Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

\~ \~ \~Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів, в якому просить визначити, що розмір частки [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та померлого\~ [PERSON] \~у спільній\~сумісній власності\~на квартиру,\~розташовану за\~адресою:\~ [ADDRESS] , становить по 1/4 частині для кожного, припинивши право спільної сумісної власності на неї. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 04 грудня 2000 року квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності йому та членам його сімї: [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] .\~Між ним\~таіншими співвласниками\~договору про\~визначення часток\~не укладено\~та неможливо\~це зробити\~у зв`язку\~із відсутністю\~одного із\~співвласників -\~ [PERSON] ,\~який помер.\~ У зв`язку з тим, що частки у квартирі, яка належить їм на праві спільної сумісної власності, не виділені та не визначені, не може належним чином розпорядитися своєю часткою, чим порушуються його права та законні інтереси щодо володіння та розпорядження належним йому майном. Має намір подарувати належну йому частку у спірній квартирі своїй дружині чи дочці, однак не може цього зробити, оскільки його частка у спільній сумісній власності не визначена. Оскільки спірна квартира належить на праві спільної сумісної власності чотирьом особам, частки є рівними та становляит по 1/4 частини. Ухвалою від 26 червня 2025 року позовну заяву [PERSON] суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. У підготовчому засіданні представник позивача позов підтримала. Представник відповідача [PERSON] позов визнав та не заперечує щодо його задоволення. У заяві від 08 липня 2025 року відповідач [PERSON] просить розгляд справи здійснювати без її участі, з позовними вимогами ознайомлена, в добровільному порядку вирішити питання щодо виділення часток можливості немає. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд встановив, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 04 грудня 2000 року, виданим виконавчим комітетом Рівненської міської ради, зареєстрованим Рівненським міським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за № 177-162-48942 від 14 грудня 2000 року; свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 26 червня 1978 року Селецькою сільською радою Дубровицького району; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22 січня 1979 року Відділом ЗАГС м.Рівне; свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29 січня 1985 року Відділом загс м.Рівне; свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 07 серпня 2017 року Рівненським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області. Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Згідно із ч.1 ст.368 ЦК України, спільна власності двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними; розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом (ч.1, ч.2 ст.369 ЦК). За положеннями ст.361 ЦК України, розпорядження часткою у праві спільної часткової власності співвласником може здійснюватися самостійно. Отже, для здійснення права розпорядження часткою, в тому числі і для передачі права власності, необхідно, щоб частка в праві спільної власності була визначена. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Аналогічні положення містить і статті 370\~ЦК\~України щодо виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Докази наявності між сторонами (співвласниками спірної квартири) будь-якої домовленості щодо розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру у справі відсутні, а тому частки кожного співвласника у праві спільної власності на спірну квартиру є рівними та становлять 1/4 частки для кожного. Оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позов належить задовольнити. На підставі наведеного та

Outcome: approved