Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

На розгляд суду надійшла цивільна справ за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 05 листопада 2018 року розірвано. В шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем. Згідно із судовим наказом, виданим Чернівецьким районним судом Вінницької області, присуджено до стягнення з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 50% для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду 26.06.2018 і до досягнення дочкою повноліття. З часу винесення судом судового наказу, погіршилося матеріальне становище позивача та відповідно дитини, у зв`язку із подорожчанням продуктів харчування та інших товарів першої необхідності. Крім цього, відповідач на даний час офіційно працевлаштований та отримує офіційний дохід, про що позивач надала суду довідку про розмір грошового забезпечення відповідача, за місцем роботи останнього. Вказане свідчить про зміну матеріального становища відповідача. Тому позивач вважає, що якнайкращим інтересам дочки відповідатиме стягнення аліментів у частці від заробітку відповідача, що забезпечить сталу виплату належного розміру аліментів на дитину, адже раніше визначеної суми аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму не вистачає навіть на самі примітивні потреби дитини, яка росте та її потреби збільшуються. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Також не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений шляхом публікації оголошень на вебпорталі судової влади України, втім в судові засідання за невідомих причин не з`являється. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. Тому, ухвалою суду від 28 липня 2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази, встановив наступне. Судом встановлено, що з 12 серпня 2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 05 листопада 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до судового наказу, виданого Чернівецьким районним судом Вінницької області 04 липня 2018 року, присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти для утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 50% для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду 26.06.2018 і до досягнення дочкою повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 04 липня 2018 року. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідні роз`яснення викладені також у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів або ж погіршенням матеріального стану матері дитини остання може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає зміну способу стягнення аліментів, визначеного за рішенням суду (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року (провадження № 6-143цс13), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20), від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20), від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18 (провадження № 61-16697св21). Судом установлено, що позивач, з якою проживає дочка сторін, звертаючись до суду, просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача аліменти саме у частці від його доходу. При цьому вказує на збільшення потреб дитини, а також на зміну матеріального стану відповідача. В підтвердження своїх доводів позивач надала суду довідку військової частини від 07.07.2025 № 7017, відповідно до якої слідує отримання відповідачем заробітної плати за місцем несення військової служби. Таким чином, зміна матеріального стану відповідача беззастережно доведена в ході судового провадження. Визначаючись щодо розміру аліментів, зважаючи на зміну способу стягнення, то суд зважає, що відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів\~це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, при визначені розміру аліментів, враховує обов`язок обох батьків утримувати дитину до її повноліття, розмір гарантованого законодавством України прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, те, що відповідач здорова, працездатна особа, має офіційний дохід, а тому беззастережно має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки саме у частці від заробітку (доходу), що відповідатиме якнайкращим інтересам дитини на належне утримання зі сторони батька, доказів зворотного відповідачем суду не надано, тоді як дитина потребує такої допомоги, а тому, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання дитинив розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дочкою повноліття, змінивши спосіб стягнення аліментів, визначений судовим наказом Чернівецького районного суду Вінницької області від 04.07.2018 в цивільній справі № 150/406/18. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Суд також зауважує, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В разі невиконання цього обов`язку в добровільному порядку особа має на право звернення із позовом про стягнення додаткових витрат на дитину (дітей) у разі наявності обставин, передбачених ст. 185 СК України. Сплата аліментів при визначеному новому способі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). З огляду на викладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь держави судовий збір за подання позивачем позову про стягнення аліментів в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved