Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

До Тиврівського районного суду Вінницької області 06.05.2024 надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.10.2023 у справі № 145/1621/23 було присуджено стягувати з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітніх дітей : дочки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.09.2023 і до досягнення ними повноліття. Однак зазначеного розміру аліментів не вистачає, щоб забезпечити усі найнеобхідніші потреби дітей. Їй відомо, що відповідач працює і має постійний дохід, тому вона вважає, що він має сплачувати аліменти на утримання дітей у частці від доходу відповідно до ст. 181-183 СК України. Інших утриманців відповідач не має, тому вона вважає, що він має сплачувати на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходу щомісячно. Такий розмір аліментів суттєво не вплине на матеріальне становище відповідача, оскільки він працездатний, працює і може більше допомагати в утриманні дітей. Просить змінити розмір стягнення аліментів, присуджених рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 23.10.2023 у справі № 145/1631/23 і стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до їх повноліття. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2024 дану справу передано на розгляд судді Ратушняку І.О. Ухвалою суду від 30.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами позовного спрощеного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву. Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя № 16 від 30.04.2025 суддю Тиврівського районного суду Вінницької області [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади. Відповідно до ч. 5 ст. 51 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" з дня ухвалення Дисциплінарною палатою рішення про застосування дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади суддя автоматично відстороняється від здійснення правосуддя до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про його звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати. Зазначена обставина призвела до неможливості розгляду суддею Ратушняком І.О. даної справи. Відповідно до ч. 7 ст. 33 ЦПК України невирішені судові справи за вмотивованим розпорядженням керівника апарату суду, що додається до матеріалів справи, передаються для повторного автоматизованого розподілу справ виключно у разі, коли суддя (якщо справа розглядається одноособово) або суддя-доповідач із складу колегії суддів (якщо справа розглядається колегіально) у передбачених законом випадках не може продовжувати розгляд справи більше чотирнадцяти днів, що може перешкодити розгляду справи у строки, встановлені цим Кодексом. 20.06.2025 після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі мотивованого розпорядження керівника апарату суду від 20.06.2025 № 207/25 "Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи", на виконання рішення зборів суддів Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.06.2025 №2, у зв`язку з тимчасовим відстороненням головуючого судді Ратушняка І.О. від здійснення правосуддя, дану судову справу передано на розгляд судді Іванцю В.Д. Ухвалою Тиврівського районного суду від 25.06.2025 цивільну справу до свого провадження прийняв суддя Іванець В.Д., справу призначив до судового розгляду на 11:00 год 14 липня 2025 року. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, надала заяву, у якій просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно (14.07.2025 та 04.08.2025) не з`явився, хоча про дату і час судового засідання повідомлений у порядку, встановленому законом. Причин неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляду у його відсутності не надходило. Відзив не подавав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2ст. 191 ЦПК України. За таких обставин відповідно до ст.\~280\~ЦПК України суд розглядає справу за відсутності відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до ст. 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.89 № 44/25, ратифікованої Постановою Верховної\~Ради України\~від 27.02.91\~№ 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції "Про\~права дитини" держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 192 СК України та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним Кодексом. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Судом установлено, що сторони є батьками неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.4,5). Діти проживають разом із позивачем, що стверджується довідкою виданою Шпиківською селищною радою Тульчинського району від 19.04.2024 № 85 (а.с. 6). Рішенням Тиврівського районного суду\~Вінницької області\~від 26.10.2023\~по справі\~№145/1631/23присуджено\~стягувати з\~ [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] \~на утримання\~неповнолітніх дітей:\~дочки -\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та сина\~-\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~аліменти в\~розмірі 1/4\~частини з\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~щомісячно,\~але не\~менше ніж\~50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку,\~починаючи з\~20.09.2023\~і до\~досягнення ними\~повноліття (а.с.9-10). Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.02.2024 у справі №145/2070/23 шлюб між сторонами розірвано (а.с.8). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов позивачка проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] , із дочкою [PERSON] , [INFO] , та сином [PERSON] , [INFO] . Головою двору є [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований, але в будинку разом з сім`єю не проживає у зв`язку із розлученням. У господарстві утримується корова та птиця. Дохід сім`ї становить - продаж молока та мінімальні аліменти, які своєчасно не виплачуються або взагалі не виплачуються. Комісія вирішила, що ситуація в сім`ї складна, як побутова так і матеріальна (а.с.7). Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Згідно з ЗУ "Про державний бюджет України на 2025 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196 грн. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). На даний час позивачка [PERSON] не працює, отримує дохід від ведення домашнього господарства, на утриманні має двох неповнолітніх дітей. Відповідач [PERSON] працездатного віку, інших утриманців немає. Також суд бере до уваги, що відповідачем не надано доказів того, що у нього незадовільний стан здоров`я, на утриманні є інші діти, непрацездатні дружина, батьки, та інші обставини, які перешкоджають сплачувати йому аліменти в розмірі частки від його щомісячного заробітку (доходу). Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч. 2 ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, перевіривши матеріали справи, з урахуванням обставин викладених сторонами, з`ясувавши обставини, які згідно зі ст. 182 СК України враховуються при визначенні розміру аліментів, оцінивши матеріальне становище сторін по справі, беручи до уваги те, що мати та батько є працездатними особами та мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, суд вважає, що позов підлягає до задоволення та розмір стягуваних з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки - [PERSON] , [INFO] , та сина - [PERSON] , [INFO] , необхідно збільшити до розміру 1/3 частини з усіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до їх повноліття Сплата аліментів при визначеному новому способі проводиться з дня набрання рішення законної сили (п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Суд також вважає за необхідне роз`яснити сторонам у справі, що в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбаченихСК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України). Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved