Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

15 травня 2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ», в інтересах якого діє представник за довіреністю Москаленко Маргарита Станіславівна звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 21550 грн та судовий збір в сумі 3028 грн (вхідний №19145/25). Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 09.07.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] укладений кредитний договір № 8067467. Цей кредитний договір був підписаний [PERSON] як позичальником електронним підписом, що відтворений шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.10 кредитного договору №8067467. Відповідно до п.п. 2.1 п.2 кредитного договору №8067467, кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Також позивач у позові зазначає, що підписанням кредитного договору №8067467 відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами, Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» (п.п.9.8 кредитного договору №8067467), які розміщені на сайті Товариства. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 5000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Щодо відступлення права вимоги, то позивач у позові зазначає про таке. Пунктом 4.1 кредитного договору №8067467 передбачено, що ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди відповідача. 22 січня 2025 року між ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом та позивачем як фактором було укладено договір факторингу № 22012025/1, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором, позичальником за яким є відповідач. Підсумовуючи викладене, позивач зазначає, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ», відповідно до укладеного договору факторингу № 22012025/1 від 22.01.2025, перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 21550 грн, з яких: 5000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7500 грн сума заборгованості за відсотками, та 9050 грн сума заборгованості за пенею, штрафами. З огляду на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №8067467 в розмірі 21550 грн, з яких: 5000 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 7500 грн сума заборгованості за відсотками, та 9050 грн сума заборгованості за пенею, штрафами, а також судовий збір у розмірі 3028 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті о 10 год 00 хв 01 липня 2025 року в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси (а.с.44-45). Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01 липня 2025 року розгляд справи був відкладений до 09 год 10 хв 29 липня 2025 року у зв`язку з надходженням заяви від представника відповідача адвоката Заруби С.О. про відкладення судового засідання. 04 липня 2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] адвоката Заруби С.О., у прохальній частині якого цей учасник справи просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (вхідний №27016). Заперечення проти позовних вимог представник відповідача обгрунтовує тим, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Проте, на переконання представника відповідача, позивач не долучив до матеріалів позовної заяви належних доказів виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. У цьому контексті представник відповідача звертає увагу суду на те, що платіжного доручення на перерахунок коштів від ТОВ «Авентус Україна» на рахунок [PERSON] , позивачем до суду не надано. Водночас розрахунок заборгованості, що наданий разом з позовною заявою, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а, отже сам по собі не є належними доказом наявності заборгованості. Розрахунок складений самим позивачем, а тому інформація, зазначена у ньому, за умови відсутності первинних документів щодо видачі кредитних коштів, не може бути належним доказом отримання позичальником коштів у кредит та наявності заборгованості перед позивачем. На переконання представника відповідача, документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, її розмір, дати та суми платежів і списань за кредитним договором, є документи первинної бухгалтерської документації, оформлені з додержанням ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (квитанція про перерахунок коштів, меморіальний ордер), у той час як надані позивачем розрахунки заборгованості не є документами первинної бухгалтерської документації. Наведене вище унеможливлює врахування зазначених документів, як належних доказів, які б підтверджували факт надання кредитних коштів. Підсумовуючи викладене, представник відповідача адвокат Заруба С.О. робить висновок, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомила, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і [PERSON] як його представника, що були отримані цими учасниками справи 01.07.2025 о 16 год 57 хв 05 сек. Водночас представник позивача за довіреністю Москаленко М.С., у пункті 4 прохальної частини позовної заяви, висловила прохання до суду здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача і, у випадку неявки в судове засідання відповідача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.4). Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Заруба С.О. в судове засідання 29 липня 2025 року о 09 год 10 хв не з`явилися, про причини неявки не повідомили, хоча про місце, день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. У зв`язку з викладеним суд вирішив проводити судове засідання у відсутність як представника позивача [PERSON] , так і відповідача [PERSON] та його представника адвоката Заруби С.О. з підстав, передбачених ч.1 ст.223 ЦПК України. Цією нормою процесуального права передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши процесуальні позиції як представника позивача, так і представника відповідача, висловлені письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 09 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №8067467 (далі Кредитний договір), який підписаний [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором C9146 (а.с.5-14). Згідно п.1.1 Кредитного договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus». Ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході (в т.ч. через месенджери), та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до Особистого кабінету/мобільного застосунку «CreditPlus». При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до веб-сайту/мобільного застосунку «CreditPlus». Пунктами 1.2 - 1.7, 1.9 1.9.2 Кредитного договору передбачено, що на умовах, встановлених договором, Товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту(загальний розмір) складає: 5000,00 гривень. Тип кредиту кредит. Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 10 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів) , що є Додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що споживач виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. У споживача відсутнє право ініціювати укладення додаткового договору про продовження строку кредитування та/або строку виплати кредиту, установлених цим договором, на підставі поданого до Товариства звернення із зазначеною датою в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Знижена процентна ставка 1,425 % в день та застосовується відповідно до наступних умов: якщо споживач до 19.07.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим Договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. Протягом строку дії договору розмір процентів за користування кредитними коштами може бути змінений у бік зменшення для споживача у випадку та на умовах визначених в п.п. 1.5.2 договору, зокрема у випадку отримання споживачем знижки на стандартну процентну ставку. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 16323,71% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 15820,87%. Пунктом 2.1 Кредитного договору передбачено, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Як вбачається з Додатку №1 до Кредитного договору, яким є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що підписана відповідачем [PERSON] 09 липня 2024 року о 03 год 17 хв 49 сек електронним підписом одноразовим ідентифікатором С9146, останній мав повертати кредитні кошти та сплачувати проценти за користування ними кожні 10 днів, починаючи з 19.07.2024 до 04.07.2025, щоразу по 750 грн, крім першого платежу (19.07.2024), що складав 712,50 грн, та останнього (04.07.2025) в сумі 5750 грн. Усього: чиста сума кредиту\~31962 гривень 50 копійок; сума кредиту за договором\~5000 гривень 00 копійок; проценти за користування кредитом\~26 962 гривні 50 копійок; реальна річна процентна ставка\~15820,87%; загальна вартість кредиту\~31962 гривні 50 копійок (а.с. 14 зворот - 15). Крім того, 09 липня 2024 року о 03 год 17 хв 35 сек відповідачем [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором NK1170 Паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови кредитування ТОВ «Авентус Україна» з урахуванням побажань споживача, яким є відповідач [PERSON] (а.с.16-17). Також у судовому засіданні був досліджений договір факторингу №22012025/1 від 22.01.2025, що укладений між ТОВ «ФК «ЄАПБ» як фактором та ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом (далі Договір факторингу, а.с.18-20). Відповідно до п.1.1 Договору факторингу, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Кредитного договору. Згідно п.1.2 Договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання Сторонами акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. 22 січня 2025 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» як фактором та ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом підписано та скріплено печатками сторін акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором факторингу №№22012025/1 від 22.01.2025 (а.с.21 зворот). Суд звертає увагу учасників справи, що з аналізу п.1.2 Договору факторингу суд встановив, що цим правочином момент набуття позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до боржників, які зазначені у відповідних реєстрах, пов`язаний виключно з моментом підписання сторонами договору факторингу і акту прийому-передачі реєстру боржників та не пов`язує цей момент зі сплатою фактором на користь клієнта коштів на виконання умов Договору факторингу. Із витягу з Реєстру боржників від 22 січня 2025 року до Договору факторингу суд встановив, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №8067467 у загальній сумі 21550 гривень 00 копійок, з яких: 5000 гривень 00 копійок\~- сума заборгованості за основною сумою боргу, 7500 гривень 00 копійок\~- сума заборгованості за відсотками, та 9050 гривень 00 копійок сума заборгованості за пенею та штрафами (а.с.22). Крім того в судовому засіданні був досліджений розрахунок заборгованості за Кредитним договором, зі змісту якого суд встановив, що, станом на 22.01.2025, первинним кредитодавцем ТОВ «Авентус Україна» визначено розмір заборгованості відповідача у сукупному розмірі 21550 гривень 00 копійок, з яких: 5000 гривень 00 копійок\~- сума заборгованості за основною сумою боргу, 7500 гривень 00 копійок\~- сума заборгованості за відсотками, та 9050 гривень 00 копійок сума заборгованості за пенею та штрафами (а.с.23). Водночас із означеного засобу доказування суд встановив, що ТОВ «ФК «ЄАПБ», уклавши Договір факторингу, не здійснювало нарахування відповідачу ані відсотків, ані неустойки, розмір яких обумовлений Кредитним договором. Суд, безпосередньо дослідивши усі засоби доказування, що подані сторонами як на підтвердження своїх позовних вимог, так і заперечень проти них, дійшов таких висновків. Відповідно до положень ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1,2 ст. 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно диспозиції ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до\~ч.\~1,\~3,\~4,\~7\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» №675-VIII\~від 03.09.2015\~(далі\~ Закон\~№675), пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону №675). Статтею 12 Закону №675 визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону №675 передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону №675). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ст. 1082 ЦК України,\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, суд встановив, що позивач як новий кредитор набув права вимоги до відповідача за Кредитним договором на підставі Договору факторингу, що був укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». Частинами 1,2\~ст.1054\~ЦК України\~встановлено,\~що за\~кредитним договором\~банк або\~інша фінансова\~установа (кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти.\~ До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частинами 1,2\~ст.1056-1\~ЦК України\~визначено,\~що \~процентна\~ставка за\~кредитом може\~бути фіксованою\~або змінюваною.\~Тип процентної\~ставки визначається\~кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статті 527, 530 ЦК України визначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Таким чином, із дослідженого безпосередньо в судовому засіданні Кредитного договору, суд встановив, що його сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано такий кредит, строк та умови його надання, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на відповідних умовах шляхом підписання означеного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а саме: С9146. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у кредит від ТОВ «Авентус Україна» грошових коштів у сумі 5000 грн, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов Кредитного договору у строки, передбачені цим правочином. Водночас заперечення проти позовних вимог, що викладені представником відповідача адвокатом Зарубою С.О. у відзиві на позовну заяву від 04.07.2025, з призми того, що матеріалами позовної заяви не підтверджується той факт, що сума кредиту, яка була обумовлена між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] і відображена у п.1.3 Кредитного договору, була перерахована ТОВ «Авентус Україна» на рахунок [PERSON] , то суд дійшов висновку про їх помилковість з огляду на таке. Частинами 1,\~2\~ст.640\~ЦК України\~передбачено,\~що договір\~є укладеним\~з моменту\~одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Виходячи зі змісту\~означеної норми матеріального права, суд зробив висновок, що залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. У той же час, реальний договір є \~укладеним з моменту передачі майна або вчинення іншої певної дії, яка передбачена договором.\~Тобто, крім досягнення згоди щодо істотних умов, для укладення реального договору необхідне виконання певної дії.\~ Згідно усталеної практики Верховного Суду (12 червня 2019 року у справі № 2-6315/11 (провадження № 61-23326св18), від 28 квітня 2020 року у справі № 263/16688/17 (провадження № 61-16584св19), від 23.11.2022 в справі № 757/63756/18 (провадження № 61-8381св21) та від 14.08.2024 в справі № 2601/15824/12 (провадження № 61-594св23)), кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним, тобто укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Отже, заперечення представника відповідача адвоката Заруби С.О., що викладені у відзиві на позовну заяву, що позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви первинного бухгалтерського документа щодо перерахунку ТОВ «Авентус Україна» суми кредиту відповідачу [PERSON] , що сформовані цим учасником справи з призми реальності Кредитного договору, є помилковими і зробленими у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду. У зв`язку з викладеним, суд також дійшов висновку про помилковість посилання представника відповідача адвоката Заруби С.О. на положення п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Що стосується посилань представника відповідача у відзиві на позов на необхідність застосування до спірних правовідносин висновку Верховного Суду, що викладений в постанові Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі № 274/7221/19 (провадження №61-1513св23), то суд зазначає про таке. Пунктом 6.30\~постанови Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~19.05.2020\~у справі\~№910/719/19 (провадження №12-18гс20) зроблено правовий висновок, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Проаналізувавши судове рішення Верховного Суду, на яке посилається представник відповідача у відзиві на позов, суд робить висновок, що підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також матеріально-правове регулювання в означеному судовому рішенні Верховного Суду є неаналогічним тим, які містяться у конкретній справі. Так, з аналізу постанови Верховного Суду від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 (провадження №61-1513св23) суд констатує, що предметом касаційного перегляду була цивільна справа, провадження в якій було відкрите на підставі позовної заяви про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором, визнання припиненою іпотеку за договором іпотеки та скасування заборони на відчуження квартири, позовні вимоги в якій позивач обгрунтовував з призми того, що ТОВ «Український промисловий банк» (відповідач) відмовилося від надання позивачу кредитних коштів, тож позивач таких грошових коштів не отримував. У зв`язку з наведеним вважав, що кредитні правовідносини припиненими. Оскільки предмет позову, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини не є однаковими в справі №274/7221/19 та 711/4276/25, тому суд не вбачає правових підстав для застосування до спірних правовідносин висновків Верховного Суду, що викладені в постанові від 30 червня 2023 року в справі №274/7221/19 (провадження №61-1513св23), адже правовий висновок, викладений в означеній постанові суду касаційної інстанції, сформований не в подібних правовідносинах. Також суд звертає увагу учасників справи, що відповідач, всупереч своєму процесуальному обов`язку доведення тих обставини, на які цей учасник справи посилається як на підставу своїх заперечень, не надав суду жодного належного і допустимого доказу тим юридичним фактам, що розмір кредиту, обумовлений в п.1.3. Кредитного договору, не був отриманий відповідачем у спосіб його перерахування на картковий рахунок № [NUMBER] , реквізити якого зазначені в п.2.1 Кредитного договору, та, що означений банківський рахунок, не емітований банківською установою на ім`я відповідача, або, що відповідач не укладав Кредитний договір із ТОВ «Авентус Україна». Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту, що обумовлена у п.1.3 Кредитного договору, і становить 5000 грн як позикодавцю ТОВ «Авентус Україна», так і його правонаступнику в спірних правовідносинах: ТОВ «ФК «ЄАПБ», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 5000 грн в рахунок погашення за основним боргом (тілом кредиту) підлягає задоволенню. Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 7500 грн, що нараховані ТОВ «Авентус Україна» за період з 09.07.2024 до 22.01.2025, то суд зазначає наступне. Відповідно до п.1.3, 1.4, 1.5.1 Кредитного договору, сума кредиту(загальний розмір) складає: 5000,00 гривень; строк кредиту 360 днів; стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору. З аналізу означених умов Кредитного договору суд встановив, що протягом усього строку кредиту (з 09.07.2024 до 04.07.2025) розмір відсотків за користування кредитом є незмінним і становить 1,50%/день. Крім того як встановлено судом із досліджених матеріалів цивільної справи, зокрема розрахунку заборгованості за Кредитним договором (а.с.23), ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало донарахування відповідачу відсотків за користування кредитом після укладення Договору факторингу, тобто після 22.01.2025. Отже предметом позовної вимоги про стягнення відсотків у розмірі 7500 грн є їх розмір, що розрахований первинним кредитором за період часу з 09.07.2024 до 22.01.2025. Статтею 627\~ЦК України\~передбачено,\~що відповідно\~до\~статті 6\~цього\~Кодексу сторони\~є вільними\~в укладенні\~договору,\~виборі контрагента\~та визначенні\~умов договору\~з урахуванням\~вимог цього\~Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~звичаїв ділового\~обороту,\~вимог розумності\~та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру відсотків за користування відповідачем сумою кредиту,

Outcome: partial