Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

06.01.2025 року виконавчий комітет Первомайської міської ради Миколаївської області, як орган опіки та піклування, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] , звернувся до суду з наданим позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління «Служба у справах дітей» Первомайської міської ради Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи тим, що відповідачка є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька в актовому записі про народження зазначені зі слів матері. [PERSON] тимчасово без реєстрації проживає в [ADDRESS] , зареєстрована в [ADDRESS] . Вона є особою з числа дітей, позбавлених батьківського піклування. В полі зору соціальних служб їх сім`я перебуває з листопада 2022 року у зв`язку зі складними життєвими обставинами, схильністю відповідачки до зловживання спиртними напоями. Восени 2022 року [PERSON] з сином була виявлена по [ADDRESS] . Відтоді, ведучи мігруючий спосіб життя, мати з дитиною неодноразово змінювали місце проживання, мешкали в мікрорайонах [ADDRESS] . Влітку 2023 року, зазнаючи фізичного насильства з боку співмешканця, [PERSON] виявляла намір оселитися у відділенні центру соціального обслуговування, однак до відділення не з`явилася, на зв`язок не виходила. За період з листопада 2022 року по теперішній час здійснено 12 комісійних виїздів за місцем проживання [PERSON] , яка оселялася у осіб, схильних до систематичного зловживання спиртними напоями; житлово-побутові умови проживання були вкрай незадовільними. [PERSON] має захворювання - алкогольну залежність, веде асоціальний, аморальний спосіб життя, систематично перебуває в компаніях осіб, хворих на алкогольну залежність, схильних до агресії та вчинення домашнього насильства. Відтак [PERSON] не піклується про здоров`я сина, його фізичний, духовний та моральний розвиток, не має стабільного щомісячного доходу, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду та лікування сина, зловживає спиртними напоями, не створила належні умови для постійного проживання, виховання, навчання та гармонійного розвитку сина, тривалий час не забезпечувала здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, не готувала сина до самостійного життя, наразі не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального розвитку та виховання. Тривалий час мати та дитина перебували в негативному соціальному середовищі, дитина стала свідком домашнього насильства, в результаті якого у [PERSON] діагностовано струс головного мозку, множинні забої тулуба, кінцівок, забій грудної клітки. За період з листопада 2022 року по теперішній час до Управління «Служба у справах дітей» Первомайської міської ради від адміністрації Первомайської гімназії № 6 надійшло 8 подань щодо систематичного порушення права дитини на отримання освіти, [PERSON] не засвоїв програму першого класу та був залишений на повторний курс навчання. Протягом грудня 2023 року - січня 2024 року на урядову «гарячу лінію» надійшло одразу 2 звернення громадян щодо систематичного грубого порушення прав малолітнього [PERSON] в сімейному оточенні. У зв`язку з чим 16.01.2024 року за направленням Управління «Служба у справах дітей» малолітній [PERSON] був тимчасово з метою обстеження та у разі потреби, лікування, влаштований до педіатричного відділення КНП «Первомайська центральна міська багатопрофільна лікарня». Після завершення лікування в медичному закладі 26.01.2024 року дитина була тимчасово влаштована до КЗ «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей». Матері дитини було повідомлено, що граничний термін перебування дитини в закладі соціального захисту становить 9 місяців, роз`яснено необхідність подолати складні життєві обставин, шляхом проходження курсу лікування від алкогольної залежності, створення належних умов проживання для дитини, працевлаштування та отримання стабільного щомісячного доходу. За 9 місяців перебування дитини в закладі [PERSON] відвідала сина тричі. З адміністрацією закладу вона не співпрацює, не цікавиться здоров`ям та потребами сина, поради щодо шляхів подолання складної життєвої ситуації ігнорує. З 19.01.2024 року малолітній [PERSON] був поставлений на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Фахівцем центру соціальних служб був складений план виходу родини [PERSON] із складних життєвих обставин, розпочате соціальне супроводження сім`ї, відповідачці було запропоновано пройти курс психологічної допомоги, який вона відвідала лише один раз, надалі до психологів не зверталася. [PERSON] відмовляється виконувати складений план, нехтує порадами та рекомендаціями, з`являлася з явними ознаками зловживання спиртним напоями, на пропозиції щодо ведення здорового способу життя реагує грубо та зухвало, рекомендації щодо звернення до центру зайнятості не виконала. З [PERSON] неодноразово проводилися профілактичні, роз`яснювальні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, сприяння виконанню дитиною вимог дистанційного навчання, також роз`яснювалися правові наслідки протиправної поведінки. Відповідачка двічі була визнана судом винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 184 КУПАП. З серпня 2024 року здійснити обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] не має можливості, вона не охоче йде на контакт з соціальними працівниками, надає плутані пояснення, запрошення ігнорує, систематично зловживає спиртними напоями, постійно перебуває в компаніях осіб, перебуваючих у стані алкогольного сп`яніння, веде нічний спосіб життя. [PERSON] своєчасно не забрала дитину із закладу соціального захисту внаслідок систематичного ухилення від виконання материнських обов`язків, у зв`язку з чим малолітній [PERSON] надалі понад встановлений термін соціальної реабілітації перебуває в центрі реабілітації. Таким чином [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання материнських обов`язків, належним чином не піклується про сина, не створила достатніх умов для його проживання, виховання, навчання та гармонійного розвитку. За таких обставин позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] та стягнути з неї аліменти на утримання сина. Ухвалою суду від 07.01.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання на 10.02.2025 року, 10:30 годину. 05.03.2025 року відповідачка надала суду заяву, в якій зазначила, що не погоджується з позовом про позбавлення її батьківських прав, дуже любить свого сина, ніколи не відмовиться від нього, він з дитинства ні в чому не був обмежений, вона завжди цікавилася його захопленнями і бажаннями, ніколи не зробила нічого поганого та хоче, щоб вони були разом. Крім того, 05.03.2025 року від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи листа ФОП [PERSON] від 28.02.2025 року, листа ТОВ «РК Арктика» від 28.02.2025 року, характеристики [PERSON] з місця проживання від 04.03.2025 року та довідки КЗ «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради від 03.03.2025 року № 92. Ухвалою суду від 05.03.2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження на 09.04.2025 року, 11:00 годину; зобов`язано позивача забезпечити явку свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , а також явку дитини [PERSON] , [INFO] , для опитування та забезпечити присутність педагога або психолога в судовому засіданні. 04.04.2025 року від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи довідки КНП «ПЦМБЛ» від 02.04.2025 року. В судовому засіданні 09.04.2025 року відповідачка надала пояснення. Зазначила, що дійсно в неї були проблеми з алкоголем і працевлаштуванням, але дитина завжди була охайна, відвідувала дитячий садок, брала участь в різних активностях: танці, карате тощо. Коли виникли труднощі вона звернулася по допомогу до працівників соціальних служб, бо зривалася і почала зловживати алкогольними напоями, але дитина ніколи не була занедбана. Сина вона не віддасть. До вилучення син ніколи не хворів, захворів вперше у закладі, куди його забрали. Дитину вона не викрадала, син сам гуляв в місті, їй подзвонили і вона його забрала. Характеристики на неї давали люди, яких вона не знає і не розуміє, як її можуть охарактеризувати ті, хто ніколи не були з нею знайомі. Зазначила, що любить дитину, турбується про неї. Вона з`являлася на всіх засіданнях комісії, відвідувала психолога - один раз особисто, надалі сеанси відбувалися в телефонному режимі, ходила до соціального працівника, вони спілкувалися, складали акти перевірки місця проживання, в яких вказано, що в будинку чисто, є приготовлена їжа, вона займалася лущенням горіхів на продаж. Зверталася в центр зайнятості, де їй повідомили, що необхідно принести довідку про те, що вона є матір`ю-одиначкою та довідку про отримання допомоги на дитину, але вона не отримує кошти з трирічного віку дитини, відповідно й не може стати на облік у центрі зайнятості через відсутність необхідних документів. Всі документи залишилися за місцем проживання в м. Овідіополі, куди вона поїхати не може, бо забрали сина. Заробляє кошти тим, що доглядає двох жінок літнього віку по [ADDRESS] , оплата погодинна в сумі 50-70 грн., також вона займається чищенням горіхів, за що оплата складає 500-700 грн. в день з 08:00 по 18:00 годину тричі на тиждень. Проживає по [ADDRESS] в приватному будинку, який орендує взимку за 1 500 грн. в місяць, а зараз за 800 грн. У будинку пічне опалення, вода і туалет знаходяться на вулиці, взимку купувала дрова та користувалася електроконвектором. Крім неї та сина у будинку ніхто не проживає, лише власник приходить інколи. Співмешканця чи чоловіка в неї немає. Є старша сестра, вона живе в м. Балті, з нею хороші стосунки. Батьків у них не має. Вона приїхала до м. Первомайська у 2022 році зі співмешканцем, але сімейне життя не склалося, були скандали, через що вона забрала сина і пішла. Дитина від цього не страждала. Соціальні служби звернули на них увагу тоді, коли дитина перестала засвоювати навчальний матеріал. Син пішов в перший клас до школи № 6 на перший дзвоник у вересні 2023 року, де він нормально навчався, поки не почалося дистанційне навчання. До цього в с. Кароліно-Бугаз син відвідував підготовчу школу, а до дитячого садочка пішов із 2-х років. У листопаді розпочалося дистанційне навчання і після цього вони їздили до школи лише щочетверга. Вона зверталася до класного керівника за допомогою, однак проблема була в тому, що син був єдиною російськомовною дитиною у класі, що створювало труднощі в навчанні. За її проханням їй час від часу допомагали соціальні служби з продуктами, речами та канцелярією. На той час вона жила в квартирі, коли прийшла до колишнього співмешканця забрати теплі речі, його мати її побила. Поліцію вона викликала через орендодавця, який поводився неадекватно. До лікарні її госпіталізували через численні травми, синці, забої, струс мозку. Тоді у неї вже були тілесні ушкодження від колишньої свекрухи, але до лікарні вона не зверталася. Потім вона надала згоду на проживання та навчання дитини в с. Берізках терміном на 9 місяців, оскільки на той час у неї не було належних умов для проживання дитини. Згодом вона орендувала нове житло, в якому є всі необхідні умови для дитини, про що повідомила соціальні служби, вони приїхали та сфотографували умови. Зазначила, що вона не писала заяву про повернення дитини, оскільки не знала, що так можна. З січня 2024 року дитина не проживає з нею. Навідувала сина не часто, 3-4 рази, бо їй сказали не приїздити, так як це травмує дитині психіку, але у сина є два телефони, за допомогою яких вони спілкуються тричі на день і вона знає чим він займається. Також вона спілкується з вихователем сина [PERSON] . Із заявою про надання дозволу забирати дитину на вихідні вона не зверталася, була на комісії один раз, всіх вислухала, їй зачитали перелік того, що вона повинна зробити, знайти житло з належними умовами, влаштуватися на роботу, стати на облік лікаря-нарколога та психіатра, всі умови виконала, ходила до психолога, соціальної служби, квартиру винайняла, але офіційно не уклала договору оренди. Довідок про те, де вона живе та працює в неї не має. Алкоголь не вживає з початку року, зараз з цим проблем не має. Ходила до лікаря-нарколога на обстеження, її не госпіталізовували, лікар дав рекомендації, зробив два уколи, взяв аналізи, результати яких показали, що вона не вживає. Також пила пігулки Магне-В6 та кинула палити. Зазначила, що город в неї посаджений, зробила закрутки. Під час конфлікту зі співмешканцем дитина не була присутня, син був у гостях у своєї однокласниці. Через 9 місяців їй сказали поїхати написати заяву про продовження терміну перебування сина у закладі, а так як йому там сподобалося і він хотів залишитися, вона погодилася. Сина не забрала, бо їй його не віддали. Коли навідувала сина, привезла йому одяг, миючі засоби, продукти, торт, печиво, соки, іграшки, зарядний пристрій, портфель. Хто сину поповнює рахунок на телефоні вона не знає, дзвонить йому сама, він користується сенсорним телефоном, який йому дали волонтери, кнопковий - вона дала сину. Дзвонить сину постійно, вчора він сказав, що у нього соплі і вона направила його до ізолятора закапати ніс, завжди питає, що він їв, наприклад, ввечері - гречку з м`ясом, а вранці хліб з сиром. Коли дитина навчалася у школі № 6 їй не рекомендували нікуди звертатися, тому що дитина нормальна, абсолютно здорова, а зараз він себе так поводить, бо все життя був з мамою, а зараз його забрали. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління «Служба у справах дітей» Первомайської міської ради Миколаївської області Кравченко Л.Л. в судовому засіданні пояснила, що вона як керівник сектору здійснює контроль по роботі Служби у справах дітей з такими особами. Було встановлено, що живе жінка з дитиною, мама зловживає алкоголем, а дитина не відвідує заняття. Відповідачка відмовилась від послуг соціальних служб, спочатку вона не йшла на контакт, вчителі на неї скаржилися, говорили, що матір не підтримує дитину у навчанні. Відповідачка ігнорувала всі рекомендації. Після чергового повідомлення, що мати перебуває в стані алкогольного сп`яніння, дитина була влаштована до відповідного закладу. З`ясувалося, що не має куди повертати дитину, тому хлопчика влаштували до центру соціально-психологічної реабілітації строком на 9 місяців. Після того відповідачка не забрала дитину, хоча всі строки можливого перебування в закладі закінчилися. Матір навідувала сина лише чотири рази. Вона не виправила ситуацію. Наразі вона співпрацює з центром соціальних служб, але позитивні результати відсутні. Вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо її сина [PERSON] . В судовому засіданні за відсутності матері [PERSON] в присутності педагога-вихователя [PERSON] був опитаний малолітній [PERSON] , [INFO] , якому наразі 9 років. Він пояснив, що живе в м. Первомайську, але вже другий рік знаходиться в ліцеї в с. Берізки, однак чому не знає. Раніше жив в м. Первомайську з мамою і татом [PERSON] (вітчимом). У них був будинок, він ходив до школи. Було таке, що не навчався, не водили до школи й онлайн-навчання не було. Зазначив, що йому подобалося жити з мамою, але не подобалося жити саме там, де вони жили, бо було холодно, батьки його не ображали, вдома завжди була їжа. В закладі зараз йому подобається, там комфортно, в нього є друзі, він любить фізику, математику та малювання, але з мамою краще, бо вона мама і він її дуже любить. Зазначив про те, що були випадки коли мама вживала алкоголь і були сварки зі співмешканцем, але його не ображали. Мама навідувала його п`ять разів, крайній раз була давно, до Нового року, привозила солодощі, речі, іграшки. Зараз мама дзвонить йому п`ять разів на день й вони спілкуються про все. Вона просила його відповідати на всі питання в суді. Свідок педагог-вихователь Комунального закладу Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської обласної ради [PERSON] пояснила суду, що [PERSON] знаходиться на реабілітації більше одного року, педагогічно він занедбаний, не знав алфавіту, не вмів читати та писати, він гіперактивний, може провокувати до бійки, вживати нецензурну лексику, дуже емоційний, дратівливий, але водночас може бути спортивним, добрим. Хлопчик дуже працьовитий, акуратний, любить допомагати іншим. Він перебільшує інколи, фантазує, схильний до обману. Наразі краще навчається, тільки почав читати. Мама приїжджала іноді в нетверезому стані, але коли вона твереза, то син з нею всім ділиться. В нетверезому стані вона йому може дзвонити по декілька разів, а він відповідає «що ти хочеш?». Декілька разів хлопчику дзвонив співмешканець. Всі розмови відбуваються в присутності вихователя, бо має місце емоційний вплив і [PERSON] потім ображає інших дітей. Вихователь зазначила, що спілкування матері з сином недостатньо. Крім того, вона його матеріально не в повному обсязі забезпечує, його речі були брудними, прокуреними, не підходили йому за розміром, в закладі йому видали потрібні речі. Їй як вихователю [PERSON] не дзвонить, вона може лише взяти трубку під час розмови матері з сином й тоді розповідає про справи хлопчика. В судовому засіданні 13.05.2025 року свідок директор Первомайської гімназії № 6 Первомайської міської ради [PERSON] пояснила, що [PERSON] прибув до школи у 2022-2023 навчальних роках, спочатку все було добре, дитина виконувала завдання. У першому класі вчитель двічі на тиждень проводила консультації, на які мати протягом двох місяців водила дитину. Згодом вона перестала це робити, завдання не виконувались. Неодноразово проводили з матір`ю бесіди, проте поради були проігноровані. Після цього звернулися до відповідних служб. Вчитель відвідував сім`ю за місцем проживання, але зіштовхувалася з некоректною поведінкою матері та її співмешканця, в будинку був присутній запах алкоголю. Потім сім`я переїхала, не повідомивши нову адресу. Їм довелося встановлювати їх місце проживання зі Службою у справах дітей. Працівники поліції провели з матір`ю профілактичну бесіду. У 2023-2024 роках мати продовжувала повністю ігнорувати необхідність навчання дитини. З січня 2024 року у школі було обладнано укриття, що дало можливість відновити очне навчання, про що матір була офіційно повідомлена, але [PERSON] й надалі не ходив до школи. потім вони знову змінили місце проживання й не повідомили про це навчальний заклад, їх знову шукали. [PERSON] розуміла, що в неї можуть забрати сина й ховалася. Коли її знайшли вона повідомила, що переведе дитину до іншої школи, однак так і не надала про це інформації, до школи № 6 [PERSON] не ходив. Після встановлення місця проживання дитини її було вилучено із сім`ї та влаштовано до центру соціально-психологічної реабілітації й відраховано зі школи. Зазначила, що проблеми були з самого початку, вони намагалися їх виправити, до першого класу дитина могла і хотіла навчатися, йому було цікаво, але мати не дала йому такої можливості. Свідок фахівець із соціальної роботи в громаді Первомайського центру соціальних служб [PERSON] пояснила, що родина [PERSON] під соціальним супроводом знаходиться давно, неодноразово приїжджали до матері і працювали з нею, щоб повернути дитину додому. Спочатку матір йшла на зустріч, але потім почала уникати спілкування з ними. Сусіди говорили, що за їх місцем проживанням відбуваються постійні п`янки. Матері потрібно було створити нормальні умови для життя та розвитку сина. В будинку був сморід алкоголю, не було ліжка в окремому місці, валялася брудна білизна, у великій кімнаті впала стеля. Після розмови з власником будинку, він почав ремонт, але так і не завершив його, це було не через бідність, а тому що [PERSON] зловживала алкоголем. До Центру вона приходила після вживання алкоголю, з нею було неможливо розмовляти, часто змінювала місце проживання, жила з чоловіком, який був психічно хворим., ображав її, вона ховалася від нього. За їх рекомендацією вона один раз сходила до психолога. Її просили закодуватися, але вона стверджувала, що не зловживає алкоголем; обманювала, що ходила в центр зайнятості; сусіди повідомили, що вона не доглядає за жінкою похилого віку; розповідала, що робить ремонт, але перевіркою було встановлено, що умови не змінилися; з нею неможливо домовитися. Дитина не може жити в таких умовах. Соціальних виплат вона не отримує, оскільки не зібрала всіх необхідних документів. План соціального супроводу не виконаний навіть на 50 %. Свідок в.о. директора Комунального закладу Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей Миколаївської обласної ради Гербіченко І.В. пояснила суду, що [PERSON] знаходиться в закладі з 26.01.2024 року у зв`язку зі складними життєвими обставинами, це значно більше максимально можливого строку - 9 місяців. Дитина знає, що йде суд, він був учасником справи і має надію, що повернеться в сім`ю. Зазначила, що це важкий випадок, оскільки в нього є мати і вони його налаштовували, що матір вийде зі складних життєвих обставин і він повернеться додому. Поганого про матір дитині не розказували. Вважає, що час втрачено, тому що для визначення можливості повернення дитини в сім`ю дається строк у два місяці, але [PERSON] жодного разу не прибула для спілкування з цього приводу. Формуючи особову справу з`ясували, що матір перебувала в полі зору Служби у справах дітей, не забезпечувала потреби дитини, зловживала алкоголем, не займалася навчанням дитини. Хлопчик знаходиться на обліку Служби у справах дітей, він педагогічно занедбаний, йому прийшлося багато надолужувати. З [PERSON] познайомилася коли та самовільно забрала сина з лікарні. Потім поліція забрала хлопчика. На комісії захисту прав дітей матір була присутня, їй роз`яснили про завершення курсу реабілітації та необхідність створення умов для повернення дитини. Наразі [PERSON] недостатньо спілкується з сином, приходила до нього тричі, одного разу в нетверезому стані, тож побачень було два, зараз вона не приїздить до нього. В судовому засіданні 10.06.2025 року свідок старший інспектор дотримання прав людини Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області [PERSON] пояснила суду, що працює інспектором ювенальної превенції, працює з сім`ями, які опинилися у важких життєвих обставинах. Вона виїжджала на повідомлення на вул. Знам`янську, де [PERSON] жила зі співмешканцем, наступного разу коли вона забрала дитину з притулку виїжджала на вул. Лєрмонтова . В будинку була антисанітарія, залишки алкогольних напоїв. Сама [PERSON] перебувала у стані алкогольного сп`яніння, на неї склали адміністративний протокол за неналежне виконання батьківських обов`язків. Вона агресивна, зловживає алкогольними напоями, умови проживання жахливі, сморід, бруд, дитина недоглянута. Її співмешканець на прізвище [PERSON] агресивний та небезпечний. В судовому засіданні 31.07.2025 року представник позивача виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, як органу опіки та піклування, який діє в інтересах малолітнього [PERSON] - Кравченко Л.Л. позовні вимоги підтримала, позов просила задовольнити, з приводу розміру аліментів зазначила, що просить встановити їх відповідно до норм чинного законодавства. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління «Служба у справах дітей» Первомайської міської ради Миколаївської області Пасічник Л.І. позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом власноручного отримання судової повістки про виклик до суду, на підтвердження чого наявна її розписка, однак повторно (10.06.2025 року та 31.07.2025 року) в судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, тож суд вважає за можливе завершити розгляд справи в її відсутність. Учасниками справи не подано будь-яких інших заяв і клопотань по суті позовних вимог. Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, врахувавши позиції учасників справи, покази свідків, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] - відповідачка у справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 11.12.2024 року Первомайським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 35 /а.с.19/. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 00048422296 від 11.12.2024 року відомості про батька [PERSON] , [INFO] , в актовому записі про народження зазначені відповідно до ч.1 ст. 135 СК України /а.с.20/. В полі зору соціальних служб Первомайської міської територіальної громади Миколаївської області сім`я внутрішньо переміщених осіб перебуває з листопада 2022 року у зв`язку зі складними життєвими обставинами, схильністю матері дитини [PERSON] до зловживання спиртними напоями. Восени 2022 року сім`я [PERSON] була виявлена за адресою: [ADDRESS] . Відтоді, ведучи мігруючий спосіб життя, мати з дитиною неодноразово змінювали місце проживання, мешкали в мікрорайонах вул. Бебюш Капон, вул. Толбухіна, вул. Романа Шухевича, вул. Максима Рильського . Влітку 2023 року, зазнаючи фізичного насильства з боку співмешканця, [PERSON] виявляла намір оселитися у відділенні інтегрованих послуг Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Первомайська, однак до зазначеного відділення не з`явилася, на телефонний зв`язок не виходила. З метою захисту прав дитини, перевірки житлово-побутових умов, оцінювання потреб сім`ї, за період з листопада 2022 року по теперішній час здійснено 12 комісійних виїздів за місцем проживання зазначеної сім`ї. Щоразу житлово-побутові умови за місцем тимчасового проживання сім`ї [PERSON] , яка оселялася у осіб. схильних до систематичного зловживання спиртними напоями, визнавалися вкрай незадовільними, що підтверджується копіями витягів з інформації про проведення профілактичних рейдів «Діти вулиці» від 16.01.2024 року, 13.06.2024 року, 10.09.2024 року, 08.10.2024 року та актами обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] /а.с.22-27/. Відтак [PERSON] не піклувалася про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а саме, не маючи стабільного щомісячного доходу, не забезпечувала необхідного харчування, медичного догляду, лікування сина, що негативно впливало на його фізичний розвиток як складову виховання. За результатами перевірок було з`ясовано, що мати дитини [PERSON] має захворювання на алкогольну залежність, веде асоціальний, аморальний спосіб життя. систематично перебуває в компаніях осіб, хворих на алкогольну залежність, схильних до агресії та вчинення домашнього насильства. Внаслідок наявності алкогольної залежності [PERSON] не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зловживаючи спиртними напоями, не створила належні умови для постійного проживання, виховання, навчання та гармонійного розвитку сина. Наявність у [PERSON] алкогольної залежності підтверджується результатами тестування на алкоголь, проведеного 16.01.2024 року приладом «Drager», відповідно до яких у видихуваному відповідачкою повітрі вміст алкоголю становив 3,34 % /а.с.28/. Свідченням негативного соціального середовища, в якому тривалий час перебували мати та дитина, яка стала свідком домашнього насильства, є довідка від 16.01.2024 року, видана КНП «Первомайська центральна міська багатопрофільна лікарня», відповідно до якої за результатами огляду у [PERSON] діагностовано струс головного мозку, множинні забої тулуба, кінцівок, забій грудної клітки /а.с.29/. Виявляючи байдуже ставлення до подальшої долі дитини [PERSON] тривалий час не забезпечувала здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, не готувала сина до самостійного життя. За період з листопада 2022 року по теперішній час до управління «Служба у справах дітей» міської ради від адміністрації Первомайської гімназії № 6 надійшло 8 подань щодо систематичного порушення права дитини на отримання освіти. Внаслідок ухилення законної представниці дитини від виконання власних материнських обов`язків, малолітній [PERSON] , [INFO] , не засвоїв програму першого класу та був залишений на повторний курс навчання /а.с.30-43/. Протягом грудня 2023 року - січня 2024 року на урядову «гарячу лінію» надійшло одразу 2 звернення громадян щодо систематичного грубого порушення прав малолітнього [PERSON] , [INFO] , в сімейному оточення /а.с.44-49/. Враховуючи систематичне грубе порушення прав дитини в сімейному оточенні 16.01.2024 року за направленням управління «Служба у справах дітей» міської ради малолітній [PERSON] був тимчасово з метою обстеження та, у разі потреби лікування, влаштований до педіатричного відділення КНП «Первомайська центральна міська багатопрофільна лікарня». Після завершення обстеження та лікування в медичному закладі, 26.01.2024 року дитина була тимчасово влаштована до КЗ «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради». Законній представниці дитини було повідомлено, що граничний термін перебування дитини в закладі соціального захисту становить 9 місяців, роз`яснено необхідність подолати складні життєві обставин, шляхом проходження курсу лікування від алкогольної залежності, створення належних умов проживання для дитини, працевлаштування та отримання стабільного щомісячного доходу. Зазначене підтверджується випискою № 154/80 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 26.01.2024 року /а.с.50/. Згідно з клопотанням КЗ «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради від 08.11.2024 року № 346 про позбавлення [PERSON] батьківських прав, пияцтво матері, як правило, поєднане з розпустою, обумовлює відсутність турботи про сина. За 9 місяців перебування дитини в закладі соціального захисту [PERSON] відвідала сина лише тричі. З адміністрацією закладу законна представниця дитини не співпрацює, не цікавиться його здоров`ям та потребами, поради щодо шляхів подолання складної життєвої ситуації ігнорує. Поведінка матері дитини та її ставлення до сина та його майбутнього свідчать про те, що сім`я не може бути стабілізуючим фактором для хлопчика /а.с.52/. Таким чином відповідачка не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє поваги та стійкого інтересу до його внутрішнього світу. Здійснення [PERSON] своїх батьківських прав відбувалося в умовах цілковитого ігнорування прав дитини та систематичному приниженні людської гідності дитини, всупереч його інтересам. Наказом від 19.01.2024 року № 3 «Про постановку на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах» малолітній [PERSON] , [INFO] , був поставлений на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах /а.с.53/. 3 метою організації соціального захисту дитини, сприяння поверненню в біологічну родину відповідно до листа Первомайського центру соціальних служб від 08.05.2024 року № 376/5-01-20 07.05.2024 року фахівцем із соціальної роботи центру був складений акт оцінки потреб сім`ї [PERSON] , укладений договір про надання соціальних послуг, складений план виходу родини із складних життєвих обставин, розпочате соціальне супроводження сім`ї /а.с.57/. Відповідно до листа Первомайського центру соціальних служб від 08.11.2024 року № 922/5-01-20, крім надання рекомендації щодо створення належних умов для постійного проживання дитини [PERSON] було запропоновано пройти курс психологічної допомоги, який відповідачка відвідала лише один раз, надалі до практичних психологів центру не зверталася, мотивуючи відмову власною зайнятістю. Рябоконь відмовляється виконувати план соціального супроводу, нехтує порадами та рекомендаціями фахівця із соціальної роботи центру, з`являлася в державній установі з явними ознаками зловживання спиртним напоями. На пропозиції щодо ведення здорового способу життя реагує грубо та зухвало. Рекомендації фахівця щодо звернення до Первомайської філії Миколаївського обласного центру зайнятості не виконала /а.с.58/. Попри відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи, виданої управлінням соціального захисту населення Первомайської міської ради, влітку 2023 року за сприяння управління «Служба у справах дітей» міської ради, [PERSON] була надана гуманітарна допомога. З моменту виявлення сім`ї, яка опинилася в складних життєвих обставинах [PERSON] неодноразово проводилися профілактичні, роз`яснювальні бесіди щодо необхідності належного виконання батьківських обов`язків, сприяння виконанню дитиною вимог дистанційного навчання, роз`яснювалися правові наслідки протиправної поведінки. З метою сприяння подоланню [PERSON] складних життєвих обставинах, питання щодо виявлення фактів порушень прав дитини тричі, 19.04.2023 року, 21.06.2023 року, 24.11.2023 року розглядалися на засіданнях колегії з питань соціального захисту дітей та профілактики правопорушень серед неповнолітніх при управлінні «Служба у справах дітей» Первомайської міської ради, що підтверджується витягами з протоколів засідань колегії /а.с.59-63/. За фактами ухилення [PERSON] від виконання материнських обов`язків на адресу Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області було скеровано 4 клопотання про притягнення зазначеної особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 184 КУпАП. З копій постанов Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14.12.2022 року у справі № 484/4285/22 та від 26.02.2024 року у справі № 484/460/24 вбачається, що [PERSON] двічі була визнана судом винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 184 КУпАП /а.с.64-65/. 3 серпня 2024 року здійснити обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] не має можливості. Відповідачка не охоче йде на контакт з соціальними працівниками, надає плутані пояснення, запрошення ігнорує. Протягом 2024 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, [PERSON] в телефонному режимі неодноразово зверталася до Первомайського РВП ГУНП, повідомляючи завідома неправдиві обставини, що підтверджується рапортом Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області /а.с.69/. Крім того, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, відповідачка була помічена мешканцями мікрорайону сплячою на проїзній частині [ADDRESS] , що підтверджується рапортом Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області /а.с.67. Виявляючи цілком байдуже ставлення до подальшої долі дитини, відповідачка своєчасно не забрала дитину з закладу соціального захисту. Внаслідок систематичного ухилення [PERSON] від виконання власних обов`язків, малолітній [PERSON] надалі понад встановлений термін соціальної реабілітації перебуває в КЗ «Первомайський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, що підтверджується витягом з протоколу № 12 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 30.10.2024 року /а.с.70-71/. Таким чином судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] свідомо самоусунулася від виконання власних материнських обов`язків, хоч вона в судовому засіданні й зазначала про те, що виконала всі необхідні вимоги для повернення дитини в сім`ю, однак не надала суду жодних доказів на підтвердження своєї позиції. Встановлено, що вона належним чином не піклується про дитину, не створила достатні умови для її проживання, виховання, навчання та гармонійного розвитку, що перешкоджає поверненню дитини матері. У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 757/33742/19-ц від 22.06.2022 року зазначено, що Європейський суд з прав людини вказав, що «питання домашнього насильства, яке може проявлятися у різних формах - відзастосування фізичної сили до сексуального, економічного, емоційного або словесного насильства,- виходить за межі обставин конкретної справи. Це загальна проблема, яка тією чи іншою мірою стосується всіх держав-членів, і не завжди очевидна, оскільки часто має місце у контексті особистих стосунків або закритих соціальних систем (див. згадане рішення у справі «Володіна проти Росії» (Volodina v. Russia), пункт 71). Хоча це явище може найчастіше стосуватися жінок, Суд визнає, що чоловіки також можуть бути потерпілими від домашнього насильства і насправді прямо чи опосередковано діти теж часто стають жертвами. Якщо особа висуває небезпідставну скаргу щодо повторюваних актів домашнього насильства над нею чи інших видів знущання, якими б незначними не були окремі епізоди, національні органи влади зобов`язані оцінити ситуацію загалом, у тому числі й загрозу продовження аналогічних подій (mutatis mutandis, рішення у справі «Ірина Смірнова проти України» (Irina Smirnova v. Ukraine), заява № 1870/05, пункти 71 і 89, від 13 жовтня 2016 року). Серед іншого, ця оцінка має належним чином враховувати особливу вразливість потерпілих, які часто емоційно, економічно чи іншим чином залежать від своїх нападників, а також психологічний ефект, який може мати загроза повторного знущання, залякування та насильства на повсякденне життя потерпілого (див., mutatis mutandis, згадані рішення у справах «Хайдуова проти Словаччини» (), пункт 46, та «Ірина Смірнова проти України» (Irina Smirnova v. Ukraine), там само). Якщо встановлено, що конкретна особа була постійним об`єктом знущань, і є вірогідність продовження жорстокого поводження, окрім реагування на конкретні інциденти, органи державної влади повинні вжити належні заходи загального характеру для протидії основній проблемі та запобіганню майбутньому жорстокому поводженню (див. рішення у справі «Джорджевіч проти Хорватії» (заява № 41526/10, пункти 92 і 93 та 147-149, ЄСПЛ 2012, рішення у справі «Ірина Смірнова проти України» (Irina Smirnova v. Ukraine), (LEVCHUK v. UKRAINE, № 17496/19, § 78, 80, ЄСПЛ, від 03 вересня 2020 року). Під час розгляду судом та/або органом опіки та піклування спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду, обов`язково беруться до уваги факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності (частина четверта статті 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Тлумачення вказаної норми свідчить, що законодавець поклав на суд обов`язок при вирішенні спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька дитини, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на законних підставах або не на основі рішення суду враховувати як факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини, так і за присутності дитини. Тобто, у разі посилання учасників сімейного спору на факти вчинення одним із учасників домашнього насильства обов`язково слід перевіряти чи відбувалося домашнє насильство щодо дитини або за її присутності. Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що дійсно мали місце факти вчинення домашнього насильства відносно матері [PERSON] з боку її співмешканця, свідком чого став малолітній [PERSON] , який спостерігав результат побиття матері, її стан здоров`я після цього, який характеризувався синцями та саднами, що негативно вплинуло на моральний, психоемоційний стан дитини. Сукупність зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме: систематичне ухилення матері від виконання батьківських обов`язків щодо виховання, навчання, медичного догляду та матеріального забезпечення дитини, залишення її без належного піклування, ведення аморального способу життя, а також притягнення матері до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків, свідчить про свідоме, умисне та системне невиконання відповідачкою своїх обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно з висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області від 16.12.2024 року визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] , позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її сина [PERSON] , [INFO] /а.с.11-16/. Відповідно до ч.1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 164 СК України особу може бути позбавлено батьківських прав, якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 Постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов`язків та не здійснює батьківського піклування щодо свого малолітнього сина, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не приймає належної та регулярної участі в його вихованні, ухиляється від матеріального забезпечення дитини, зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя та не бажає в подальшому його змінювати. Відповідно до ст.ст. 164, 165, 166 СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини та не здійснюють батьківського піклування, передбачено застосування такої правової санкції, як позбавлення батьківських прав. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] . Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до положень Сімейного кодексу України він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена або на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне. Згідно до ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі (ч.3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів згідно до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей та непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХП (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, як то визначено ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства". Позивач, як орган опіки та піклування, якому буде передано дитину для подальшого влаштування, відповідно до ч.2 ст. 181 СК України має право вимагати стягнення аліментів в судовому порядку, щоб забезпечити дитині гарантоване матеріальне утримання, яке не буде залежати від згоди матері. Абзацом першим ч.2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки аліментів на утримання її сина [PERSON] на користь державної установи або фізичної особи, до якої буде влаштована дитина, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Разом з тим суд вважає недоцільним зазначати максимальний граничний розмір аліментів, оскільки в разі збільшення доходу матерів, це обмежить дитину в покращенні його матеріального забезпечення від матері. Із зазначеним в судовому засіданні погодився представник позивача. Відповідачкою не надано суду заперечень щодо неможливості сплати аліментів в частці від свого доходу, доказів щодо скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали сплату нею аліментів на утримання своєї дитини у частці. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд вважає, що позовна вимога про стягнення аліментів є законною та обґрунтованою, а тому підлягають задоволенню. З метою забезпечення умов життя, достатніх для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини, з відповідачки на користь державної установи або фізичної особи, до якої буде влаштована дитина, слід стягнути аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з наданим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Необхідно зазначити, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. За таких обставин позов підлягає повному задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки в дохід держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved