Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

короткий зміст позовних вимог. 17.07.2025 до суду звернулася позивач [PERSON] із позовною заявою до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, у якій просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який на час смерті проживав по [ADDRESS] . За життя спадкодавець [PERSON] зробив заповітне розпорядження, яким заповів на ім`я позивача все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось. Після смерті [PERSON] позивач є його єдиним спадкоємцем, прийняла спадщину згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, шляхом вступу у фактичне управління та володіння її спадковим майном. При зверненні позивача до нотаріальної контори у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа. У зв`язку із викладеним, позивач не може у звичайний спосіб реалізувати свої спадкові права, а тому змушена звертатись до суду і просити захистити її невизнане право у заявлений спосіб. Рух справи, позиція суду. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2025 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П. (а.с. 31). Суддя Гуцол М.П. з 17.07.2025 по 23.07.2025 перебував у нарадчій кімнаті по кримінальній справі №143/612/24 (а.с. 32). Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 23.07.2025 відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання на 30.07.2025, витребувано з Погребищенської державної нотаріальної контори інформацію про наявність спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 33). 30.07.2025 з Погребищенської державної нотаріальної контори надійшла інформація, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не заводилась, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня (а.с. 38-39). Позивач у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься її заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити (а.с. 27). Представник відповідача в судове засідання не з`явилася також, головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Жмурчук О.М. через канцелярію суду подала заяву розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала (а.с. 40). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку. Встановлені судом обставини справи. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 29.04.1993, актовий запис №14, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 14). Факт родинних відносин між [PERSON] та позивачем [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22.10.1993 (а.с. 12), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 18.06.1978 (а.с. 13). Згідно заповіту від 22.11.1986, що посвідчений секретарем виконкому Саражинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області З.А.Мирошниченко та зареєстрованим у реєстрі за №58, [PERSON] на випадок своєї смерті заповів все своє майно позивачу [PERSON] (а.с.16). Відповідно до довідки №20-30, виданої 28.05.2025 виконавчим комітетом Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 26). Із відповіді Погребищенської державної нотаріальної контори №399/01-16 від 29.07.2025 слідує, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] спадкова справа не заводилась, будь-яка інформація щодо наявності чи відсутності спадкоємців відсутня (а.с. 38). З інформаційного листа №245/01-16, що виданий 13.05.2025 завідувачем Погребищенської державної нотаріальної контори О.В.Швецем вбачається, що у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовлене через відсутність правоустановчих документів та рекомендовано звернутися до Погребищенського районного суду Вінницької області для визнання права власності на вказане майно (а.с. 18). Технічний паспорт на нерухоме спадкове майно, а саме на житловий будинок по що знаходиться за адресою: [ADDRESS] позивачем виготовлений 04.03.2019 (а.с. 19-21). Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання про задоволення позову. Згідно з ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Захист цивільних прав це застосування цивільно-правових заходів з метою забезпечення реалізації цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом (ст.6 ЦПК України). Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Спосіб захисту порушеного права, відповідно до ст.ст. 15, 16, 20 ЦК України, при зверненні до суду обирається позивачем. Даний спір виник у зв`язку із неможливістю позивачем отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Оскільки спадщина відкрилася раніше 1 січня 2004 року, відносини спадкування регулюються чинним на той час законодавством, зокрема, ЦК Української РСР від 18.07.1963 (далі - ЦК Української РСР). Згідно з ч.1, 2 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Водночас статтею 548 ЦК Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Разом з тим ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Аналогічні положення закріплені статтями 1217, 1261, 1268, 1270 ЦК України, 2004 року. Аналіз змісту статей 548, 549 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті [PERSON] ) свідчить, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Діями спадкоємця, що свідчать про прийняття ним спадщини є: 1) фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном; 2) подача в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. Матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] є рідною дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , прийняла спадщину після його смерті за заповітом шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Інші спадкоємці, як б прийняли спадщину після його смерті відсутні. Статтею 560 ЦК УРСР встановлено, що спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину. З досліджених судом обставин справи убачається, що позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] відмовлено. За таких обставинах, єдиним способом реалізації позивачем своїх спадкових прав після смерті батька є визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку. Враховуючи час побудови нерухомого майна, яке спадкується, відсутність ознак самовільного будівництва, а також той факт, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та з огляду на те, що захистити свої права позивач може лише шляхом звернення до суду, позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право власності на вказане спадкове майно.

Outcome: approved