Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] 23.05.2025 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із заявою, в якій просив встановити факт смерті громадянки України, [PERSON] ( [INFO] , місце народження: місто Лисичанськ Луганської області), яка померла [INFO] в м. москва російської федерації, причина смерті: неуточнена. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] , є донькою заявника. [INFO] у м. москві російської федерації донька заявниці померла. Оскільки, Україною розірвано дипломатичні відносини з країною-агресором росією, у заявниці відсутня можливість отримати свідоцтво про смерть [PERSON] , видане органом загс російської федерації. З огляду на зазначене, остання звернулась до суду з вказаною заявою. 23.05.2025 протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Бабич Н.Д. 27.05.2025 ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д. прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. В судове засідання представник заявника та заявниця не з`явились, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. 21.07.2025 представник заявника подав через електронний суд заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій підтримав вимоги заяви та просив заяву задовольнити. У судове засідання заінтересована особа не з`явилась, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю громадянки України, [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 13.12.1982р. 13 квітня 2023 року [PERSON] [INFO] (паспорт громадянина України серії [NUMBER] , виданий 14.07.1999р. 1 МВМ Лисичанського МВ УМВС України в Луганській області) померла у м. москва рф. На підтвердження відповідного факту заявником надано наступні докази: - медичне свідоцтво про смерть серія 45 №223038236 від 24.04.2023р., що видане державною бюджетною установою охорони здоров`я м. москви «Бюро судово-медичної експертизи департаменту охорони здоров`я міста москви» танатологічне відділення №1; - свідоцтво про смерть [NUMBER] від 24.04.2023р., що видане органом РАЦС москви №81 багатофункціональним центром надання державних послуг району новокосино. Відповідно до зазначеного медичного свідоцтва про смерть, причина смерті [PERSON] - неуточнена. Із 24.02.2022 року, після розірвання Україною дипломатичних відносин із рф, для заявника є неможливим отримати апостиль на свідоцтві про смерть своєї доньки, громадянки України, [PERSON] [INFO] , видане органом РАЦС москви №81 багатофункціональним центром надання державних послуг району новокосино від 24.04.2023 року. Внаслідок цих обставин отримання свідоцтва про смерть в органах РАЦС Міністерства юстиції України є неможливим, а єдиним шляхом його отримання та захисту прав родичів та спадкоємців померлої є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення, у зв`язку з чим, заявниця звернулась до суду. Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до ст. 1 ЦПК України зазначений Кодекс визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. При цьому завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За правилами ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Державну реєстрацію актів цивільного стану громадян України, які проживають або тимчасово перебувають за кордоном, проводять дипломатичні представництва і консульські установи України (ч. 2 ст. 4 Закону). Відповідно до п. 3 Інструкції про порядок реєстрації актів цивільного стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 23.05.2001 № 32/5/101 (у редакції наказу Мін`юсту України, МЗС України 25.08.2004 № 90/5/191), реєстрація смерті громадян України, померлих за кордоном, провадиться консулом за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті, виявлення тіла померлого або за місцем поховання. Ці документи додаються до актового запису про смерть. Реєстрація смерті провадиться за письмовою заявою родичів померлого, компетентних органів країни перебування, адміністрації медичного закладу, у якому настала смерть, та інших осіб на підставі: медичного документа про смерть, виданого медичним закладом, довідки про смерть, виданої компетентними органами держави перебування. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України (ч. 7 ст. 17 Закону). Разом з тим, указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан, дія якого наразі продовжена. Згідно з листом Міністерства закордонних справ України від 13.10.2022 № 72/11-612/1-81401 після письмового повідомлення російській стороні про рішення української сторони розірвати дипломатичні відносини, встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною і російською федерацією, здійсненим у м. мінську 14.02.1992, зазначений міжнародний договір припинив свою дію 24.02.2022. Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Крім того, Правилами реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 (з наступними змінами), визначено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Таким чином, заявниця позбавлена можливості зареєструвати факт смерті своєї доньки у відповідності до вказаних вище вимог законодавства. За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Положеннями ст. 318 ЦПК України встановлено, що у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини. Звертаючись з даною заявою до суду, заявниця посилається на те, що вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть своєї доньки через припинення дипломатичних відносин із російською федерацією як країною агресором. Як зауважив Верховний Суд в постанові від 15 вересня 2021 року у справі №367/2656/20, невизначеність норм процесуального права не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Відповідно до п. 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Вбачається, що встановлення факту смерті [PERSON] має для заявниці юридичне значення, так як дозволяє реалізувати права заявниці, які виникли після смерті її доньки (необхідне для вирішення у подальшому питання прийняття спадщини за померлою донькою), настання якої підтверджено належними та допустимими доказами, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час та за певних обставин. Оскільки заявниця позбавлена можливості в іншому, а ніж у судовому порядку, встановити факт смерті своєї доньки, яка померла на території іноземної держави, з якою розірвано дипломатичні відносини, а також отримати для реєстрації смерті документ - лікарське свідоцтво про смерть, передбачений законодавством України, що унеможливлює реєстрацію цього факту органом державної реєстрації актів цивільного стану, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи відсутність заперечень щодо становлення такого факту, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту смерті громадянки України - [PERSON] ( [INFO] , уродженка міста Лисичанська Луганської області), особи жіночої статі, яка померла [INFO] у м. москві російської федерації. Враховуючи наведене, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved