Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

30 квітня 2025 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява АТ «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.11.2021 між АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк» та [PERSON] було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії №501336196. Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умова, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язаний достроково виконати усі зобов`язання перед банком протягом тридцяти календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свої зобов`язання перед позичальником. Останній, у свою чергу, своїх зобов`язань перед банком не виконав, у зв`язку із чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка становить 378\~013,40 гривень. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про його перейменування на «СЕНС БАНК». Враховуючи викладене, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 378\~013,40 гривень та судові витрати. На виконання Закону України № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» 30.04.2025 р. відбулася державна реєстрація змін до відомостей про Ленінський районний суд м. Запоріжжя, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, відповідно до яких назву Ленінський районний суд міста Запоріжжя змінено на Дніпровський районний суд міста Запоріжжя. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 01.05.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, натомість в матеріалах справи наявна заява останнього про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 18.11.2021 року між АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк» та [PERSON] було укладено угоду про надання споживчого кредиту №501336196 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, акцепт про прийняття пропозиції укласти договір страхування, паспорт споживчого кредиту, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит. Згідно з Витягу з Державного реєстру банків та відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» від 12 серпня 2022 року, затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «Альфа банк») на Акціонерне товариство «Сенс банк» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк»), внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст.\~526\~ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст.\~530\~ЦК Україниякщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 611\~ЦК України\~у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок. Всупереч умов кредитного договору [PERSON] не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості, у зв`язку з чим за останнім утворилась заборгованість, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку, у розмірі 378 013,40 грн (детальний розрахунок заборгованості додається), з яких: 251 249,64 грн прострочене тіло кредиту; 125 468,63 грн відсотки за користування кредитом; 1 295,13 грн овердрафт (несанкціонована заборгованість). Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.1 ст.\~612\~ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.\~634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.\~625\~ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивачем направлено на адресу відповідача лист-вимогу щодо сплати заборгованості, однак відповідачем не виконано своїх зобов`язань та не погашено заборгованість за Договором. Відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, про що свідчить розрахунок загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки, виписка по рахунку та розрахунок заборгованості. Однак, [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим допустив виникнення заборгованості по кредиту. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором, суду не надано. Враховуючи викладене, а також те, що доказів повернення кредиту чи спростування вказаних обставин, на час розгляду справи відповідачем не надано, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Кредитним договором від 18.11.2021, яка становить 378\~013,40 гривень. За таких обставин, позовні вимоги позивача до відповідача про стягнення заборгованості, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 30\~274,05 грн. Згідно ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04). Враховуючи наведені вище положення закону, якими встановлено, що витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги адвоката, несуть сторони, а також той факт, що позивач у справі належним чином документально підтвердив такі витрати, що вказує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог, враховуючі відсутність будь-яких заперечень з цього приводу зі сторони відповідача та відсутність клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, із обґрунтуванням її зменшення, а суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Згідно ст.\~141\~ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у відповідності до вимог ч. 1ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4\~536,16 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 4\~000,00 грн.

Outcome: partial