Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 13 402,69 грн., яка складається із тіла кредиту у розмірі 4 000,00 грн., суми заборгованості за відсотками у розмірі 9\~402,69 грн. Позов обґрунтовано тим, що 12.07.021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75678396 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідно до умов якого, позикодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 4 000,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача на 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день, а позичальник в свою чергу зобов`язувався повернути кошти на умовах встановлених договором. Позивач зазначає, що без проходження попередньої реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції ресурс позикодавця) отримання одноразового ідентифікатора входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без надання відповідачем особистої інформації (ідентифікаційного коду, паспортних даних, адреси реєстрації, банківської карти для зарахування коштів тощо та без попереднього погодження оферти договору позики та правил надання грошових коштів у позику-укладання договору позики технічно неможливе, що у свою чергу відповідає положенням ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». 21.12.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» укладено договір факторингу №2112 від 2.12.2021 за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників у тому числі за договором позики № 75678396 від 12.07.2021. 31.03.2023 ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №310323-ФМ від 31.03.2023, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників у тому числі за договором позики № 75678396 від 12.07.2021. Згідно п. 5.2 договору факторингу встановлено, що перехід від клієнта до позивача/фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання актів прийому-передачі, реєстру заборгованостей, після чого позивач/фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно портфеля заборгованості та набуває відповідних прав вимог. Підписані сторонами акти прийому-передачі реєстру заборгованостей підтверджують факт переходу від клієнта до позивача/фактора відповідних прав вимоги та є невід`ємними частинами цього договору. Відповідно реєстру прав вимог від 31.03.2023 до договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023 ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло права грошової вимоги до відповідача. Позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за договором позики № 75678396 у розмірі 13\~402,69 грн.; судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» у судове засідання не з`явився. 16.06.2025 представник позивача адвокат Ткаченко Ю.О. подала до суду заяву в якій просила розглянути справу за відсутності представника позивача, проти постановлення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, відзиву на позов не подала, своїми процесуальними правами скористалась на власний розсуд. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши подані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до умов договору позики № 75678396 від 12.07.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало [PERSON] кредит в розмірі 4 000,00 гривень строком на 30 днів. Вказаний договір підписано в електронній формі за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «ОmLPprciRt». В матеріалах справи також містяться копії договорів факторингу № 2112 від 21.12.2021 та № 31323-ФМ від 31.03.2023, яким право вимоги до [PERSON] за Договором передане позивачу. Вказане підтверджується й відповідними витягами з реєстрів боржників. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст.1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу в розмірі 4 000 гривень за цим кредитним договором. Окрім суми основного боргу позивачем за договором від 12.07.2021 заявлені вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 9 402,69 грн. Згідно до п. 2.3 Договору від 12.07.2021 сторони погодились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься за визначеною (базова) процентною ставкою у 1,99 % від суми позики на день. Строк кредитування встановлений п. 2.2 Договору та складає 30 днів (до 11.08.2021). Додатком № 1 до Договору («Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит») визначено, що сторонами на строк кредитування узгоджені проценти в розмірі 12,00 грн., виходячи з узгодженого сторонами періоду користування кредитом 30 днів. Ця сума вираховується виходячи з визначеної договором процентної ставки (0,01 % на день), строку кредитування (30 днів) та суми позики (4000 грн.). Ця сума процентів обґрунтована умовами договору № 75678396 від 12.07.2021 року та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за цим договором. Стосовно стягнення процентів в зазначеному розмірі за період після 12.08.2021 року, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору строк кредитування встановлений до 11.08.2021 включно. Зі спливом цього строку, тобто з 12.08.2021 року, відповідач був зобов`язаний повернути позивачу всю його заборгованість за договором, оскільки це прямо визначено в самому договорі. Таким чином, абзац 2 ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. В постанові Великої Палати ВС по справі № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року в подібній справі було зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібний висновок неодноразово повторювався в правових позиціях Верховного Суду і в даному випадку суд вважає необхідним застосувати його в даній справі. Таким чином, нарахування процентів за договором № 75678396 від 12.07.2021 року за період після 12.08.2021 року є необґрунтованим, оскільки здійснений поза межами строку кредитування. Позивач має право стягнути з відповідача суми, визначені ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто 3 % річних та інфляційні нарахування. Враховуючи наведене, позовні вимоги про стягнення процентів підлягають частковому задоволенню в межах строку кредитування, що становить 12,00 гривень та відображено у Додатку № 1 до Договору. Загальна сума, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 4 012,00 грн. Судові витрати (судовий збір та витрати на правову допомогу) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог на підставі ч. 1 ст.141та п. 3 ч. 2 ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial