Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

02 червня 2025 року Акціонерне товариство\~«КРЕДОБАНК» (далі - АТ\~«КРЕДОБАНК») звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 лютого 2019 року між АТ\~«КРЕДОБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-170343, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 70\~000 грн. на строк до 14 лютого 2023 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 52,99 % річних, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію та інші платежі в порядку, передбаченому графіком платежів, а у разі прострочення погашення кредиту достроково погасити кредит та інші нарахування. Позивач виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу кредиту на умовах, визначених договором. В свою чергу відповідач, всупереч умовам кредитного договору № CL-170343 від 15.02.2019, не виконував належним чином свої зобов`язання за цим договором, в зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 09 травня 2025 року становить 83\~235,62 грн., з яких: 32\~650,70 грн. заборгованість за основним боргом (тілом кредиту); 50 584,92 грн. сума заборгованості за відсотками. 05 березня 2025 року відповідачу було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, яку ним залишено без реагування. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 83\~235,62 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 04 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Крижопільського районного суду від 01 липня 2025 року розгляд справи було відкладено в зв`язку з першою неявкою в судове засідання належним чином повідомленого відповідача. В судове засідання 28 липня 2025 року сторони не з`явилися. Представник позивача\~ адвокат Вус А.П. 05.06.2025 через систему «Електронний суд» направив заяву, у якій просить розглянути справу у відсутності сторони позивача на підставі наявних у справі документів. Позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений в порядку, визначеному п. 2 ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду невідомі, у визначений судом строк відповідач не подав відзив на позов. Ухвалою Крижопільського районного суду від 28 липня 2025 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу\~не здійснюється. Згідно ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог\~статей 76-79 ЦПК України\~доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 15 лютого 2019 року між АТ\~«КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № CL-170343, відповідно до якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Сторони погодили наступні умови кредитного договору: сума та валюта кредиту 70 000 грн.; дата видачі кредиту 15 лютого 2019 року; строк (термін) кредитування 48 місяців (до 14 лютого 2023 року); для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок; позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок; за відкриття поточного рахунку та випуск банківської платіжної картки позичальник сплачує банку комісію в сумі 200 грн. (п. п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4, 2.5, 2.10 Договору). Згідно п. п. 4.1, 4.2 Договору, за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 52,99 % річних, які нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Договору. Загальна вартість кредиту для позичальника за кредитним договором становить 171385,83 грн., з яких: 101185,83 грн. проценти за користування кредитом, 200 грн. комісія (п. п. 4.3, 4.4, 4.6 Договору). Крім того, сторони передбачили, що позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до Графіку платежів (Додаток № 1). Всього позичальник зобов`язаний з 15.02.2019 по 14.02.2023 здійснити 48 щомісячних платежів по 3565 грн. (п. 6.2 Договору). Підписавши кредитний договір власноручним підписом, відповідач підтвердив, що він до видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у ПАТ «КРЕДОБАНК», реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту, а також з іншою інформацією про споживчий кредит, надання якої передбачено ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». З наявного у матеріалах справи Додатку № 1 до вищевказаного кредитного договору - Графіку платежів вбачається, що у ньому викладено таблицю визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки. Усі істотні умови кредитного договору також зафіксовані у підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту. На виконання умов договору\~\~ [PERSON] було перераховано на картковий рахунок кредитні кошти в сумі 70\~000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 8833994 від 15.02.2019 року та випискою по особовим рахункам з 15.02.2019 по 09.05.2025. Однак, відповідач з лютого 2022 року припинив належним чином виконував свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. 05 березня 2025 року відповідачу було направлено вимогу за № 85-10198200/25 від 04.03.2025 щодо погашення заборгованості за кредитним договором у 30-денний строк з дня отримання вимоги, проте вказана вимога залишилась без реагування. За розрахунком АТ «КРЕДОБАНК», доданим до позову, станом на 09 травня 2025 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором № CL-170343 від 15.02.2019 року становить\~ 83\~235,62 грн., з яких: 32\~650,70 грн. заборгованість за основним боргом (тілом кредиту); 50 584,92 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.\~626,\~628\~ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1\~ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що між сторонами було укладено кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 70 0000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 52,99 % річних на суму заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14 лютого 2023 року. Оскільки [PERSON] припинив належним чином виконувати свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на\~законі\~та кредитному договорі, підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь АТ\~«КРЕДОБАНК» слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в розмірі 32\~650,70 грн. Що стосується розміру відсотків, то суд враховує наступне. Як вбачається із наданого суду розрахунку, заборгованість по відсоткам за кредитним договором № CL-170343 від 15.02.2019 року становить 50584,92 грн. Вказана заборгованість нарахована за період з 15.02.2019 року по 09 травня 2025 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 сформовано правову позицію, згідно до якої кредитодавець відповідно до\~частини першої статті 1048\~та\~частини першої статті 1054 ЦК України\~має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з\~частиною другою статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються\~частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст. 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлені ст. 625 ЦК України проценти підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що АТ\~«КРЕДОБАНК» вправі вимагати від відповідача сплати заборгованості за відсотками за користування кредитом згідно договору № CL-170343 від 15.02.2019 року в межах строку кредитування. Доказів того, що сторони встановили нарахування відсотків як міри відповідальності, матеріали справи не містять. Нарахувавши відсотки за користування кредитом після 14 лютого 2023 року, АТ\~«КРЕДОБАНК» вийшло за межі узгодженого сторонами кредитного договору строку. При цьому, позивач не вчинив дій щодо стягнення боргу (досудову вимогу щодо виконання зобов`язань за договором направлено відповідачу лише в березні 2025 року), а продовжив нарахування відсотків на власний розсуд, що призвело до нарахування непропорційно великої суми вартості кредиту. Такий механізм, на переконання суду, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Таким чином, з [PERSON] на користь АТ\~«КРЕДОБАНК» слід стягнути заборгованість по відсоткам в розмірі 6802,96 грн. (101185,83 грн. (сума відсотків за користування кредитом, яку мав сплатити відповідач за умовами договору) 94382,87 грн. (фактично сплачена відповідачем сума відсотків згідно розрахунку заборгованості)). З огляду на викладене, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором № CL-170343 від 15.02.2019 року, яка підлягає стягненню на користь АТ «КРЕДОБАНК», становить 39\~453,66 грн., з яких: 32\~650,70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6\~802,96 грн. - заборгованість за відсотками. За таких обставин позов підлягає до часткового задоволення. В решті позову слід відмовити за безпідставністю. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 23377250 від 21 травня 2025 року. Позов заявлено з ціною 83235,62 грн., а задоволено на суму 39453,66 грн., тобто на 47,40 % (39453,66 грн. х 100 : 83235,62 грн.). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1435,27 грн. (3028 грн. х 47,40 %) судового збору.

Outcome: partial