Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Зміст позовних вимог ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» у квітні 2025 року звернулося до суду з указаним позовом, який мотивує тим, що між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачкою [PERSON] 06 серпня 2020 укладено Кредитний договір № 142778, який підписаний електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, за умовами якого відповідачка отримала кредит на споживчі потреби у розмірі 1500 грн., строком на 10 днів, зі стандартною процентною ставкою 2 % на день або 730 % річних. Указаний договір був укладений відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». На підставі Договору факторингу № 01-28/10/2021, укладеного 28 жовтня 2021 між позивачем та ТОВ «ЗАЙМЕР», ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до відповідачки в сумі 7830 грн, з яких 1500,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6330,00 грн прострочена заборгованість за процентами. Посилаючись на викладене, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 142778 від 06 серпня 2020 в сумі 7830,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 08 травня 2025 відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін призначено судовий розгляд на 06 червня 2025. 04 червня 2025 представник позивача Пархомчук С. В. подав заяву про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10500,00 грн. У судове засідання представник позивача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» не з`явився, але у позовній заяві вказав, що просить проводити розгляд справи без участі представника товариства, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечує. 05 червня 2025 відповідачка [PERSON] подала клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає її завищеною. У зв`язку з першою неявкою відповідачки протокольною ухвалою розгляд справи було відкладено на 02 липня 2025 року. 02 липня 2025 розгляд справи відкладено до 21 липня 2025 у зв`язку з клопотанням відповідачки. 21 липня 2025 відповідачкою подано заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Фактичні обставини справи встановлені судом та мотиви суду Судом установлено, що 06 серпня 2020 між [PERSON] і ТОВ «ЗАЙМЕР» у режимі онлайн укладено договір про надання фінансового кредиту № 142778, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у сумі 1500 грн на 10 днів до 15.08.2020, зі сплатою фіксованих процентів за користування кредитом за ставкою 2% на добу (730% річних). Також сторони погодили графік платежів, який є додатком № 1 до кредитного договору (а.с. 18-19, 20). Відповідно до пунктів 1.4, 2.1, 2.3 договору кредит надається клієнту в безготівковій формі в національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом. Сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюється згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 100 календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки. Згідно з пунктами 3.1.4, 3.4.2 договору товариство має право без згоди клієнта поступатися своїм правом вимоги за даним договором третій особі, у зв`язку з чим відбувається заміна сторони кредитодавця за цим договором. Клієнт зобов`язаний своєчасно повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом у порядку, встановленому договором. У договорі про надання фінансового кредиту № 142778, додатку №1 до нього позичальником вказана [PERSON] та зазначено, що указані документи підписані нею електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 06 серпня 2020 ТОВ «ЗАЙМЕР» через оператора платіжних послуг ТОВ «Платежі онлайн» перерахувало на [NUMBER] кошти у сумі 1500 грн за кредитним договором № 142778 (а.с. 29). 28 жовтня 2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» і ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021, згідно з умовами якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило за плату, а ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» прийняло належні ТОВ «ЗАЙМЕР» права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимог, в тому числі до [PERSON] (а.с. 10зв.-14). Відповідно до пункту 6.2.3 договору факторингу права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору. 02.11.2021 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» здійснило остаточний розрахунок за договором факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021 (а.с. 15). Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] у розмірі 7830 грн, з яких: 1500,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6330,00 грн прострочена заборгованість за процентами (а.с. 25). 13 січня 2025 позивач направив відповідачу поштою вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором № 142778 від 06 серпня 2020 (а.с. 24). У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Як вбачається з частин 1-2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» в редакції, яка діяла на час укладення кредитного договору). Відповідно до частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина 4 статті 631 ЦК України). Враховуючи викладене, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» необхідно стягнути 7830,00 грн, з яких: 1500,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6330,00 грн прострочена заборгованість за процентами. Судові витрати Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями частини 1 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з таких мотивів. Позивачем при зверненні з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, оскільки відповідачка визнала позов, з останньої на користь позивача слід стягнути 50% суми судового збору, яка підлягає відшкодуванню позивачці у розмірі 1211 грн 20 коп., решту суми слід компенсувати позивачу з держаного бюджету. Що стосується вимоги про стягнення 10500 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов наступного висновку. У своєму клопотання відповідачка [PERSON] зазначила, що вважає розмір професійної правничої допомоги заявленої позивачем завищеною та необґрунтованою, оскільки є неспівмірною з обсягом виконаної правничої допомоги, складністю справи та обсягом досліджуваних судом матеріалів. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн, суд враховує таке. Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми,що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом,та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та(або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача Пархомчук Сергій Валерійович у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: Договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023, додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги від 29 грудня 2023, акт про отримання правової допомоги від 03 червня 2025; платіжну інструкцію №3 9145 від 03 червня 2025 на суму 10500 грн; рахунок №03.06.2025-24 від 03 червня 2025 на суму 10500,00 грн (а.с. 8-10,46,51,52). Указані докази підтверджують факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 10500,00 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Дослідивши надані представником позивача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке. Щодо підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) а саме із акту про отримання правової допомоги від 03 червня 2025 було проведено: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] в рамках кредитного договору № 142778 від 06 серпня 2020 року; складання та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики; інші клопотання, заяви до суду, складання процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи; канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції (а.с. 46). Суд вважає, що вартість правничих послуг є завищеною, оскільки дана справа незначної складності, наявна стала судова практика щодо вирішення спорів пов`язаних зі стягненням кредитної заборгованості, тому її складання не вимагає значного часу. Відповідачкою визнано позовні вимоги. Зважаючи на обсяг наданих правничих послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності правничих послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до суми 2000 грн. Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат. З огляду на викладене, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 3211 грн 20 коп. понесених і документально підтверджених судових витрат, як складаються з судового збору (1211 грн 20 коп.) та витрат, пов`язаних з розглядом справи (2000 грн).

Outcome: approved