Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

В березні 2025 року до Фастівського міськрайонного суду Київської області звернувся адвокат Селецька О.В., яка діє в інтересах позивача [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.11.2016 року. [INFO] в них народилася донька [PERSON] . Починаючи з 20.09.2018 і по теперішній час донька [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За місцем проживання батька, для дитини створено найкращі умови проживання. Дитина навчається в школі І-ІІІ ст. №238 Деснянського району міста Києва. Батько приділяє належну увагу вихованню доньки. За місцем проживання та роботи позивач характеризується позитивно. В 2020 році сторони розлучилися. Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 22.03.2021 [PERSON] було засуджено у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України та призначено їй умовний термін покарання. Також, в 2023 році Фастівським міськрайонним судом Київської області [PERSON] та її співмешканця [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Оскільки матір дитини - [PERSON] проживає окремо, то батько [PERSON] вимушений звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з ним. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого провадження. 29.04.2025 на електронну пошту суду від відповідачки [PERSON] надійшла заява про визнання позову, в якій вона просила задовольнити позовну заяву [PERSON] в повному обсязі, визначивши місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Розгляд справи просила здійснювати у її відсутності та у відсутності її представника. 29.04.2025 поштовим зв`язком на адресу суду від адвоката Бланар В.М., яка діє в інтересах відповідачки [PERSON] , надійшла заява про визнання позову, в якій адвокат зазначила, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та визнає позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалу суду від 01.05.2025 про витребування доказів направлено до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації. Ухвалою суду від 10.06.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. 26.05.2025 на виконання ухвали суду про витребування доказів, Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації направила до суду Акт обстеження умов проживання від 20.05.2025. 18.06.2025 на виконання ухвали суду про витребування доказів, зі Служби у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації до суду надійшов Висновок щодо визначення місця проживання з батьком. В підготовчому засіданні представник позивача - адвокат Селецька О.В. позовні вимоги підтримала, надала пояснення по позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, направила письмову заяву про визнання позову та розгляд справи в її відсутність в зв`язку з виїздом за кордон. Представник Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в підготовче засідання не з`явився, про день розгляду справи повідомлені належним чином, направили до суду лист з проханням розглянути справу в їх відсутність з урахуванням Висновку органу опіки та піклування та інтересів дитини. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. У відповідності до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. За приписом статті 161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, при цьому орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Як встановлено в судовому засіданні, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 листопада 2016 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] у сторін народилася донька [PERSON] (а.с.11). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 14.12.2020 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.13-14,15-16). Згідно вироку Вишгородського районного суду Київської області від 22 березня 2021 року вбачається, що [PERSON] була засуджена у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 статті 309 КК України до 5 років позбавлення волі з випробуванням на 3 роки (а.с.19-22). Відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2023 року визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення насильства в сім`ї відносно свого співмешканця [PERSON] ) (а.с.23-24). Також, Фастівським міськрайонним судом Київської області від 19 грудня 2023 року, відносно [PERSON] було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення насильства в сім`ї відносно співмешканки [PERSON] (а.с.25-26). Згідно довідки школи І-ІІІ ступенів №238 Деснянського району міста Києва №52 від 01.03.2024 встановлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , є ученицею 1-В класу, навчається в Школі № 238 з першого класу та проживає за адресою: [ADDRESS] . Малолітню [PERSON] на навчання приводить батько, [PERSON] . Батько, [PERSON] , бере активну участь у навчанні та вихованні своєї доньки [PERSON] . Він приділяє належну увагу створенню відповідних житлово-побутових умов дитини та вихованню доньки, постійно підтримує зв`язок зі школою, відвідує батьківські збори, телефонує та цікавиться навчанням і шкільним життям доньки, спілкується з класним керівником. Учениця забезпечена всім необхідним для навчання,, шкільним та спортивним одягом. Пропусків навчальних занять без поважних причин не має. Мати малолітньої [PERSON] - [PERSON] жодного разу не приходила у школу, не спілкувалася з педагогами (а.с.27). Також, дана школа надала позитивну характеристику на ученицю 1-В класу [PERSON] , [INFO] , яка зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована та уважна учениця, до виконання доручень ставиться відповідально та сумлінно (а.с.28). Відповідно до висновку психолога, складеного психологинею [PERSON] від 22.04.2024, яка згідно підтверджуючих документів є спеціалістом у галузі «Психологія» встановлено наступне: «На момент проведення обстеження рівень інтелектуального та психологічного розвитку [PERSON] відповідає віковій нормі. [PERSON] здатна самостійно описувати дії, події які відбуваються з нею, але в цих розповідях уникає розмов про розлучення батьків. Найбільший емоційний зв`язок [PERSON] має з батьком - [PERSON] . Про це вона говорить особисто, а також це виявлено в результаті дослідження. [PERSON] мас теплі, дружні відносини з батьком [PERSON] , що проявляється у різних видах сумісної діяльності: іграх, відвідуваннях різних подій, а також у бажанні завжди бути поруч із ним. [PERSON] не має стабільних, стійких стосунків з матір`ю, не мас з нею спільної діяльності, спільних справ. В діагностичному дослідженні (проектно-діагностична гра «Пошта») вона обрала мати, як людину, до якої «ніколи не звернеться по допомогу», що може свідчити про те, що матір не є надійним дорослим для [PERSON] , а також про відсутність довіри до матері. [PERSON] має міцні дитячо-батьківські відносини з батьком [PERSON] . Він турбується та дбає про неї, забезпечує необхідною батьківською турботою. Вона звертається до батька в мовних ситуаціях потребування допомоги та в ситуаціях розділення радості.» З матір`ю [PERSON] М. [PERSON] мас окреме проживання, рідкі зустрічі та телефонні розмови. Вони не мають спільної діяльності, спільних справ або інтересів. Але [PERSON] мріє про стосунки з матір 'ю, сумує за нею, вона потребує материнської фігури, що є природньою потребою дитини. Батько виступає для [PERSON] в ролі надійного дорослого, який забезпечує її базові потреби у безпеці та прийнятті, надає відчуття щастя та безпеки. На момент обстеження більшу прихильність [PERSON] висловлює до батька. [PERSON] сумує за матір`ю, мріє про повну родину, але не висловлю довіри до матері. не спирається на фігуру матері в складних ситуаціях. Батько [PERSON] дбає про емоційний стан своє доньки [PERSON] , турбується про неї, забезпечує її базові потреби в безпеці і витупає в ролі надійного дорослого. [PERSON] говорить, що сумує за матір`ю, яка проживає в іншій країні, висловлює зацікавленість в спілкуванні з нею, але не згадує матір у розповідях про своє реальне повсякденне життя, а також не звертається до материнської фігури в ситуаціях потребування допомоги, розділення радості»(а.с.31-38). Як встановлено судом, що позивач [PERSON] , [INFO] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.39-40). Разом з ним зареєстрована за даною адресою з 20.09.2018 року і малолітня донька [PERSON] , [INFO] (а.с.12). Позивачем в повному обсязі створено належні побутові умови для потреб дитини: в квартирі для дитини є окрема кімната, облаштоване спальне місце, шафа для одягу, місце для навчання, багато іграшок, одяг відповідно до віку дитини, що підтверджується Актом обстеження умов проживання від 20.05.2025 (а.с.112). Відповідно до характеристик з місця проживання (а.с.29) та з місця роботи (а.с.30), [PERSON] зарекомендував себе як старанний, працелюбний, відповідальний та дисциплінований чоловік. Проявив себе з позитивного боку та дотримується правил добросусідства (а.с.29-30). Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. При цьому орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до положень частини першої статті 3, частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При цьому положення вказаної Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Зазначених висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 402/428/16-ц, в якій вона відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14.12.2016 у справі № 6-2445цс16 та від 12.07.2017 у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надала Висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] . Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. З матеріалів справи убачається про існування між колишнім подружжям стійкого особистого конфлікту, проте не вбачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Враховуючи викладене, а також те, що позивач здійснює догляд за дитиною, створив для неї належні побутові умови для проживання, займається її вихованням, виходячи із якнайкращого забезпечення інтересів дитини, беручи до уваги її малолітній вік, а також те, що дитина проживає з батьком у звичних для неї умовах, відсутність обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, проживання матері окремо від дитини в іншому місці, суд приходить до висновку про можливість визначення місця проживання дитини з позивачем. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved