Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

16 червня 2025 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява [PERSON] , в якій він, посилаючись на частину третю статті 105, статтю 110 СК України, просить розірвати шлюб між ним, [PERSON] , та [PERSON] , зареєстрований 08 червня 2021 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ), актовий запис № 36. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що з 08 червня 2021 року він перебуває у шлюбі зі [PERSON] , який зареєстровано Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ), актовий запис № 36. За час шлюбу спільних дітей не мають. Протягом останнього року між ним та відповідачкою зникли взаєморозуміння і взаємоповага, тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. На даний час він та відповідачка проживають окремо, остання виїхала у м.Київ, сімейне життя не ведуть та не підтримують шлюбні стосунки. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з наведених підстав. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу в добровільному порядку. Ухвалою судді від 27 червня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 28 липня 2025 року. Сторони у призначене судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач підтримав свої вимоги, відповідач визнала позов. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з частиною четвертою статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що слід прийняти визнання позову відповідачкою та задовольнити позовні вимоги з таких підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08 червня 2021 року, виданим Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ), оригінал якого знаходиться в матеріалах цивільної справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 червня 2021 року у Славутицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ), про що складено відповідний актовий запис за №36. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка- [PERSON] ; дружини- [PERSON] . Спільних дітей за час шлюбу сторони не мають. Позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що на сторінці 13 паспорта громадянина України на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 16 жовтня 2002 року Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області, міститься відповідний штамп. Відповідачка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/967, яка надійшла до суду 27 червня 2025 року, та відповіддю №1525644 від 27.06.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру. З позовної заяви вбачається, що причиною звернення [PERSON] до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що протягом останнього року між подружжям зникли взаєморозуміння і взаємоповага, тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. Сторони проживають окремо, не ведуть сімейне життя і не підтримують шлюбних стосунків, тому примирення та збереження шлюбу між ними неможливе. Відповідач заперечує проти розірвання шлюбу в добровільному порядку. Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зі статті 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідачки. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Позовна заява не містить даних про наявність між сторонами спору щодо спільного майна, набутого за час шлюбу. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка не висловила свою позицію щодо відновлення їй дошлюбного прізвища у поданій до суду заяві. Тому суд вважає за можливе залишити їй прізвище після розірвання шлюбу [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з ІD квитанцією: 7709-8974-0374-5077 від 15.06.2025 позивач при поданні позовної заяви сплатив судовий збір у сумі 1 211,20 грн, яка зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, який відповідачка визнала до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви, тобто 605,60 гривень, а інша частина судового збору підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved