Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Реу Руслан Васильович, звернулась до Саратського районного суду Одеської області з цивільним позовом до [PERSON] , Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, який обгрунтовує наступним: З травня 2011 року по травень 2021 року позивачка, [PERSON] проживала з відповідачем, [PERSON] у незареєстрованому шлюбі у житловому будинку [ADDRESS] , мали спільний бюджет, піклувались один про одного, придбали речі побутового вжитку, були пов`язані спільним побутом. [INFO] в них народилась дитина, дочка [PERSON] , що підтверджується актовим записом №3 вчиненим виконкомом Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 21.02.2012 року у порядку ст.135 СК України. Оскільки вони с [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі прізвище дитини зазначено за прізвищем матері « [PERSON] », по батькові « [PERSON] ». Після народження дитини позивачка проживала спільно з відповідачем до 2021 року, після чого відносини зіпсувались та відповідач переїхав проживати за місцем своєї реєстрації в с.Сергіївка Білгород-Дністровського району Одеської області. Дитиною перестав цікавитись, матеріально не допомагає, з дитиною не спілкується. Дитина знаходиться на повному матеріальному утриманні позивачки. Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області роз`яснив позивачці порядок внесення змін до актового запису про народження дитини та рекомендував позивачці звернутися до суду. Враховуючи психологічне значення для дитини рішення суду про встановлення батьківства, оскільки завдяки йому дитина одержить можливість реалізувати своє природне право знати свого батька та завдяки йому утверджується природний обов`язок батька турбуватися про своїх нащадків, виникла необхідність у зверненні позивачки до суду із вказаним позовом. Вирішити спір у добровільному порядку не представляється можливим. Просить визнати відповідача [PERSON] , батьком її доньки, [PERSON] , [INFO] , та внести відповідні відомості до актового запису №3 від 21.02.2012 року, складеного виконавчим комітетом Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського (Саратського) району Одеської області, про народження дитини [PERSON] , [INFO] , зазначивши відповідача батьком дитини. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 04.03.2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 12.03.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 02.12.2024 року у справі призначено судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу, яку доручено Державній спеціалізованій установі «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 14.03.2025 року Державна спеціалізована установа «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» повернула цивільну справі №513/318/24, без виконання ухвали суду від 02.12.2024 року про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи у зв`язку з неприбуттям 18.02.2025 року та 13.03.2025 року, [PERSON] до відділення судово-медичних молекулярно-генетичних експертиз ДСУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» для відбору біологічних зразків. [PERSON] та дитина [PERSON] прибули у вказані дати до експертної установи. 19.03.2025 року ухвалою Саратського районного суду Одеської області провадження у справі поновлено, підготовче судове засідання продовжено. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 03.07.2025 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 22.07.2025 року о 08-30 год. Відповідно до ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала, представляти свої інтереси у суді уповноважила адвоката Реу Р.В. У судовому засіданні представник позивачки - адвокат Реу Р.В позовні вимоги підтримав, пославшись на обставини викладені у позові та надані суду докази, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Не заперечував факту спільного проживання з позивачкою, при цьому зазначив, що за місяць до народження дитини він припинив спільне проживання з позивачкою. Коли народилась дитина він просив позивачку, щоб та вказала його прізвище при оформленні документів на дитину, але остання відмовилась. Якщо у дитини інше прізвище то який він батько. Дійсно здавав кров та аналізи коли позивачка була вагітна, але здав тому, що не було кому здати кров. Після роз"яснення судом відповідачу його права на звернення до суду з клопотанням про проведення експертизи та наслідків не вчинення даної дії, зазначив, що відмовляється від проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи та наголошує на тому, що це його особисте право. Представник третьої особи Саратського відділу державної служби реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), будучи належним чином повідомленим до дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення повідомлення на електронну адресу, до суду направив заяву про проведення судового розгляду без участі представника. У відповідності до ч.3 ст.211, ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню з наступних підстав. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17, провадження № 61-2417сво19). Відповідно до ст.ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, однією із засад судочинства, регламентованих п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що сторони перебували у незареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народилась дитини [PERSON] , про що виконавчим комітетом Кулевчанської сільської ради Білгород-Дністровського (Саратського) району Одеської області 21.02.2012 року складено відповідний актовий запис №3 (а.с.11). Як вбачається з копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00017277321 від 07 лютого 2017 року, державна реєстрація народження [INFO] [PERSON] , здійснена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Відомості про батька дитини внесені за вказівкою матері дитини, як « [PERSON] » (а.с. 12). Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовлено позивачці у внесенні змін до актового запису про народження дитини та надані роз`яснення порядку такого внесення (а.с.16) Верховний Суд звертає увагу, що кожна дитина має право зростати у стабільному та благополучному середовищі. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захисті піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша та друга статті 3 Конвенції про права дитини).Схожий висновок викладений і у постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/874/20 (провадження № 61-15158св23). У рішенні від 07 грудня 2006 року в справі «Хант проти України», заява № 31111/04, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з частинами першою-третьою статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. У статті 7 СК України закріплено, що загальні засади регулювання сімейних відносин та визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами (частина перша). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята, десята статті 7 СК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України). Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17). Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, врегульовано статтями 125, 126 та 128 СК України. Так, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду (ч.2 ст. 125 СК України). Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Згідно з частиною першою статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У статті 130 СК України передбачено, що заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Отже, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до роз`яснень, викладених в пунктах 4-9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постановах Верховного Суду від 20 вересня 2024 року в справі № 183/2690/21, від 16 травня 2018 року в справі № 591/6441/14-ц зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмета доказування а такій категорії справ. Доказами а такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто під час вирішення спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved