Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

[PERSON] 05.03.2025 звернулось до Монастирищенського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про розірвання зареєстрованого між сторонами шлюбу. У позовній заяві позивач просить розірвати шлюб між сторонами, зареєстрований 23.11.2007 Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, про що складено актовий запис № 158, покликаючись при цьому на те, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені через відсутність взаєморозуміння. Відновлювати шлюбні відносини позивач не бажає, збереження сім`ї вважає неможливим та недоцільним. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.04.2025 вказана цивільна справа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передана за підсудністю до Христинівського районного суду Черкаської області. Постановленою 23.05.2025 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою\~позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином сповіщеною про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. У поданій до суду 04.03.2025 заяві клопотала про розгляд справи без її участі (а.с. 11). Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву у визначений судом строк не подав. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ураховуючи, що передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наданого позивачем свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають між собою у шлюбі, який 23.11.2007 зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області, про що складено актовий запис № 158 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8, 9). Про наявність спору щодо спільного майна подружжя ніхто із сторін не заявляв. Відповідно до статті 51\~Конституції\~України та частини 1 статті 24\~\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3\~ст.\~105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням вимог\~ст. 110 цього Кодексу. Частиною 1\~ст. 110 СК України\~встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Аналогічні роз`янення викладено в абз. 1 п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, згідно з якими проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до положень ч. 2\~ст.\~114\~СК\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що згоди позивача на продовження шлюбу із відповідачем немає, вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач заперечень проти задоволення позову та розірвання шлюбу до суду не подав. Під час дослідження судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя позивача і відповідача та збереження між ними шлюбу буде суперечити їх інтересам, як подружжя, за відсутності згоди дружини на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які, як встановлено судом, у сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач клопотала про залишення їй після розірвання шлюбу прізвища « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Із дослідженої у судовому засіданні квитанції від 04.03.2025 (а.с. 1) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн, які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved