Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просила суд стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач [PERSON] є пенсіонеркою та отримає пенсію за віком в розмірі 4789,62 грн. щомісяця, розмір якої не забезпечує необхідного мінімуму для проживання, що включає витрати на оплату комунальних послуг, ліків та продуктів харчування. Іншої допомоги чи надбавки на догляд вона не отримує. Позивач має доньку - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що її становище є вкрай нужденним, пенсії , яку вона отримує не завжди хватає на необхідні ліки та продукти. Вона одинока, пенсії не вистачає на проживання, зокрема на купівлю ліків, яких вона постійно потребує, оплату комунальних послуг та їжу. В силу свого віку позивач хворіє протягом тривалого часу, перенесла операцію на обох очах, діагноз: ускладнена майже зріла катаракта, міопія високого ступеня на обох очах. Відповідач є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу непрацездатній престарілій матері, але з невідомих їй причин відмовляється це робити. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності та не отримавши від дитини ніякої підтримки, позивач вимушена звернутися до суду з позовними вимогами. Ухвалою суду від 28.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. Призначено проведення засідання. Ухвалою суду від 21.05.2025 витребувано з Державної прикордонної служби України (Головний центр обробки інформації Державної прикордонної служби України, поштова адреса: вул. Володимирська, 26, м. Київ) інформацію про перетин кордону України громадянкою України [PERSON] , [INFO] , в якій зазначити коли в останнє [PERSON] , [INFO] перетинала державний кордон України, і в якому напрямку. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач по справі в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і позивач по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого повторно 28.10.2021. (а.с. 10) Відповідач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] у зв`язку із одруженням. (а.с. 11) Позивач [PERSON] є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії [NUMBER] .(а.с.6) З довідки, яка видана [PERSON] вбачається, що вона перебуває на обліку в Стрийському об`єднаному управлінні ПФУ в Львівській області і отримує пенсію за віком у розмірі 4789, 62 грн. (а.с.7-8) Також, Головне управління ПФУ у Львівській області видало довідку, зокрема, про те, що [PERSON] отримує пенсію за віком та надбавку на догляд не отримує. (а.с.9) Позивач хворіє протягом тривалого часу, що підтверджується виписками із медичної карти (а.с.12-13,14-15,16) З відповіді Державної прикордонної служби України від 04.07.2025 зокрема, вбачається, що відомостей про перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України у період з 08.11.2017 по 04.07.2025 громадянином України [PERSON] , [INFO] в базі даних не виявлено. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач є працездатною особою та може надавати їй матеріальну допомогу. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Встановлено, що позивач по справі - [PERSON] досягла пенсійного віку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, позивач, крім пенсії, не отримує державних пільг, субсидій. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи не вбачається підстав, передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивачки. Оскільки позивач [PERSON] є непрацездатною, вона потребує матеріальної допомоги від своєї повнолітньої доньки. Приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] є непрацездатною особою, вік позивачки 92 років, отримує пенсію в розмірі 4789,62 грн. на місяць, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання непрацездатної матері в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно. В силу ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved