Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Адвокат Дарморос К.О. в інтересах позивачки звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на підставі свідоцтва про право на спадщину) № 79935908 від 03.02.2025. Покійний був дідусем позивачки, що підтверджується рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області по справі № 394/401/23 від 30.06.2023 про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Так як батько позивачки [PERSON] помер [INFO] , тому в силу ч. 1 ст. 1266 ЦК України вона є спадкоємцем за законом першої черги за правом представлення після смерті дідуся. При житті [PERSON] не розпорядився своїм майном заповіт не складав. Після смерті дідуся приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г була заведена спадкова справа № 14/2023, дата заведення: 21.03.2023. 06 листопада 2023 позивачем було подано заяву про видачу свідоцтва на спадщину на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 06.11.2023 року приватним нотаріусом Голованівського районного нотаріального округу Кіровоградської області Степаненко Р.Г була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії якою відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на житловий будинок, що належить померлому [PERSON] у зв`язку з тим, що спадкоємець не подала правовстановлюючих документів на спадковий будинок оформлених належним чином. Вказаний будинок покійний дідусь позивача побудував самостійно, але не зареєстрував на нього право власності. Про це вказує наявність будинкової книги від 30.10.1979 року. Відповідно відповіді на адвокатський запит Новоархангельська селищна рада від 08.04.2025 року вих № 02-29/236 повідомила, що рішенням 32-ї сесії сьомого скликання Новоархангельської селищної ради від 14.11.2019 року №1957, надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою, щодо відведення земельних ділянок у власність громадянину [PERSON] , загальною площею 0,3643, в тому числі по угіддях: 0,15000 га земель - малоповерхової забудови для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови, та 0,2143 га ріллі - для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення в [ADDRESS] . Згідно архівної довідки КП «БМБТІ» №247 від 03.11.2023 року вказано, що право власності на будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Таким чином позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] через відсутність оформленого на нього речового права. Згідно з технічним паспортом за реєстраційним номером ТІ01:9439-6367-7497-9511, інвентаризаційна справа №346, виготовленим станом на 17 червня 2023 року, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , був збудований у 1977 році. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Таким чином, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. З наведеного вище, вбачається, що дідусь позивача [PERSON] , який помер [INFO] був власником житлового будинку садибного типу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] але за життя не оформив на нього правовстановлюючий документ. Таким чином, для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не існує. Представник позивачки просить суд визнати за позивачкою право власності на частку житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] /а.с.1-5/. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, але від останньої надійшла телефонограма в якій вона просить суд розгляд справи проводити за її та позивачки відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача - Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій просив відмовити в задоволенні позову, оскільки селищна рада не є належним відповідачем у справі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних у цивільній справі письмових доказів. На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Положеннями ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, [PERSON] помер [INFO] /а.с.10/. Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 30 червня 2023 року вирішено встановити факт, що має юридичне значення про те, що [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~уродженка с. Курлози Кривоозерського району Миколаївської області, знаходиться в безпосередньому родинному зв`язку та доводиться онукою [PERSON] , який помер [INFO] в смт Новоархангельськ Голованівського району Кіровоградської області. Рішення суду набрало законної сили/а.с.12-13/. Відповідно до світлокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в м. Умань Черкаської області/а.с.11/. Матеріали справи містять світлокопію технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] , він виготовлений 17 червня 2023 року /а.с.14-21/. Новоархангельською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області 08.04.2025 року надано інформацію №02-29/236 з якої вбачається, що рішенням тридцять другої сесії сьомого скликання Новоархангельської селищної ради від 14.11.2019 року №1957, надано дозвіл на розроблення проекту із землеустрою, щодо відведення земельних ділянок у власність громадянину [PERSON] загальною площею 0,3643 га, в тому числі по угіддях: 0,1500 га земель - малоповерхової забудови для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за рахунок земель житлової та громадської забудови та 0,2143 га ріллі - для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення в [ADDRESS] /а.с.30/. Згідно світлокопії архівної довідки №247 від 03.11.2023 року право власності на будинок [ADDRESS] не зареєстровано/а.с.22/. Матеріали справи містять світлокопію домової книги домоволодіння [ADDRESS] розпочату 30 жовтня 1979 року/а.с.23-28/. Відповідно до світлокопії висновку вартість будинку [ADDRESS] становить 148590 грн./а.с.32/. Своєю постановою приватний нотаріус Голованівського нотаріального округу Степаненко Р.Г. відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, що належить померлому [PERSON] /а.с.31/. Суд зауважує, що сторонами цивільного провадження є позивач та відповідач (ч. 1 ст. 48 ЦПК України). Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 48 ЦПК України). Згідно зі ст. 124 Конституції України та частин 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Отже, таке право є абсолютним виражає демократичні засади суспільства, спрямоване на всебічний захист прав і громадянина. Традиційно, сторонами вважаються особи, які є учасниками спірних матеріальних правовідносин. Позивач це особа, на захист прав та інтересів якої відкрито провадження у справі. Звернення до суду із позовом до конкретного відповідача, на цей час існує лише припущення щодо порушення прав позивача, яке підтверджується або спростовується під час розгляду справи в суді. Як правило, саме позивач ініціює процес шляхом подання позовної заяви. Відповідачем є особа, на яку вказує позивач, як на порушника своїх прав, і тому саме позивач визначає, до кого пред`явити позов. Ч. 2 ст. 51 ЦПК України вказує, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом. Належність відповідача визначається насамперед за нормами матеріального права. Право притягнення, заміни, притягнення в якості другого відповідача належить виключно позивачу, або уповноваженій ним особі. Якщо під час судового розгляду буде встановлено, що особа, до якої пред`явлено позов, не повинна відповідати за ним, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то суд має у позові відмовити. Суд констатує, що ініціатива заміни неналежного відповідача має виходити від позивача, який повинен подати відповідне клопотання. Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20, вказав, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду «загальноприйнято вважати, що принцип тлумачення закону на користь особи є однією з основних засад судочинства, яка вказує, що суди повинні намагатися тлумачити закон та його норми в такий спосіб, щоб максимально захистити права та інтереси особи; цей принцип також відомий як «in dubio pro persona» означає «у вагомих сумнівах на користь людини»; принцип тлумачення закону на користь особи не передбачає ігнорування закону, але вказує на те, що в спірних ситуаціях суди повинні намагатися вибрати інтерпретацію закону, яка максимально захищає права та інтереси саме особи (Постанова Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі №240/4894/23). Виходячи з наведеного, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи. Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача. Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в його задоволенні. Як вбачається з позову представником позивачки заявлено правову вимогу про визнання права власності на частку житлового будинку, до позову долучено вище перелічені докази. Представником позивачки притягнуто в якості відповідача орган місцевого самоврядування Новоархангельську селищну раду. У якості третьої особи представником позивачки залучено [PERSON] , хоча дана особа повинна бути залучена, як відповідач оскільки може претендувати на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON] . Виходячи із змісту завдань та основних засад цивільного судочинства позивач звертаючись до суду повинен самостійно\~визначати у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки в цивільному позові зазначений неправильний суб`єктний склад сторін. Суд вважає за доцільне зазначити, що в разі звернення до суду з матеріально-правовою вимогою про визнання права власності позивач повинен вказати належного відповідача. Також суд відмічає, що висновки по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість заявлених позовних вимог можуть бути зроблені судом за належного суб`єктного складу її учасників. Судові витрати по справі суд відносить за рахунок позивачки. На підставі\~наведеного,\~

Outcome: dismissed