Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка) в особі представника, адвоката Василевської К.М., звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання матері дитини, в якому вказала, що між нею та відповідачем 03.06.2022 року Макарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис №56. За час подружнього життя у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який наразі проживає із нею за адресою: [ADDRESS] . Як вказує позивачка, спільний син на момент звернення із даним позовом перебуває на повному її фінансовому утриманні. Крім того, з 16.12.2022 року по 25.10.2025 року позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується наказом ТОВ «УМЕДО ГРУП» №85/2/к від 16.12.2022 року. З огляду на вказане, позивачка вважає, що виплата аліментів є важливим засобом забезпечення ефективних умов для життя матері та дитини і тому потребує матеріальної допомоги від чоловіка та батька їх спільної дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Враховуючи викладене, позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) [PERSON] до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. Ухвалою суду від 12.02.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.25-26). Копію ухвали суду від 12.02.2025 року та позовну заяву з додатками, які були надіслані відповідачу на адресу реєстрації (а.с.28, 23-24), поштове відправлення 04.03.2025 року відповідач отримав особисто, про що свідчить відмітка про отримання в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №0610235641430 (а.с.30). 12.03.2025 року відповідачем долучено копію акту №20 від 28.02.2025 року про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, яка приєднана до матеріалів справи (а.с.32-34). Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 03.06.2022 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Макарівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зареєстровано шлюб, актовий запис №56; прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] » та дружини « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.06.2022 року (а.с.4). У подружжя є спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.11.2022 року (а.с.5). Згідно із Витягами з реєстру Макарівської територіальної громади №2022/001089810 від 10.11.2022 року та №2022/001000783 від 04.11.2022 року, [PERSON] , [INFO] , та її син [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-17). Згідно копії довідки Макарівської селищної ради №17.20-08/526 від 20.12.2024 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом із дітьми: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Окрім зазначених осіб за вказаною адресою ніхто не проживає (а.с.14). Крім того, як вбачається із копії наказу ТОВ «УМЕДО ГРУП» від 16.12.2022 року №85/2/к, [PERSON] працює на посаді контролера продукції медичного призначення відділу контролю якості в ТОВ «УМЕДО ГРУП» та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 16.12.2022 року по [INFO] (а.с.15). \~ \~ \~ \~Згідно наданої відповідачем копії акту №20 від 28.02.2025 року про встановлення факту здійснення особою постійного догляду, вбачається, що [PERSON] здійснює постійний догляд за своїм батьком [PERSON] , що являється особою з інвалідністю, та проживають за адресою: [ADDRESS] . Крім того, в акті зазначено, що допомога та компенсація за здійснення догляду не призначалася, звернень до органів соціального захисту населення за такими виплатами чи за отриманням соціальної послуги з догляду вдома не надходило (а.с.33-34). Як вказала позивачка, а відповідач не скористався своїм правом заперечити проти цього, що вона на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла трирічного віку, а тому вона потребує матеріальної допомоги від чоловіка та батька їх спільної дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Між сторонами виник спір щодо стягнення аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьохрічного віку. Згідно із ч.ч. 1, 4 статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відповідно до\~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України\~регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини, є особливим видом права подружжя на утримання. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, неможливості чоловіка надавати таке утримання. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину, яка не досягла трирічного віку та проживає із позивачкою. Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до положень ст.ст. 12,81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на вказане, відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження дійсного розміру його доходів, наявності або відсутності у нього прав на рухоме та нерухоме майно, а також доказів на підтвердження стану його здоров`я, з яких можна було б встановити, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у визначеному розмірі. А доданий акт про встановлення факту здійснення ним постійного догляду за батьком, може тільки впливати на визначення розміру аліментів, проте не може бути підставою для відмови у стягненні аліментів, оскільки не виключають у відповідача обов`язок (встановлений законом) утримувати дружину, до досягнення дитиною трирічного віку. При цьому суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, про поганий стан здоров`я не зазначав, тобто зобов`язаний надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитиною трьох років. Виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням можливостей відповідача щодо надання утримання дружині, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини доходу (заробітку) відповідача. При цьому СК України не містить положень щодо мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач має змогу утримати свою дружину з якою проживає дитина до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки будь-яких тверджень щодо неможливості такого утримання відповідач до суду не подав, а тому вважає за необхідне стягувати аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його доходу. Щодо розподілу судових витрат, слід вказати наступне. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved