Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

У вересні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» (далі ТОВ «МАНІФОЮ») та [PERSON] було укладено договір позики №6320908 (далі Договір), який підписано електронним підписом позичальника, згідно з умовами якого Позикодавець надає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позичальнику проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору. Договір позики підписано електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 Договору позики. 11.01.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений Договір факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належну йому права вимоги. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 15.02.2024 року до Договору факторингу №11-01/2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги відповідача в сумі 65517 грн. 80 коп., з яких: 23000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 42517 грн. 80 коп. заборгованість за процентами за користування позикою. Посилаючись на те, що відповідач не виконав свого обов`язку за договором позики, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №6320908 в розмірі 65517 грн. 80 коп., з яких: 23000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 42517 грн. 80 коп. заборгованість за процентами за користування позикою, а також понесені судові витрати. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14.10.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (Т1 а.с.48-49). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05.12.2025 року за клопотанням представника відповідача адвоката Пономарьова О.В. витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» докази (Т1 а.с.78-79). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09.01.2025 року за клопотанням представника відповідача адвоката Пономарьова О.В. витребувано у Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» докази (Т1 а.с.152-154). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06.02.2025 року визнано явку представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в судові засідання обов`язковою для надання особистих пояснень (Т1 а.с.195). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31.03.2025 року задоволено клопотання представника позивача Макарової Л.В. про залучення як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] , витребування доказів та проведення судового засідання в режимі відеоконференції (Т2 а.с.1-3, 5-6). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.04.2025 року задоволено клопотання представника позивача Макарової Л.В. про витребування доказів (Т2 а.с.32-33). Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 30.04.2025 року визнано явку відповідача [PERSON] в судові засідання обов`язковою для надання особистих пояснень (Т2 а.с.88). Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] пояснив, що договір позики від 16.10.2023 року з ТОВ «МАНІФОЮ» не укладав, цифровим підписом його не підписував, коштів за договором позики не отримував, [PERSON] не знає. Відзив на позов не подав. Представник відповідача адвокат Пономарьов Олег Валентинович заперечив проти задоволення позовних вимог так як позивач не довів, що відповідач уклав договір позики від 16.10.2023 року, а сума позики перерахована на банківський рахунок [PERSON] , а не відповідача. Відзив на позов не подав. Суд, дослідивши в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що вимоги позивача обґрунтовані тим, що між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено договір позики №6320908 від 16.10.2023 року, відповідно до умов якого, позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Також,\~вказаним договором\~визначено,\~що позика\~надається на\~умовах повернення,\~платності та\~строковості в\~національній валюті\~України\~гривні (п.2.2);\~тип позики\~довгострокова\~(п.2.3.1);\~мета отримання\~позики:\~придбання товарів\~(робіт,\~послуг)\~для задоволення\~потреб,\~не пов`язаних\~з підприємницькою,\~незалежною професійною\~діяльністю або\~виконанням обов`язків\~найманого працівника\~(п.2.3.2);\~сума позики\~23000\~грн.\~00\~коп.\~(п.2.3.3);\~строк позики\~до 19.12.2023\~року (64\~днів)\~(п.2.3.4).Процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики: акційна фіксована 2.49000% на день; базова фіксована 2.49000% на день; основна процентна ставка фіксована 3.00000% на день (п.п. 2.4.1 2.4.3). Позика надається Позичальнику в день підписання Сторонами Договору позики шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок Позичальника за номером електронного платіжного засобу (банківської картки) [NUMBER] , зареєстрованого Позичальником для цієї цілі в Особистому кабінеті (пункт 2.5 Договору). На підтвердження укладення Договору позики від 16.10.2023 року позивачем надана його копія, в графі «11 реквізити та підписи сторін» змісту якого зазначено про його підписання позичальником Є.С.Швець електронним підписом одноразовим ідентифікатором z55536 (Т1 а.с.6-10), а також лист директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення» Є.М.Вєліканов сервісу онлайн платежів від 27.08.2024 року (Т1 а.с. 103) згідно якого 16.10.2023 року 00:21:47 на суму 23000 грн. маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 296745327, призначення платежу: Зарахування 23000 грн. на картку [NUMBER] . 11.01.2024 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений Договір факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належну йому права вимоги (Т1 а.с.16-18) та додаткова угода №2 до нього від 15.02.2024 року (Т1 а.с.19). Відповідно до Реєстру боржників №2 від 15.02.2024 року до Договору факторингу №11-01/2024, переданого за актом прийому-передачі (Т1 а.с.20), ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало від ТОВ «МАНІФОЮ» права грошової вимоги до відповідача в сумі 65517 грн. 80 коп., з яких: 23000 грн. 00 коп. заборгованість за основною сумою боргу; 42517 грн. 80 коп. заборгованість за процентами за користування позикою. З листа АТ «ПУМБ» від 16.01.2025 року, виписки по особовому рахунку відділення №1 в м.Вишневе та звіту по транзакціях судом встановлено, що картку № [NUMBER] відкрито до рахунку № [NUMBER] у гривні на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на який 16.10.2023 року о 00:21:48 здійснено надходження (переказ) коштів в сумі 23000 гривень (банк еквайзер PJSC BankVostok) (Т1 а.с.174-183). Відповідач [PERSON] допитаний в судовому засіданні як свідок пояснив, що приблизно за пів року до 16.10.2023 року приблизно п`ять разів отримував кредит в ТОВ «МАНІФОЮ» на свою банківську картку приблизно на суми 5-7 тисяч гривень, де зазначав свої персональні дані, зокрема ідентифікаційний код, паспортні дані, який отримував за допомогою коду підтвердження, що надходив в SMS на номер телефону оператора Київстар. Після розрахунку за кредитними зобов`язаннями він став використовувати інший телефонний номер мобільного оператора Київстар з більш вигідним тарифом, а попередньою сім-карткою перестав користуватись. Далі на його електронну пошту надійшов лист від ТОВ «МАНІФОЮ» з повідомленням про отримання ним коштів в борг, які він насправді не отримував, за допомогою попереднього номера телефону, після чого він встановив в телефон сім-картку, з використанням якої раніше отримував в ТОВ «МАНІФОЮ» кошти в борг, але картка не працювала. Далі він придбав новий пакет за допомогою якого відновив попередній номер телефону та від оператора мобільно зв`язку дізнався, що його сім-картка не працювала через те, що невідома особа раніше відновила його попередній номер телефону. Дізнавшись про отримання невідомою особою кредиту за допомогою його номера телефону він з приводу шахрайських дій усно звернувся до Бобринецького відділення поліції, але працівник поліції йому повідомив, що знайти таку особу буде майже неможливо, тому письмову заяву він не подав. Договір позики від 16.10.2023 року з ТОВ «МАНІФОЮ» не укладав, цифровим підписом його не підписував, коштів за договором позики не отримував, [PERSON] не знає. До предмета доказування належить сукупність юридичних фактів матеріально-правового характеру, з якими закон пов`язує виникнення, зміну й припинення правовідносин між сторонами та на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ч. 1, 5 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина другої статті 640 ЦК України). Згідно ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 2 вказаної статті встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина третя статті 1049 ЦК України). Отже, договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «реальним (від лататинського res - річ) вважається договір, що є укладеним з моменту передачі речі або вчинення іншої дії. Для укладення реального договору необхідна наявність двох юридичних фактів: а) домовленість між його сторонами стосовно істотних умов договору; б) передача речі однією стороною іншій стороні або вчинення іншої дії». Отже, договір позики є класичним прикладом реального договору, про що свідчить положення абзацу 2 частини 1 статті 1046 ЦК України. Така норма сформульована імперативно. Окрім того, із дефініції даного договору, яка закріплена в абзаці 1 частини 1 статті 1046 ЦК України, можна зробити висновок, що оскільки позика спрямована до обов`язку повернути взяте в позику, то немає позики там, де не було заздалегідь взято в позику, тому що тоді не може бути мови про повернення. Судом встановлено, що 16.10.2023 року ТОВ «МАНІФОЮ» за договором позики №6320908 від 16.10.2023 року суму позики в розмірі 23000 грн. перерахувало на банківську картку за [NUMBER] , який відкрито до рахунку № [NUMBER] у гривні на ім`я [PERSON] (Т1 а.с.103, 130, 174-183) тобто позивач не довів передання позичальнику [PERSON] у власність суму грошових\~коштів (суму\~позики) за договором позики №6320908 від 16.10.2023 року, а тому вказаний договір внаслідок його реального характеру є неукладеним. Оскільки ТОВ «МАНІФОЮ» не набуло прав кредитора за договором позики №6320908 від 16.10.2023 року відносно [PERSON] , не набув таких прав і позивач. З огляду на викладене, у задоволенні позову необхідно відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. Враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed