Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. 15 лютого 2024 року між позивачем та відповідачем укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1349-3806. Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 8\~100,00 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, знижена відсоткова ставка 1,20%, стандартна відсоткова ставка 1,50%. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушив умови кредитного договору, кредит в повному обсязі не повернув, а також не виконав всі інші грошові зобов`язання. Просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 36\~617,66 грн, а також стягнути сплачений ним судовий збір. Процесуальні дії у справі. 13 травня 2025 року позовна заява надійшла до суду. 22 травня 2025 року судом отримана інформація про реєстрацію місця проживання (перебування) відповідача. 23\~травня 2025\~року позовна\~заява прийнята\~до розгляду,\~провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Заяв та клопотань від відповідача не надходило. В зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Фактичні обставини, встановлені судом. 15 лютого 2024 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1349-3806, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8\~100,00 грн зі сплатою стандартної процентної ставки у розмірі 1,50% за кожен день користування кредитом та одноразової комісії за видачу кредиту у розмірі 15,00 % від суми виданого кредиту. Строк кредитування 300 днів, дата повернення (виплати) кредиту 10 грудня 2024 року. В договорі зазначено, що позичальник підтверджує, що до укладання Договору уважно ознайомився з текстом Договору та Правилами, розміщеними на веб-сайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, і зобов`язався їх виконувати. Договір підписано відповідачем електронним підписом шляхом використання одноразового ідентифікатора. Згідно з наданою позивачем довідкою, 15 лютого 2024 року кредитні кошти у розмірі 8\~100,00 грн були перераховані позичальнику на картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідач свої зобов`язання щодо виконання належним чином взятих на себе зобов`язань за цим договором не виконав, має заборгованість. Згідно з доданим до позовної заяви розрахунком заборгованість [PERSON] за договором №1349-3806 від 15 лютого 2024 року станом на 04 квітня 2025 року не погашена і становить 40\~886,36 грн, з яких: основний борг у розмірі 8\~100,00 грн; залишок відсотків у розмірі 32\~707,80 грн; залишок комісій у розмірі 78,56 грн. Позивачем було прийнято рішення про застосування до відповідача Програми лояльності для споживачів фінансових послуг шляхом часткового погашення заборгованості за нарахованими відсотками та комісією у розмірі 4\~268,70 грн, а тому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 36\~617,66 грн. Доказів, які б спростовували розмір заборгованості, відповідачем суду не надано. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам відповідають правовідносини із зобов`язань за кредитним договором та недопустимості односторонньої відмови від виконання зобов`язань, а також щодо наслідків неналежного виконання зобов`язань. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до пункту 6 частини 1\~цієї статті Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно\~зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.536\~ЦК України,\~за користування\~чужими грошовими\~коштами боржник\~зобов`язаний сплачувати\~проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Нормою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За приписами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст.1048 ЦК України). Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII законодавець залишив за банком можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів. Висновок суду. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, судом встановлено, що позивачем підтверджений факт укладення кредитного договору з відповідачем та порушення ним взятих на себе зобов`язань, ознайомлення і згода відповідача з умовами кредитного договору. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачем не спростований, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Суд враховує, що позивачем доведений факт досягнення сторонами домовленості по кредитного договору про сплату відповідачем відсотків за користування кредитом, з якими відповідач погодився. Водночас, суд не погоджується із наведеним позивачем розрахунком заборгованості за процентами за вказаним кредитним договором. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Згідно з частиною 5 статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. При цьому суд зазначає, що денна процентна ставка повинна розраховуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладення договору. Враховуючи, що кредитний договір укладено 15 лютого 2024 року, тобто після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», на нього поширюється вимоги, передбачені ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», щодо максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином, передбачені п. 4.6 Договору укладеного між сторонами договору умова щодо встановлення денної процентної ставки у розмірі 1,50 % згідно з ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи із встановленої ч. 5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %. Так, розмір процентів, що мав сплачуватися відповідачем щоденно за користування кредитом, становить: 8 100,00 грн х 1% = 81,00 грн, кількість днів 300. Розмір заборгованості за процентами становить: 81 х 300 = 24 300,00 грн. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: стягненню основної суми борги за договором у розмірі 8\~100,00 грн, а також, процентів у розмірі 24 300,00 грн, а всього 32 400,00 грн. Щодо розподілу судових витрат. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2\~143,38 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial