Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із указаною заявою, в обґрунтування вимог якої зазначила, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.12.2024 року у справі №295/19138/25 заяву про видачу обмежувального припису задоволено частково, заборонено [PERSON] перебувати в місці її проживання за адресою: [ADDRESS] , наближатися на відстань не менше 0,5 км до місця проживання за вказаною адресою строком на шість місяців. За змістом заяви, 27.06.2025 минув строк, на який виданий обмежувальний припис. Разом з тим, як стверджує заявник, поведінка заінтересованої особи не тільки не змінилась на краще, а й погіршилась. Так, [PERSON] неодноразово порушував обмежувальний припис, внаслідок чого заявник змушена звертатися до правоохоронних органів для захисту свого життя та здоров`я. [PERSON] часто з`являвся біля місця проживання, вступав в контакт, перебуваючи в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, поводився агресивно, погрожував фізичною розправою. За заявою [PERSON] відкрито кримінальне провадження №12025065400000045 від 12.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України. Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 17.02.2025 року у справі №295/2112/25 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, і призначено йому покарання у вигляді одного року пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України. На переконання заявника, існують реальні загрози для її життя, здоров`я та безпеки. Поведінка [PERSON] свідчить про систематичне нехтування судовим рішенням та байдужість до правових наслідків своїх дій, що створює постійну напругу, страх та психологічний тиск. Окрім фізичного переслідування, [PERSON] регулярно здійснює психологічне насильство, в тому числі шляхом телефонних дзвінків та повідомлень образливого, агресивного та загрозливого змісту, як у денний, так і в нічний час. Ці дії мають характер цілеспрямованого терору, спрямованого на залякування, емоційне виснаження та примус до припинення звернень до правоохоронних органів. З огляду на викладене, заявник просить продовжити обмежувальний припис, виданий Богунським районним судом м. Житомира від 27.12.2024 року у справі №295/19138/24 відносно [PERSON] , [INFO] , на строк шість місяців. Заборонити [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатись на відстань не менше 0,5 км до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити [PERSON] , [INFO] , вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 07.07.2025 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Заявник суду пояснила, що з червня із [PERSON] розлучена, його звернення зменшились за останній місяць, так як вона перебуває в притулку для осіб, які постраждали від домашнього насильства. Звертала увагу на продовження психологічного тиску з боку заінтересованої особи, здійснення нападів з боку останнього навіть на території притулку, а також на булінг старшої дитини. Заявниця точно знає, що [PERSON] в Дніпропетровській області. За її словами, до неї застосовувались всі види насильства. Протягом дії обмежувального припису [PERSON] пошкодив належне їй майно, постійно погрожував фізичною розправою їй та дітям особисто або через третіх осіб, стягненням сплачених аліментів. Також із [PERSON] не може справитись навіть поліція. Представник заявника адвокат Невмержицька Т.О. додала, що фактично [PERSON] самовільно покидає розташування військової частини, приїжджає до місця проживання заявника, де вчиняє скандал. [PERSON] порушує рішення суду, систематично вчиняє терор, порушує режим перебування у військовій частині, що вказує на необхідність продовження обмежувального припису. [PERSON] і на даний час здійснює психологічний тиск на заявника. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.12.2024 у справі №295/19138/24 за заявою [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] про видачу обмежувального припису заяву задоволено частково: заборонено [PERSON] , [INFO] , перебувати в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; заборонено [PERSON] , [INFO] , наближатись на відстань не менше 0,5 км до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] строком на шість місяців (а.с. 44). Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 17.02.2025 [PERSON] визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, і призначено йому покарання за цим законом у вигляді 1 року пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України (а.с. 45-46). Зі змісту вироку убачається, що [PERSON] 11.01.2025, 18.01.2025, 21.01.2025, 24.01.2025 не виконав вимоги обмежувального припису та під час розгляду справи по суті визнав свою вину. Як слідує\~з листа\~т.в.о.\~начальника Житомирського\~РУП №1\~ГУНП в\~Житомирській області\~від 27.02.2025\~звернення [PERSON] \~зареєстровані в\~інформаційно-телекомунікаційній\~системі «Інформаційний\~портал Національної\~поліції України»:\~№3517\~від 18.01.2025\~року відомості\~внесені до\~ЄРДР за\~№12025065400000063\~за ч.\~1\~ст.\~390\~КК України;\~№3922\~від 21.01.2025\~відомості внесені\~до ЄРДР\~за №12025065400000076\~за ч.\~1\~ст.\~390\~КК України;\~№4489\~від 24.01.2025\~відомості внесені\~до ЄРДР\~за №12025065400000084\~за ч.\~1\~ст.\~390\~КК України; №4526\~від 24.01.2025\~відомості внесені\~до ЄРДР\~за №12025065400000084\~за ч.\~1\~ст.\~390\~КК України;\~№3853\~від 20.01.2025\~розглянуто та\~прийнято рішення\~відповідно до\~Закону України\~«Про звернення\~громадян»;\~№4405\~від 23.01.2025\~розглянуто та\~прийнято рішення\~відповідно до\~Закону України\~«Про звернення\~громадян»; №4867\~від 26.01.2025\~розглянуто та\~прийнято рішення\~відповідно до\~Закону України\~«Про звернення\~громадян»; №4773\~від 25.01.2025\~розглянуто та\~прийнято рішення\~відповідно до\~Закону України\~«Про звернення\~громадян»; №4071\~від 22.01.2025\~виклик обслуговував\~екіпаж УПП\~в Житомирській\~області,\~яким було\~складено відповідні\~матеріали; №1886\~від 11.01.2025\~відомості внесені\~до ЄРДР\~за №12025065400000045\~за ч.\~1\~ст.\~126\~КК України; №5493\~від 29.01.2025\~розглянуто та\~прийнято рішення\~відповідно до\~Закону України\~«Про звернення\~громадян»; №5562\~від 29.01.2025\~розглянуто та\~прийнято рішення\~відповідно до\~Закону України\~«Про звернення\~громадян»; №7133\~від 05.02.2025\~відомості внесені\~до ЄРДР\~за №12025065400000045\~за ч.\~1\~ст.\~390\~КК України; №6165\~від 01.02.2025\~розглянуто та\~прийнято рішення\~відповідно до\~Закону України\~«Про звернення\~громадян»; №4843\~від 26.01.2025\~виклик обслуговував\~екіпаж УПП\~в Житомирській\~області,\~яким було\~складено відповідні\~матеріали;\~№4781\~від 25.01.2025\~виклик обслуговував\~екіпаж УПП\~в Житомирській\~області,\~яким було\~складено відповідні\~матеріали;\~№3743\~від 20.01.2025\~розглянуто та\~прийнято рішення\~відповідно до\~Закону України\~«Про звернення\~громадян»;\~№8977\~від 14.02.2025\~виклик обслуговував\~екіпаж УПП\~в Житомирській\~області,\~яким було\~складено відповідні\~матеріали;\~№5671\~від 30.01.2025\~виклик обслуговував\~екіпаж УПП\~в Житомирській\~області,\~яким було\~складено відповідні\~матеріали;\~№7354\~від 06.02.2025\~виклик обслуговував\~екіпаж УПП\~в Житомирській\~області,\~яким було\~складено відповідні\~матеріали;\~№5731\~від 30.01.2025\~розглянуто та\~прийнято рішення\~відповідно до\~Закону України\~«Про звернення\~громадян»; №7409 від 07.02.2025 розглянуто та прийнято рішення відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; №7617 від 07.02.2025 розглянуто та прийнято рішення відповідно до Закону України «Про звернення громадян»; №7418 від 07.02.2025 виклик обслуговував екіпаж УПП в Житомирській області, яким було складено відповідні матеріали; №27 від 18.02.2025 станом на 27.02.2025 проводиться перевірка і рішення приймається в порядку вимог Закону України «Про звернення громадян»; №940 від 25.02.2025 - станом на 27.02.2025 проводиться перевірка і рішення приймається в порядку вимог Закону України «Про звернення громадян» (а.с. 48-49). 09.02.2025 підрозділом дізнання Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області внесені відомості до ЄРДР та зареєстровано кримінальне провадження №12025065400000116 за фактом незаконного проникнення [PERSON] у домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] . Правова кваліфікація ч. 1 ст. 162 КК України (а.с. 51). Як вбачається із витягу з кримінального провадження №12025065600000043 від 03.03.2025, підрозділом дізнання Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування за фактом порушення [PERSON] 02.03.2025 року заборонного припису відносно [PERSON] , із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ст. 390-1 КК України (а.с. 50). Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У статті 5 ЦПК України вказано, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, врегульовано Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). У статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» зазначено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, зокрема, мають постраждала особа або її представник. Частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України передбачено, що в заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Згідно із ч. 1 ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. Продовження дії обмежувального припису насамперед є необхідним у разі встановлення судом існування високого рівня вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, та реальності таких ризиків, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд зазначає, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). З огляду на викладене та виходячи з встановлених судом фактичних обставин справи, зважаючи на неодноразове порушення [PERSON] рішення суду від 27.12.2024, яким видано обмежувальний припис відносно нього, неодноразове звернення заявниці з приводу протиправних дій заінтересованої особи до правоохоронних органів та порушення органом досудового розслідування ряду кримінальних проваджень, а також оцінюючи вірогідність продовження чи повторного вчинення таких дій заінтересованою особою по відношенню до заявника, настання відповідних наслідків їх вчинення, суд дійшов висновку про наявність ризиків продовження вчинення домашнього насильства щодо [PERSON] , а тому продовження обмежувального припису є необхідним та виправданим задля запобігання більш тяжким наслідкам та невідкладного захисту заявника.

Outcome: approved