Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

24.01.2025 Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Другої Павлоградської державної нотаріальної контори, про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 03.05.2017 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № C03.338.70881 (далі Кредитний договір № 1), згідно з якою Позичальник отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по поточному рахунку № [NUMBER] . Процентна ставка за користування коштами становить 48% річних. Максимальний ліміт кредитної лінії 200 000 грн, доступний ліміт на момент укладення 5 000 грн. 31.05.2021 між АТ «Ідея Банк» та Позичальником укладено Договір кредиту та страхування № Z62.00417.008115988 (далі Кредитний договір № 2), згідно з яким позичальник отримав кредит у розмірі 69 999 грн зі сплатою 15% річних строком на 60 місяців. Позивач виконав свої зобов`язання за Кредитними договорами № 1 та № 2, що підтверджується виписками по рахунках та меморіальними ордерами. [INFO] позичальник помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.10.2022. Станом на дату смерті Позичальника заборгованість за Кредитним договором № 1 складала 31 283,87 грн, за Кредитним договором № 2 69 719,28 грн, загалом 101 138,82 грн, що підтверджується довідками-розрахунками заборгованості від 12.10.2022. 22.12.2022 Позивач направив претензію кредитора до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори, яка підтвердила її отримання листами від 19.01.2023 (вих. № 12.1.4/23937) та 17.01.2024 (вих. № 12.1.4/1559), зазначивши, що претензію долучено до спадкової справи № 1032/2022 та повідомлено спадкоємців. Згідно з інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 320563506 від 19.01.2023, Позичальнику на дату смерті належала 1/4 частка квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 10.02.2025 справу передано за підсудністю до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 18.03.2025 відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження та витребувано у Другої Павлоградської державної нотаріальної контори копії свідоцтв про право на спадщину та відомості про склад і вартість спадкового майна. 15.04.2025 позивач подав уточнену позовну заяву, в якій просив залишити позовні вимоги до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без розгляду, а також стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 101 138,82 грн та судовий збір у розмірі 3 028 грн. Ухвалою від 20.06.2025 позовні вимоги до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] залишено без розгляду, підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач, відповідачі не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомленій належним чином. Позивач подав заяву про розглчяд справи за відсутності його представника. Представник третьої особи Другої Павлоградської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, заяв чи пояснень не подав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 03.05.2017 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено Угоду про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № C03.338.70881, а 31.05.2021 Договір кредиту та страхування № Z62.00417.008115988. Позивач виконав свої зобов`язання, що підтверджується виписками по рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] , а також меморіальними ордерами. Станом на дату смерті Позичальника ( [INFO] ) заборгованість за Кредитним договором № 1 складала 31 283,87 грн, за Кредитним договором № 2 69 719,28 грн, загалом 101 138,82 грн, що підтверджується довідками-розрахунками заборгованості від 12.10.2022 та 13.01.2025. 22.12.2022 Позивач направив претензію кредитора до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори, яка підтвердила її отримання та долучення до спадкової справи № 1032/2022. Згідно з інформаційною довідкою № 320563506 від 19.01.2023, Позичальнику належала 1/4 частка квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Стаття 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строки, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, у разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно частини першої\~статті 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. У відповідності до положень ст. ст.\~1216,\~1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 1219 ЦК України, до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608 цього Кодексу. Обов`язок з відшкодування шкоди (яка в даному випадку для банку виникла внаслідок неповернення [PERSON] за кредитними договорами, згідно зі\~ст.1219 ЦК України, не є таким, що нерозривно пов`язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного\~ЦК України\~з його смертю цей обов`язок не припинився і спадкується його спадкоємцями, тобто є таким, що входить до складу спадщини. З урахуванням вищенаведених норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,1282 ЦК України. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, відповідно до положень статті 1282 ЦК України. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. Аналізуючи положення ч. 2\~ст.1282 ЦК України\~можна зробити висновок, що задоволення вимоги кредитора до спадкоємців позичальника шляхом одноразового платежу, тобто шляхом сплати грошових коштів, можливе лише в позасудовому порядку. Судовий спосіб захисту порушеного права кредитора, у разі відмови спадкоємців від одноразового платежу, полягає у пред`явленні до спадкоємців позову про накладення стягнення на майно. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення статті 1282\~ЦК України\~спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Таким чином, з аналізу вищенаведених норм права можливо зробити висновок про існування трьох підстав, коли спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів, а саме: 1) у разі прийняття майна у спадщину; 2) у межах вартості успадкованого майна; 3) у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Судом встановлено, що [PERSON] є дружиною (вдовою) позичальника та належить до першої черги спадкоємців за законом (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Оскільки вона проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті (адреса: [ADDRESS] ) і 01.12.2022 подала заяву про прийняття спадщини за законом, вона вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Матеріали справи не містять доказів вартості спадкового майна. Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правової позиції Верховного Суду від 18.09.2019 у справі № 640/6274/16-ц, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. Оскільки відповідач не подала відзиву та не надала заперечень, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості в межах вартості спадкового майна є обґрунтованими. Позивачем доведено, що між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитні договори, за якими на момент смерті Позичальника існувала заборгованість у розмірі 101 138,82 грн. Відповідач [PERSON] , яка прийняла спадщину, не виконала зобов`язань щодо погашення заборгованості, що свідчить про порушення прав позивача. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 3 028 грн, сплачений Позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь Позивача. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved