Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

29.05.2025 року до Дніпровського районного суду м.Запоріжжя суду з Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою Акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості за електричну енергію. В позові посилалися на те, що [PERSON] зареєстрована та є власником приміщення за адресою: [ADDRESS] , користується електроенергією на підставі особового рахунку № [NUMBER] , але обов`язки по сплаті за використану електроенергію не виконує, у зв`язку з чим виник борг в сумі 1577,75 грн. за період з 01.11.2018 року по 01.01.2019 року. Правовідносини між енергопостачальником та побутовими споживачами електричної енергії до 11.06.2018 року регулювалися Правилами користування електричної енергії для населення, затвердженими Постановою КМУ від 26.07.1999 року № 1357. Згідно абз.2 п.1 ПКЕЕН ці Правила обов`язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форми власності. Відповідно п.42 ПКЕЕН споживач електричної енергії зобов`язаний оплачувати використану електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Однак, Відповідач в порушення зазначених умов не виконує обов`язки належним чином, не здійснює оплату використаної електричної енергії щомісяця повному обсязі, так, споживачем за період з 01.11.2018 року по 01.01.2019 року спожито 1032 кВт./год., вартістю 1577,75 грн. За вказаний період споживачем не здійснено жодної оплати за використану електричну енергію. Прохали стягнути з [PERSON] на користь АТ «Запоріжжяобленерго» 1577,75 грн. за спожиту електричну енергію та витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, 02.07.2025 року подали заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримали, не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернуто до суду «адреса відсутній за вказаною адресою», та оголошення про виклик на офіційному сайті Судової влади України, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України якщо відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті повідомлений завчасно і належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, то за згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Тому суд на підставі ч.5 ст.223, ст.280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 24.04.2025р. вих.№06.4-06/02/10487. Відповідач користується електроенергією на підставі особового рахунку № [NUMBER] . Відповідно розрахунку АТ «Запоріжжяобленерго» за період з 01.11.2018 року по 01.01.2019 року за адресою: [ADDRESS] спожито 1032 кВт./год., вартістю 1577,76 грн. За вказаний період споживачем не здійснено жодної оплати за використану електричну енергію. Станом на час розгляду справи судом відповідач заборгованість також не сплатила. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: Відповідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відносини між сторонами регулюються нормами ЦК України, Законами України «Про житлово-комунальні послуги», «Про ринок електричної енергії» та Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 312. Відповідно ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Відповідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно абз.5 п.13 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ринок електричної енергії" фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії. На підставі ч.1 ст.56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно ч.3 ст.58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний: дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року №312 були затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії. Відповідно п.4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Згідно п.п.2 п.5.5.5 ПРРЕЕ споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладеного договору. Відповідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що до суду звернувся позивач, який є енергопостачальником, з позовом до відповідача, яка відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил роздрібного ринку електричної енергії є споживачем комунальних послуг на підставі особового рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , з вимогою про стягнення на його користь заборгованості за спожиту електричну енергію за період з 01.11.2018 року по 01.01.2019 року в сумі 1577,75 грн. Судом встановлено, що відповідач, як споживач електроенергії відповідно до Закону «Про житлово-комунальні послуги», в порушення умов Правил роздрібного ринку електричної енергії не сплачувала за спожиту електричну енергію відповідно до укладеного договору, в результаті чого за споживачем [PERSON] по особовому рахунку № [NUMBER] обліковується борг за спожиту електроенергію за період з 01.11.2018 року по 01.01.2019 року в сумі 1577,75 грн., який на час розгляду справи судом не погашений, тому порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електроенергію. Крім того, відповідно до ч. 1, 8 ст.178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач відзив на позов не подала, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч.1 ст.76 ЦК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частин першої, п`ятої та шостої ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів того, що розрахунок заборгованості проведено позивачем необґрунтовано відповідачем не надано, як і будь-яких заперечень з приводу факту наявності заборгованості в матеріалах справи немає. У відповідності до ст.81 ЦПК України відповідач не надав доказів для підтвердження можливих заперечень щодо розміру заборгованості. Таким чином, суд вважає, що наявні матеріали справи свідчать про те, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно ч.1 п.6 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено вимоги позивача в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved