Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

21.08.2024 до Корабельного районного суду м. Миколаєва, через систему «Електронний суд», надійшла позовна заява [PERSON] , подана її представником адвокатом Павлюк С.О. У позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 20.09.2018 до 30.04.2023 у сумі 81\~160,46\~грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який наразі розірвано, мають дитину [PERSON] , [INFO] . На підставі судового наказу Корабельного районного суду м.\~Миколаєва у справі №\~488/4176/18 з [PERSON] на користь позивача на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 20.09.2018 і до досягнення повноліття дитиною. Судовий наказ примусово виконується в межах виконавчого провадження №\~57579562 від 02.11.2018. Починаючи з 20.09.2018 відповідач сплачував аліменти у неповному обсязі, у зв`язку з чим станом на 30.04.2023 виникла заборгованість зі сплати аліментів у сумі 156\~619,63\~грн. З червня 2021 року до квітня 2023 року відповідач взагалі не сплачував аліменти. При цьому приховав, що у 2022-2023 роках проходив військову службу та отримував грошове забезпечення. Примусове стягнення аліментів з відповідача відділ ДВС розпочав тільки після підтвердження інформації про проходження військової служби відповідачем з боку [INFO] . Розрахунок неустойки (пені) за прострочення відповідачем сплати аліментів здійснено за період (включно) з 20.09.2018 до 30.04.2023, та її розмір становить 81\~160,46\~грн. Розрахунок здійснено з урахуванням вимог ч.\~1 ст.\~196 СК України, згідно з якою розмір заборгованості не перевищує 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів 156\~619,63 грн. станом на 30.04.2023, з урахуванням часткової сплати аліментів відповідачем та за винятком суми штрафу в розмірі 75\~459,17\~грн., накладеного постановою державного виконавця від 28.04.2023. Посилаючись на викладене позивач просила стягнути на її користь з відповідача 81\~160,46\~грн. неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів за період з 20.09.2018 до 30.04.2023, а також 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою судді Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.08.2024 відкрито провадження у справі та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено перше судове засідання у справі. 30.09.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначав, що позов не підлягає задоволенню, оскільки він не мав наміру спеціально ухилятися від сплати аліментів. Вказує, що подавав рапорт про наявність у нього виконавчого провадження про стягнення аліментів, але чи утримувалися кошти йому невідомо, оскільки перебував у зоні бойових дій. Отримав поранення та значний період часу лікувався, перебуває на лікуванні у цей час. Не заперечує, що має заборгованість зі сплати аліментів з 20.09.2018, оскільки не був на той час працевлаштований, але з травня 2019 року почав сплачувати аліменти у повному обсязі. Вважає, що при вирішенні спору слід виходити з 48\~328,31\~грн. сукупної заборгованості по аліментах, згідно з долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості. Просив задовольнити позов частково, зменшивши розмір пені з урахуванням стану здоров`я та наявності на утриманні іншрї малолітньої дитини 2020 року народження, зобов`язання сплачувати аліменти на її утримання, та з огляду на відсутність житла, яке було пошкоджене на початку повномасштабного вторгнення. 26.11.2024 представник позивача адвокат Павлюк С.О. подала додаткові пояснення, що фактично є відповіддю на відзив, де зазначала, що докази, долучені відповідачем до відзиву на позовну заяву, не спростовують обставин викладених у позовній заяві, не є достатніми та допустимими, не доводять наявності підстав для звільнення його від сплати заборгованості зі сплати аліментів або пені (неустойки) за їх несплату, у заявленому позивачем розмірі. Ухвалою суду від 03.12.2024 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 488/5085/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09.04.2025 у справі № 488/5085/24 у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про звільнення від сплати аліментів відмовлено. Рішення набрало законної сили 10.05.2025. Ухвалою суду від 19.05.2025 провадження у справі № 488/3686/24 поновлено та призначено судове засідання. У судовому засіданні 21.07.2025 позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник проти позову заперечували, посилаючись на відсутність у відповідача умислу не сплачувати аліменти та наявність поважних причин для звільнення його від сплати пені (неустойки) у розмірі, заявленому позивачем. Сторони, підтвердили обставини, на які посилаються в обґрунтування своїх вимог тат заперечень. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України проголошення судового рішення відкладене до 13.00 год. 21.07.2025. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 06.08.2016, Корабельним районним у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис № 69 (а.\~с.\~6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.11.2016, [PERSON] народився [INFO] (актовий запис № 592 від 10.11.2016). Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.\~с. 6зв). 05.10.2021 Корабельним районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено актовий запис № 390. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.\~с.\~7зв). З огляду на постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.11.2018 та Інформацію про виконавче провадження від 20.08.2024, у Корабельному відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.\~Одеса)\~перебуває виконавче провадження №\~57579562 з примусового виконання судового наказу № 488/4176/18, виданого 26.10.2018 Корабельним районним судом м.\~Миколаєва, про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з 20.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття (а.\~с.\~8, 14-18). Згідно з розрахунком заборгованості від 05.11.12024 сукупний розмір заборгованості боржника [PERSON] станом на 01.08.2024 складає 59\~813,95\~грн. Крім того, 08.08.2024 на користь стягувача було перераховано 11\~485,64\~грн. коштів (аліментів) за серпень 2024 року. Заборгованість за період з 20.09.2018 до 30.04.2023 складала 156\~619,63 грн. (а.\~с.\~12-13). Відповідно до звіту про здійснені відрахування та виплати від 10.04.2023, складеного [INFO] , за період з лютого 2022 року до березня 2023 року частки стягнень з грошового забезпечення [PERSON] не утримувалися (а.\~с.\~10). Постановою державного виконавця від 28.04.2023 на боржника [PERSON] накладено штраф у розмірі 75\~459,17\~грн. за наявність заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки (а.\~с.\~10зв-11). Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем станом на 26.06.2025, сукупний розмір заборгованості боржника [PERSON] складає 19\~287,55\~грн (а.\~с.\~128-129). Відповідно до статті 51\~Конституції України та статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі статтею 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). За змістом статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з частинами першою, другою статті 196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Відповідно до ч.1 ст.196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Як роз`яснено у п.22 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~від 15.05.2006\~№ 3 передбачена ст.196\~СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. У ст.196\~СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця. Тому, при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1762/15-ц (провадження №\~14-37цс18), яка відповідно до ч. 4 ст.263\~ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Так, правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: р = (А1 х 1% х Q1) + (А2 х 1% х Q2) +(An х 1% х Qn), де: р - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, з яким суд погоджується, неустойка (пеня) за несплату аліментів за період з 20.09.2018 до 30.04.2023, з огляду на розмір заборгованості 156\~619,63\~грн., складає 184\~721,46 грн. (а.\~с.\~18зв-23). Згідно ч.1 ст.196\~СК України розмір пені, що підлягає стягненню з боржника, не може перевищувати 100 відсотків заборгованості зі сплати аліментів. У позовній заяві позивач зазначала, що просить стягнути з відповідача 81\~160,46\~грн. пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 20.09.2018 до 30.04.2023 без суми штрафу, накладеного постановою державного виконавця (156\~619,63 грн. загальної суми заборгованості-75\~456,17\~грн. штрафу). В цьому випадку сума пені, заявлена до стягнення позивачем, не перевищує розміру заборгованості за аліментами саме за спірний період. Водночас, дійсно, починаючи з травня 2023 року і до часу судового розгляду відповідач не допускає прострочення зі сплати аліментів на утримання їх спільної з позивачем дитини [PERSON] . Доведеним також є і той факт, що з 2020 року він має на утриманні ще одну дитину, з лютого 2022 року проходив військову службу та набув захворювання, пов`язані із проходженням такої служби, проходить лікування. Викладене підтверджується наданими відповідачем копіями медичних документів, довідок з місця військової служби тощо (а.\~с.\~37-38,44-47, 50-55, 110-116). Однак, перелічені обставини, на думку суду, не є підставою для звільнення його від сплати пені (неустойки) за спірний період або зменшення розміру стягнення пені (неустойки), заявленого у позовній заяві, оскільки відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що саме в період з 20.09.2018 до 30.04.2023 він не міг сплачувати аліменти на утримання дитини у повному обсязі з поважних причин. Враховуючи, що відповідач допустив прострочення сплати аліментів на утримання дитини, позовні вимоги про стягнення з нього пені за таке прострочення є правомірними та підлягають задоволенню в межах позовних вимог. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до положення п.3 ч.1ст.5 Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. На підставі ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. При цьому, наявні у відповідача пільги , встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій (а.\~с.\~63), не є підставою для звільнення його від сплати судового збору у цій справі, що не пов`язана із захистом соціальних прав відповідача з огляду на зміст вимог Закону України «Про судовий збір». Крім того, за змістом ч.\~ч.\~1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 у справі №\~199/3939/18-ц аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно не співмірним із складністю виконаних адвокатом робіт. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надала витяг з договору про надання правничої допомоги від 08.11.2023, копію акту приймання-передачі наданої послуги № 1 від 20.08.2024 з описом виконаних робіт та копію квитанції від 15.08.2024 про сплату 5000\~грн. адвокату Павлюк С.О. (а.\~с.\~24-25). Враховуючи викладене, складність справи, ціну позову, тривалість витраченого представником позивача часу, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, заслухавши заперечення представника відповідача щодо заявленої до стягнення суми витрат, з урахуванням вимог ч.3 ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, в сумі 5000 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved