Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 16726,00 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений кредитний договір № 3129249, згідно з умовами якого відповідач отримав 20000,00 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника. Згідно із договором №26-07/2024 від 26 липня 2024 року та ТОВ «Мілоан» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі за договором №3129249. Відповідач свої зобов`язання відповідно до умов договору не виконав, у зв`язку із чим утворилась заборгованість у розмірі 9980,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 9980,00 грн. Окрім того, 18 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» та відповідачем укладено договір № 3093718290-165195 шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень. Позичальник зобов`язався повернути кредит, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором. Вказує, що 07 березня 2023 року між ТОВ «ФК\~«Інкасо фінанс» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 07/03/23, відповідно до якого ТОВ «ФК\~«Інкасо фінанс» передало (відступило) ТОВ «Коллект Центр» належні йому права вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за договором № 3093718290-165195. Згідно із\~договором №18-02/25\~від 18\~лютого 2025\~року ТОВ\~«Коллект Центр»\~ відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі за договором №3093718290-165195. В порушення умов договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 6746,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1746,00 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними договорами, станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 16726,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 14980,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1746,00 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати по справі. Ухвалою судді від 16 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі за даним позовом без виклику сторін. 01 липня 2025 року відповідач надіслав до суду відзив на позов у якому просив суд відмовити в його задоволенні. Вказав, що згідно із договором №3093718290-165195, а саме пункту 2.3 строк договору починається 18 грудня 2021 року та закінчується 07 січня 2022 року, такий же строк зазначений в пункті 10. Також пункт 4.1.2 передбачає продовження терміну кредитування шляхом направлення клопотання, проте жодних клопотань не надсилав та їх немає в матеріалах справи. За умовами договору строк кредитування до 07 січня 2022 року, тобто 20 днів, включаючи дату отримання та повернення позики. Як свідчить розрахунок заборгованості за договором 3093718290-165195 було сплачено 7164 грн, тому заборгованість за цим договором не визнає. Жодних доказів щодо продовження строку дії договору № 3129249 у матеріалах справи не міститься. Таким чином, термін дії договору закінчився 08 жовтня 2021 року. Розрахунок заборгованості за договором № 3129249 який міститься в матеріалах справи свідчить, що було сплачено 39329 грн, тому заборгованість за цим договором не визнає. 07 липня 2025 року представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив у якому позов підтримав. 09 липня 2025 року відповідач надіслав до суду заперечення. Представник позивача зазначив у позовній заяві клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач повідомлений про розгляд справи належним чином. Суд, безпосередньо дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та відповідні спірні правовідносини. Так, 08 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит №3129249, який позичальник підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором V48580 (08 вересня 2021 року o 05:47), відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту, проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (пункт 1.1 Договору) (а.с. 45-56). Сума кредиту (загальний розмір) становить 20000 гривень. Кредит надається загальним строком на 30 днів (пункти 1.2, 1.3 Договору). Проценти за користування кредитом 3780,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,63 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункти 1.5.2, 1.6 Договору). Комісія за надання кредиту: 1100.00 грн., яка нараховується за ставкою 5.50 відсотків від суми кредиту одноразово (пункти 1.5.1 Договору). У випадку якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту (пункти 2.2.1 Договору). Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1 Договору). Згідно із п. 2.3.1.2 Договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Кредитодавець має право відступати, передавати та будь яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим Договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь який час протягом строку дії цього Договору без згоди позичальника (пункт 3.2.6 Договору). Графіком платежів за договором доведено до відома відповідачу інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом (а.с.49 на звороті). Згідно із Анкетою-заявою на кредит, відповідач ознайомився зі всіма складовими частинами договору, заповнив та оформив заявку на отримання кредиту, яку згодом було погоджено ТОВ «Мілоан» (а.с.51). Кредитні кошти були відправлені відповідачу 08 вересня 2021 року на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується довідкою з платіжного сервісу «FONDY» (а.с.57 на звороті). Згідно із відомостями про щоденні нарахування та погашення, випискою з особового рахунку ТОВ «Мілоан», заборгованість відповідача за кредитним договором становить 9980,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 9980,00 грн (а.с.58-60). Згідно із договором №26-07/2024 від 26 липня 2024 року та ТОВ «Мілоан» відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі за договором №3129249 (а.с.61-71). 18 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» та відповідачем укладено договір № 3093718290-165195 шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень. Позичальник зобов`язався повернути кредит, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів, що передбачені кредитним договором (а.с.7-18). Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором X24XVTG4. Згідно із п.п. 2.3. Договору позики, дата видачі кредиту 18 грудня 2021 року, дата повернення кредиту 07 січня 2022 року (включно), термін користування кредитом 20 діб. Відповідно до п.п. 2.5. Договору позики, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно із Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1 до цього Договору). Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 1,95 % за кожен день користування кредитом. Пунктом 2.7. Договору позики встановлено, що Плата за користування Кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування Кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання Кредитних коштів з Рахунку Товариства й закінчується у дату зарахування Суми кредиту та плати за користування Кредитом на Рахунок Товариства. Відповідно до п.п. 9.2 Договору позики, цей Договір укладається в електронній формі та є електронним договором, підписання якого відбувається, у відповідності до вимог ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних позичальником, який прийняв пропозицію (оферту) укласти цей Договір, надсилаються Товариству та призначені для ідентифікації підписувача цих даних. Пунктом 9.3. Договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором, вказаний у п.п. 9.2. цього Договору, має юридичну силу власноручного підпису. Згідно із п. 2.7 Договору плата за користування Кредитом нараховується в процентному значенні, за фактичну кількість днів, користування кредитом, визначену у п.п. 2.3. цього Договору та починається у дату списання кредитних коштів з рахунку товариства й закінчується у дату зарахування суми кредиту та плати за користування кредитом на рахунок товариства. Додатком № 1 до Договору позики затверджено графік платежів за договором (а.с.12 на звороті). Вищевказані умови кредитування визначені і в паспорті кредиту (а.с.14-16). На виконання умов договору відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 5000,00 грн шляхом перерахунку на його банківський рахунок за допомогою системи LiqPay (а.с.19 на звороті). В порушення умов договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим має заборгованість в сумі 6746,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 5000,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1746,00 грн (а.с.21-27). 07 березня 2023 року між ТОВ «ФК\~«Інкасо фінанс» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 07/03/23, відповідно до якого ТОВ «ФК\~«Інкасо фінанс» передало (відступило) ТОВ «Коллект Центр» належні йому права вимоги до боржників, зокрема, до відповідача за договором № 3093718290-165195 (а.с.28-33). Згідно із\~договором №18-02/25\~від 18\~лютого 2025\~року ТОВ\~«Коллект Центр»\~ відступило на користь позивача права вимоги за кредитними договорами до боржників, в тому числі за договором №3093718290-165195(а.с.34-42). Загальний розмір заборгованості кредитних коштів за вищевказаними договорами становить 16726,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 14980,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 1746,00 грн. Отже,\~відбулася заміна\~кредитодавця на\~підставі укладених\~договорів,\~а тому\~до позивача\~перейшло право\~вимоги за\~кредитними договорами\~ № 3129249 та № 3093718290-165195. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконуються, кошти, відсотки та комісія за його користування не повертаються. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно зі ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно зі ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання коштів. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Так, згідно із ч.12 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорах строк кошти, порушила вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 статтею 12 ЦПК України. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Під час розгляду справи суд встановив, що відповідачем в електронній формі було укладено кредитні договори № 3129249 та № 3093718290-165195, які підписані за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), що цілком відповідає положенням наведених вище норм закону. Отже, факт укладення кредитних договорів та перерахування коштів, суд вважає доведеним. Окрім того, договором № 3129249 визначено, що за користування кредитів зобов`язаний сплатити позикодавцю плату згідно із графіками розрахунку, які є невід`ємною частиною договору. Із наданих позивачем розрахунків заборгованості видно, що відповідач частково сплачував заборгованість, проте не у строки та не у розмірах, які визначені згаданими графіками та на які він погодився укладаючи договори. За таких обставин, відповідач продовжив користуватися отриманими у борг коштами в порушення строків визначених договором, що в свою чергу, призвело до пролонгації договору та нарахування плати за користування кредитом у вигляді процентів, комісії за управління та обслуговування кредиту. Отже, посилання відповідача у відзиві є хибними і до них, суд ставиться критично. Посилання відповідача про невжиття ним заходів щодо продовження договору мало б місце у випадку виконання умов у строки визначені договорами. Проаналізовані розрахунки заборгованості підтверджують те, що відповідач частково повернув кошти, які були зараховані на погашення заборгованості та не заявлені позивачем як заборгованість відповідача. Відповідач, в порушення умов укладеного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування кредитами, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № 3129249 яка із врахуванням меж заявлених позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача в розмірі 9980,00 грн. Розмір вказаної заборгованості за кредитним договором відповідач не спростував. Доказів про повне виконання умов кредитного договору не надав. Що стосується договору № 3093718290-165195 слід зазначити таке. Із розрахунку заборгованості до договору № 3093718290-165195 видно, що відповідачем сплачено кошти у розмірі 7164,00 грн, з яких 5000 грн було зараховано як плату за пролонгацію та 2164,00 грн було зараховано як платіж, з яких 274,00 грн було зараховано на погашення заборгованості за процентами (2164,00 - 274,00 = 1890,00 грн). Проте, договором № 3093718290-165195 не передбачено умов щодо пролонгації та зарахування коштів за пролонгацію договору чи списання на інші нарахування. Зважаючи на те, що за договором № 3093718290-165195 відповідач зобов`язався повернути тіло кредиту та проценти на загальну суму 6960,00 грн, при цьому здійснив перерахунок коштів на загальну суму 7164,00 грн, більшість з яких зарахована як плата за непередбачені платежі, суд дійшов до висновку про безпідставність вимог позивача щодо стягнення заборгованості за договором № 3093718290-165195, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню. Отже, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача, на користь позивача суму боргу в розмірі 9980,00 гривень. При розподілі судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1445,45 грн пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 59,67 %). Разом з тим позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу. При розподілі судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. На підтвердження витрат правничої допомоги позивачем надано договір про надання правничої допомоги №02-07/2024 від 02 липня 2024 року із додатками укладеного між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», заявку на надання юридичної допомоги №143 від 01 квітня 2025 року, витяг з акту №9 про надання юридичної допомоги від 30 квітня 2025 року. Згідно із положеннями ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. В свою чергу при встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial