Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 21.09.2023 року здійснено ідентифікацію клієнта та [PERSON] підписано Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. Відповідачем погоджено використання ОТР пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операції та правочинів між сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу клієнта та пов`язаний з електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження клієнтом здійснення операції або укладення операції здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту банку цифрової послідовності, як повністю ідентична надісланому Банком ОТР паролю на фінансовий номер телефону клієнта. У подальшому відповідач виявив бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», ознайомився із актуальними умовами кредитування та 22.08.2024 підписав паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля. Після чого із відповідачем за допомогою ОТР пароля було підписано кредитний договір № б/н від 22.08.2024 про надання строкового кредиту у розмірі 30000,00 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 31%. Додатково із відповідачем за допомогою ОТР пароля підписаний Графік кредиту. Відповідач не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору та графіку кредиту, у зв`язку із чим відповідач станом на 21.04.2025 має заборгованість - 35450,13 грн., яка складається із наступного: 30000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5450,13 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками.Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача на його користь вищевказану заборгованість за кредитом, а також судові витрати. Ухвалою від 25.06.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд проводиться в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Відповідач копію ухвали та доданих до неї матеріалів отримала 01.07.2025 (а.с.14), відзив до суду не направила. Жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 22.08.2024 року між сторонами було укладено договір про надання банківських послуг, який складається із заяви, умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку згідно з якими відповідачу було надано кредит в розмірі 30000,00 гривень строком на 36 місяців зі сплатою фіксованої процентної ставки 31% річних. Згідно з п. 2.1. кредитного договору, банк зобов`язався надати позичальнику строковий кредит на споживчі цілі, у розмірі, визначеному договором, в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в обумовлені цим договором терміни. Кредит надається безготівковим шляхом (перерахування коштів на поточний рахунок позичальника) [NUMBER] (п.2.2 Договору). Відповідач ознайомившись з умовами кредитування, 22.08.2024 року підписала паспорт споживчого кредиту. Згідно з п. 4.1. кредитного договору, позичальник зобов`язується кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладення цього договору, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти за користування кредитом, рівними платежами в розмірі та строки, визначені Графіком, шляхом зарахування коштів на реквізити, зазначені в Додатку №2 «Реквізити для погашення заборгованості», який є невід`ємною частиною цього договору та направлений позичальнику у системі дистанційного обслуговування «Приват 24». Отже, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою за договором. Разом з тим, в порушення Умов і правил надання банківських послуг відповідач [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконала. Згідно з наданим станом на 21.04.2025 розрахунком заборгованості, за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість перед АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 35450,13 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 30000,00 грн, заборгованість за нарахованими відсотками 5450,13 грн. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті 6та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому . Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У частинах першій та другій статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит т а сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, відповідач здійснювала витрати грошових коштів в межах кредитного ліміту і вчасно не погашала заборгованість. Розмір заборгованості підтверджується наданими банком випискою руху коштів за рахунком і детальним розрахунком заборгованості за договором. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд вважає, що в даному випадку знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором б/н від 22.08.2025 щодо повернення кредитних коштів, а тому заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню. Таким чином, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення вимога позивача стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 35450 гривень 13 копійок, з яких: 30000 гривень 00 копійок заборгованість за тілом кредиту та 5450 гривень 13 копійок заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 2422 грн. 40 коп. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved