Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

ТОВ «Юніт Капітал» (Позивач), звернулося до суду з позовом до [PERSON] (Відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитними договорами в сумі 12 574,25 грн. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.02.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Відповідач уклали Кредитний договір №313158782 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. Кредитний договір підписано Відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора -MNV884SE. Заповненням анкети-заяви Позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений Кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови. Позивач додає, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», шляхом ініціювання через банк перерахувало грошові кошти в сумі 6500,00 грн на банківську картку відповідача № [NUMBER] . 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, який неодноразово продовжувався, та діяв протягом проміжку часу, а саме: 28.11.2018 року по 31.12.2024 року. Таким чином до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на суму 7387,25 грн. Окрім цього, між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №23/0224-01. Згідно з витягом з реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 до договору факторингу №23/0224 від 23.02.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 12 574,25 грн. 06.03.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 060325-У відповідно до умов якого Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором. Позивач набув право вимоги до Відповідача в сумі 12 574,25 грн, з яких 6500,00 грн - заборгованість по кредиту, 6074,25 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Ухвалою судді Бродівського районного суду Львівської області від 26.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, судове засідання призначене на 17.06.2025 року. Представник позивача 17.06.2025 року у судове засіданні не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідно до ухвали Бродівського районного суду Львівської області від 17.06.2025 року судове засідання у справі відкладено на 23.07.2025 року. У судове засідання 23.07.2025 року відповідач повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Враховуючи те, що в судове засідання відповідач повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав і представник позивача не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою представника позивача. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд встановив такі фактичні обставини справи. Судом встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №313158782 від 20.02.2022 року. Згідно з умовами договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі 6500,00 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов зазначених у договорі (п.2.1). Згідно п.3.6. Строк дисконтного періоду користування кредиту складає 30 днів від дати отримання кредиту (а.с.41-50). Відповідно до п.5.1.1. за вибором Позичальника кожен окремий Транс за цим Договором може надаватися Позичальнику шляхом ініціювання безготівкового перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника за реквізитами платіжної картки: 4149-60ХХ-ХХХХ-9628. Згідно з п.8.3.-8.4. зобов`язання позичальника по сплаті процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 відсотків річних, що на день становить 2,10% в день від суми залишку кредиту що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Зобов`язання по сплаті процентів визначається за процентною ставкою 1087,70%, що на день укладання договору становить 2,98 % в день від суми кредиту. Пунктом 8.12. визначено, що орієнтовна загальна вартість кредиту складе 10595,00 грн та буде в себе включати 4095,00 грн та суму кредиту у розмірі 6500,00 грн. Договір відповідач підписав одноразовим ідентифікатором MNV884SE, який відправлений 20.02.2022 о 11:48:14 год., введено 20.02.2022 о 11:49:27 год. [PERSON] подав заявку на отримання грошових коштів у кредит 20.02.2022 року на суму 6500,00 грн строком на 30 днів за договором №313158782 від 20.02.2022 року та зазначив реквізити картки для отримання грошових коштів №4149-60ХХ-ХХХХ-9628 (а.с.57). Згідно з платіжним дорученням №56с7ba01-11df-4758-a3e1-b0a623802c93 від 20.02.2022 року, платник ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» через банк платника АТ КБ «Приват Банк» перерахувало грошові кошти в сумі 6500,00 грн отримувачу [PERSON] на картку № [NUMBER] , призначення платежу: переказ коштів згідно договору №313158782 від 20.02.2022 року (а.с.68). Відповідно до Довідки №12/2024 виданої АТ КБ «Приват Банк» виданої відповідно до договору №8662 від 27.06.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та АТ КБ «Приват Банк», було здійснено за дорученням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» успішний платіж через платіжний сервіс LiqPay Приват Банка на картки клієнтів серед яких:1920426965 від 20.02.2022 о 11:49 год в сумі 6500,00 грн картка №4149-60ХХ-ХХХХ-9628 (а.с.69-71). Згідно з розрахунку заборгованості до кредитного договору №313158782 від 20.02.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», встановлено, що заборгованість [PERSON] становить 7346,30 грн (а.с.29). 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01, який неодноразово продовжувався додатковою угодою №19 від 28.11.2018 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, додатковою угодою №26від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року,додатковою угодою №27 від 31.12.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, додатковою угодою №32 від 31.12.2023 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що діяв протягом проміжку часу, а саме: 28.11.2018 року по 31.12.2024 року,. Таким чином до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на суму 7387,25 грн(а.с.10-11, 73-84). Відповідно до реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022 ТОВ «Таліон Плюс» набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №313158782 від 20.02.2022 року на суму 7387,25 грн (а.с.12-13). Згідно з розрахунком заборгованості до кредитного договору №313158782 від 20.02.2022 року ТОВ «Таліон Плюс», встановлено, що заборгованість [PERSON] за договором становить 12574,25 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 6500,00 грн, заборгованість по процентах 6074,25 грн (а.с.30). 23.02.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №23/0224-01. Відповідно до умов договору ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) передає ТОВ «ФК «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) належні йому права вимоги, а останній приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.14-17). Згідно з Реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №313158782 від 20.02.2022 року на суму 12 574,25 грн (а.с.19-20). Окрім цього, 06.03.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивачем укладено договір факторингу №060325-У, відповідно до умов якого Позивач набув право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №313158782 від 20.02.2022 року(а.с.21-24). Передача від клієнта фактору реєстру боржників клієнта, підтверджується Актом прийому-передачі боржників, до договору факторингу №060325-У від 06.03.2025 року(а.с.28). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №060325-У від 06.03.2025 року Позивач набув право вимоги до Відповідача на загальну суму 12 574,25 грн, з яких: 6500,00 грн - прострочене тіло кредиту; 6074,25 грн - прострочені відсотки (а.с.26-27). З виписки з особового рахунка за Кредитним договором №313158782 [PERSON] станом на 13.03.2025 року заборгованість за вищезазначеним кредитним договором не погасив та сума непогашеної заборгованості становить 12574,25 грн (а.с.31). Доказів повного погашення заборгованості ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у даній справі, відповідач суду не надав. У зв`язку із невиконанням відповідачем узятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд встановив, що між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань, які регулюються такими нормами законодавства. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац 2 частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно положень статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами частин 3, 6, 7, 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Укладений договір кредитної лінії №313158782 від 20.02.2022 року відповідає вимогам Закону, оскільки визначені у ньому умови кредитування сторонами погоджені, що свідчить про добровільне волевиявлення сторін. Жодних претензій до кредитора з приводу його умов або укладення договору з порушеннями вимог закону, відповідач не пред`являв. Зазначений висновок узгоджується і з положенням ст.204 ЦК України, яка закріплює презумпцію правомірності правочину і означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права і обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Матеріали справи свідчать, що, оформлюючи відступлення права вимоги, сторони не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов`язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, а тому до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, новий кредитор, набувши відповідне право вимоги, реалізував його шляхом пред`явлення до позичальника позову про стягнення боргу за кредитними договорами і визначив борг на відповідну дату. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність боргових правовідносин між сторонами, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає. Заборгованість відповідача, відповідно до розрахунків заборгованості позивача, за договором кредитної лінії №313158782 від 20.02.2022 року, становить 12 574,25 грн, з яких 6500,00 грн - заборгованість по кредиту, 6074,25 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідно суд доходить до висновку про необхідність задоволення позову. Судові витрати в цій справі, відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Щодо витрат на професійну правову допомогу, то в позовній заяві позивач просив стягнути такі з відповідача в розмірі 6000,00 грн. 10.03.2025 року між Адвокатським Бюро «Тараненко та партнери» та Позивачем укладено договір про надання правничої допомоги №10/03/25-02. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.3 ст.137 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн представник позивача Тараненко А.І. подав такі докази: Договір про надання правничої допомоги №10/03/25-02 від 07 квiтня 2025 року; додаткова угода №4 до договору про надання правничої допомоги №10/03/25-02 від 10.03.2025; Акт прийому-передачі наданих послуг (даний акт є невід`ємною частиною до Договору про надання правничої допомоги № 10/03/25-02 від 10.03.2025), з яких: складання позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 313158782 від 20.02.2022 - 2 години - 5000,00 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з боржника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 313158782 від 20.02.2022 - 2 години - 1000,00 грн. При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд застосовує критерії реальності адвокатських витрат. Як виснував Верховний Суд у справі №756/2114/17 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Верховний Суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17). Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24. Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved