Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19.09.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Заяву-Договір про відкриття Карткового рахунку та надання Кредиту «Кредит готівкою» №010/0204/82/0356655, та надано кредит у сумі 8800,00 грн., строком на 48 місяців. 06.02.2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль та [PERSON] укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0204/82/0376059 відповідно до умов якого Відповідачу було надано кредит у сумі 27 778,48 грн., строком на 72 місяці. Банк свої зобов?язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, та надав Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредит договору, що підтверджується випискою по рахунку, що є рахунком для погашення заборгованості по Кредиту та нарахованим процентам, а також рахунку для заборгованості. 20.07.2023 року АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал», уклали Договір відступлення про вимоги №114/2-63-F. «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набула статусу Нового Кредитора отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками «Райффайзен Банк Аваль», включно і до [PERSON] за кредитними договорами №010/0204/82/0356655 від 19.09.2017 року, № 014/0204/82/0376059 від 06.02.2018 року Позивач просить\~суд стягнути\~з відповідача\~заборгованість за\~кредитними договорами\~№ 010/0204/82/0356655 від 19.09.2017 року, №014/0204/82/0376059 від 06.02.2018 року понесені витрати\~в загальному\~розмірі 39481,59\~ грн. та судові витрати в розмірі 2 422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу 6\~000 грн. Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надано, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За приписами ч. 1, 2\~ст. 202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст. 626 ЦК України). Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються\~Цивільним кодексом України\~та\~Законом України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до\~статті 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність»\~банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. В силу ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, 19.09.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/0204/82/0376059, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 25000 гривень на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних особистих потреб та на сплату страхового платежу на користь страховика в розмірі 2728 гривень 48 копійок (загальна сума кредиту 27 728 гривень 48 копійок). Строк кредиту\~72 місяці, процентна ставка\~фіксована 42,90% річних. Кредит повинен погашатись щомісячно ануїтетними платежами по 1019 гривень 00 копійок Сторонами кредитного договору підписано розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, а також паспорт споживчого кредиту. На виконання умов кредитного договору банком видано відповідачу грошові кошти в розмірі 27 728 гривень 48 копійок, що підтверджується випискою по рахунку. 28.09.2018 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладений Договір про надання кредиту «Кредитна картка» № 010/0204/820356655, відповідно до якого банк на дату підписання договору встановив відповідачу поточний кредитний ліміт 8800 гривень. Максимальний ліміт становить 200 000 гривень. Строк кредиту\~48 місяців, процентна ставка\~фіксована 42% річних. Сторонами кредитного договору підписано паспорт споживчого кредиту. На виконання умов кредитного договору банком видано відповідачу грошові кошти в розмірі 8800 гривні 00 копійки, що підтверджується випискою по рахунку Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд дійшов висновку про укладеність вищевказаних кредитних договорів між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . За приписами\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитних договорів. Зазначені договори недійсними не визнано. Вбачається, що 20.07.2023 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-63-F, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідача за договором № 014/0204/82/0376059 від 06.02.2018 року та договором №010/0204/82/0356655 від 06.02.2018 року, які укладені між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . Факт переходу права вимоги за вказаними договороми до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підтверджується і реєстром боржників від 20.07.2023 року. Згідно розрахунку заборгованості станом на 20.07.2023 року розмір заборгованості за кредитним договором № 014/0204/82/0376059 від 06.02.2018 року становить 16 627 гривня 20 копійок і складається з: - заборгованості за кредитом в розмірі 14 082 гривень 82 копійки; - заборгованості за відсотками в розмірі 2 544 гривень 38 копійок. Згідно розрахунку заборгованості станом на 20.07.2023 року розмір заборгованості за кредитним договором №010/0204/82/0356655 від 06.02.2018 року, становить 22 854 гривень 39 копійки і складається з : - заборгованості за кредитом в розмірі 22 854 гривні 39 копійок. Відповідно до частини 1\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1\~ст. 629 ЦК України). Згідно з частиною 1\~статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною 1\~ст. 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 вказано, що відповідно до ч.1 ст.1048\~та ч.1 ст.1054 ЦК України\~кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування (строку, на який позичальник отримав кредит) чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що відповідно умов кредитних договорів позивач обґрунтовано нараховував проценти, які погоджено сторонами та нараховані в межах строку кредитування. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитними договорами, відповідачем не надано. Тому суд вважає, що вказаний розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий узгоджується з умовами кредитних договорів, з яких вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих і не погашених відсотків відповідачем. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не повернув банку в повному обсязі кредитні кошти та допустив заборгованість. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що сторони погодили суму кредиту, тип кредиту, строк кредитування, процентну ставку. Указані докази свідчать про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення ст. 638 ЦК України. Одночасно відповідач зазначені обставини жодним чином не спростовував. Будь-яких заперечень щодо факту отримання існування між сторонами договірних відносин позичальника і кредитора, відповідач до суду не надав. Відповідач в свою чергу не надала суду доказів на спростування заборгованості за кредитним договором. Згідно до ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 422,40 гривень.

Outcome: approved