Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду із вказаним позовом, та вимоги мотивує тим, що 06.07.2024 між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТЕХНОФІНАНС» та [PERSON] було укладено договір позики «Особливий» №3591604138-030684, відповідно до якого останній отримав у кредит грошові кошти у сумі 5000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] зі строком повернення до 04.08.2024 включно. Відповідач умови договору позики не виконав, грошові кошти в строк не повернув, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість у розмірі 16610 грн., яка складається з: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1610 грн. борг відсотків за кредитом; 10000 грн. борг штрафу. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТЕХНОФІНАНС» заборгованість у розмірі 16610 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу. Представник позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТЕХНОФІНАНС» в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просила розгляд справи здійснювати без її участі. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився. Надав до суду відзив на позов, в якому просив розгляд справи здійснювати без його участі та просив задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «ТЕХНОФІНТРАНС» в частині стягнення з нього заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 6150 грн., що складаються з 5000 грн. заборгованості за тілом кредиту та 1150 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитним коштами, та стягнути з ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. за складання відзиву на позовну заяву. Зазначив, що був укладений договір позики № 3591604138-030684 від 06.07.2024 року, за умовами якого він отримав грошові кошти у сумі 5000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника (Відповідача) зі строком повернення до 04.08.2024 року включно. Відсоткова ставка. Відповідно до положень договору розмір процентів за користування коштами складає 1.40% від Суми Позики. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Відповідно до частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023 р. Оскільки кредитний договір був укладений 06.07.2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», відповідно, денна процентна ставка у відповідності до чинного законодавства не може перевищувати 1 %. Відповідно до вищезазначеного, кредит в розмірі 5000 грн. та те, що денна ставка не може перевищувати 1% день, то розмір відсотків не може перевищувати 50 грн. в день (1150,00 грн. загалом). Вимога Позивача про стягнення штрафу є неправомірною та не підлягає задоволенню, оскільки з 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні було введено режим воєнного стану. 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем),позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на все вищевказане, вважає, що реальний та обґрунтований розмір заборгованості за договором позики «Особливий» № 3591604138-030684 від 06.07.2024 року складає 6150,00 грн. з яких: 5000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1150,00 грн. заборгованість за відсотками кредиту. Позивач у своїй позовній заяві просить стягнути з нього витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Водночас надані ним документи не дають достатніх підстав вважати ці витрати обґрунтованими, необхідними та співмірними, як того вимагає чинне законодавство України (а.с.37-39). Ознайомившись та дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.07.2024 [PERSON] уклав з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТЕХНОФІНАНС» договір позики «Особливий» № 3591604138-030684 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору позикодавець надає позичальнику, а позичальник приймає в позику грошові кошти в сумі 5000 грн. на умовах строковості, оплатності та поверненності, у встановлений цим договором строк на визначених ним договором умовах, зобов`язується повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позиченими коштами. Кредитні кошти надаються шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] суму кредиту з врахуванням положень п.2.6.2 (а.с.10-16). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору). Із наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що відповідачем здійснено відповідний алгоритм дій, спрямованих на укладення договору позики «Особливий» №3591604138-030684 від 06.07.2024 року. Відповідно до ч. 1 ст.\~640\~ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст.\~527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити борг, а також відсотки. Згідно з ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). [PERSON] скориставшись кредитними коштами, не виконав належним чином умови договору, у зв`язку згідно з позовом розмір заборгованості за договором позики «Особливий» № 3591604138-030684 становить 16610 грн., яка складається з: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1610 грн. борг відсотків за кредитом; 10000 грн. борг штрафу. Відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1049\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз.2 ч.1 ст.1048\~ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050\~ЦК\~України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18. Таким чином, позикодавець ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» відповідно до ст.1048\~ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Як встановлено судом, між сторонами по справі укладено договір позики «Особливий»\~№ 3591604138-030684 від 06.07.2024, згідно з яким сума кредиту становить 5000 грн. Відповідно до п.2.3 Договору, строк кредитування (строк позики) за цим договором складає 30 календарних днів, позика має бути повернута у термін до 04.08.2024 включно. Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється виключно в межах строку кредиту, що передбачено, окрім ст.1048 ЦК України, і самим Договором. Згідно п. 2.5. Договору, за користування Позикою Позичальник сплачує проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою. Розмір процентів за користування коштами складає 1.40% від Суми Позики, нараховується щоденно, починаючи з 8-го дня від дня видачі позики. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за позикою. Нарахування процентів за користування позикою повністю і остаточно припиняється в останній день повернення позики 04.08.2024. Сторони погоджуються, що при неповерненні позики у встановлений договором строк кредитування позичальник сплачує проценти за неправомірне користування грошовими коштами після закінчення визначеного договором строку кредитування відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України. Суд відхиляє доводи відповідача стосовно неправомірного нарахування відсотків всупереч положенням ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Пунктом 17 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що починаючи з 24 грудня 2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року не більше 1 %. Оскільки кредитний договір №7051 був укладений сторонами 06.07.2024, в період дії п.17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», нарахування відсотків згідно вищевказаного пункту Закону, саме: в період з 06.07.2024 по 04.08.2024 (строк кредитування визначений у договорі) (30 дні) - 1,40% денної процентної ставки визначеної у договорі, становить 2100 грн. (5000 х 1,40% х 30 дні), а тому суд в межах заявлених позовних вимог вважає, що з відповідача підлягає стягненню борг відсотків за кредитом у розмірі 1610 грн. Щодо стягненню боргу штрафу у розмірі 10000 грн. Згідно з п.18 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, відповідач [PERSON] звільняється від обов`язку сплати штраф в розмірі 10000 грн. Виходячи з викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» підлягає стягненню заборгованість за договором позики в розмірі 6610 грн., з яких: 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту; 1610 грн. заборгованість за кредитом. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, звертаючись до суду з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі 2422,40 грн. (а.с.30), а тому понесені та документально підтверджені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. підлягають розподілу за правилами ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог 39,80% (6610 : 16610 х 100), що відповідно становить 964,12 грн (39,80%) (2422,40 х 39,80 / 100 = 964,12) судового збору. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» надало суду лише договір №03/01 про надання правової допомоги №03.01.2024 укладений між адвокатом Кшуташвілі В.О. та ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» (а.с.24). Відповідно до ч.1, 2 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справ разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137 ЦПК України). Згідно з ч.8 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (частини 1 та 3 статті 133 ЦПК України). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Вищезгадані докази повинні надаватися суду до ухвалення рішення по суті спору (постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 462/6095/15-ц). У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18). Згідно договору №03/01 про надання правової допомоги №03.01.2024 укладений між адвокатом Кшуташвілі В.О. та ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС», оплата послуг адвоката здійснюється на підставі наданих актів виконаних робіт (п.4.1). Отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (п.4.2). Однак, позивачем згідно п.4.1 та п.4.2 договору №03/01 про надання правової допомоги №03.01.2024 не надано було суду докази про те, що ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» було понесено 5000 грн. витрат на правову допомогу. Крім того, сторона позивача до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, не подавала. Разом з тим,\~відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження витрат на правову допомогу відповідачем надано суду договір про надання правничої допомоги №11/07/2025-ЦС від 11.07.2025 укладений між адвокатом Таштановою О.Г. та [PERSON] (а.с.42-44); довідку про обсяг виконаної роботи від 11.07.2025 (а.с.40); акт №11/07/2025-ЦС приймання передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 11.07.2025, згідно яким [PERSON] було понесено 8000 грн. за складання відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.41). ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» звертаючись з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором заявляло позовні вимоги у розмірі 16610 грн. (100 % позовних вимог), в той час судом задоволено позов на суму 6610 грн (39,80 % позовних вимог). Оскільки судом частково задоволено позов, до стягнення з позивача ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» на користь відповідача [PERSON] підлягають понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4816 грн. (60,20%) - пропорційно задоволених позовних вимог.

Outcome: partial