Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

17.10.2024 від представника позивачки [PERSON] до суду надійшли матеріали вищезазначеної цивільної справи. Подана позовна заява обґрунтована тим, що 20.09.1997 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено на [PERSON] . Від шлюбу сторони мають двох спільних повнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю спільних інтересів та взаєморозуміння. Понад два роки сторони проживають окремо. На сьогоднішній день сім`я розпалася остаточно та відновити подружні стосунки неможливо, сторони не проживають разом з 2022 року, спільного господарства не ведуть. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2024, цивільну справу №203/5879/24, провадження №2/0203/2109/2024, було розподілено головуючому судді Іваницькій І.В., яка передана канцелярією суду 18.10.2024. Ухвалою суду від 28.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, який визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 27.01.2025 клопотання відповідача про надання строку для примирення - задоволено, надано сторонам строк для примирення тривалістю 3 (три) місяці, провадження по справі\~зупинено. З огляду на те, що визначений судом строк для примирення між сторонами сплив, а до суду за цей час не надійшло від сторін будь-яких заяв чи клопотань, повідомлень про примирення, ухвалою суду від 27.05.2025 поновлено провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. В матеріалах справи наявна заява представника позивачки [PERSON] про розгляд справи без її та позивачки участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував, посилаючись на те, що між ним та позивачкою дійсно виникали дрібні непорозуміння стосовно подальшого спільного життя, які рідко переходили в конфлікт, та такі непорозуміння носять виключно тимчасовий характер. У зв`язку з тим, що в країні триває повномасштабна війна, а в березні 2022 року дружина з дітьми виїхала за кордон, з урахуванням відстані один від одного, бракує часу для спілкування, а непорозуміння обумовлені військовим часом. Весь час він постійно допомагає матеріально та зацікавлений у збереженні сім`ї, оскільки для нього важливо збереження соціального статусу. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім`ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім`ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім`ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім`ї. Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»№11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Статтею 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20.09.1997. Шлюб зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №753, (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 04.05.2022). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Суд, вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Крім того, судом взято до уваги той факт, що відповідачем [PERSON] було подано заяву від 02.12.2024 про надання строку для примирення, оскільки він вважає, що немає жодних причин та мотивів для розірвання шлюбу, відтак ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2025 сторонам було надано строк для примирення 3 (три) місяці. У визначений судом строк сторони не примирились, а тому ухвалою суду від 27.05.2025 поновлено провадження у цивільній справі та призначено справу до розгляду. Також суд зазначає, що з пояснень відповідача вбачається, що він має намір зберегти родину, однак вчинені ним протягом всього часу розгляду справи заходи не дали результатів, позивачка категорично заперечує проти подальшого перебування в шлюбі з відповідачем та щодо доводів відповідача про відновлення та збереження родини. Право звернення з позовом про розірвання шлюбу є беззаперечним (ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України), а примушування до збереження шлюбу є неприпустимим (ст. 51 Конституції України). За таких обставин, предметом доказування у справах про розірвання шлюбу (за умови, що один із подружжя заперечує проти позову) є виключно: 1) факт укладення шлюбу, 2) факт відсутності згоди на розлучення; 3) неможливість подальшого спільного життя і 4) неможливість збереження шлюбу без одночасного порушення інтересів одного з подружжя чи дітей. Спільне життя з відповідачем на теперішній час припинено, сторони не ведуть спільного господарства з 2022 року, мешкають окремо, на сьогодні шлюб існує лише формально, наданий судом строк для примирення, позитивних результатів не дав, позивачка впевнена у неможливості збереження шлюбу. Спору щодо спільно нажитого майна між сторонами не встановлено. Підстав для надання сторонам додаткового строку для примирення судом також не встановлено. З урахуванням зазначених вище обставин та положень законодавства, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами, який може будуватись лише на паритетних засадах, є неможливим та протирічить їх інтересам, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в сумі 968, 96 грн, оскільки позов поданий через систему «Електронний суд» та саме така сума судового збору мала бути сплачена. При цьому позивачка не позбавлена права повернути з бюджету надміру сплачений судовий збір у сумі 242, 24 грн у разі звернення з відповідним клопотанням до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved