимогами про позбавлення відповідачки батьківських прав в розмірі 1211,20 гривень і\~на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за вимогою про стягнення аліментів. Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до\~ст. 430 ЦПК України. На підставі викладеного і

Outcome: approved