Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою представника позивача [PERSON] - адвоката Гавенко Сергія Богдановича до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання особи наймачем житлового приміщення, та зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення. Стислий виклад позиції позивача та відповідача: 02.01.2024 року представник позивача [PERSON] - адвокат Гавенко Сергій Богданович звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до Виконавчого комітету Львівської міської ради, Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання особи наймачем житлового приміщення, зобов`язання видати ордер на квартиру та укласти договір найму. В обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що позивач [PERSON] більше 35 років безперервно проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] . На початку 1990-х років будинок на [ADDRESS] був відомчим гуртожитком для проживання одиноких осіб - працівників Будівельно-монтажного управління ТЕЦ-2, де у той час працював позивач [PERSON] . Ще у 1990 році позивач [PERSON] був поселений до квартири [ADDRESS] , як тодішній працівник БМУ ТЕЦ-2. На підставі його поселення у цю квартиру та фактичного проживання там, його місце проживання з 01.03.1990 року і досі офіційно зареєстроване за адресою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] не отримав жодного ордеру на жиле приміщення (жилу площу) ні при поселенні у квартиру [ADDRESS] , ні протягом наступних 35-ти років, ні від свого тодішнього роботодавця БМУ ТЕЦ-2, ні від будь-якого іншого підприємства, установи, органу чи організації будь-якої форми власності. Відповідно, за відсутності такого ордеру з позивачем [PERSON] ніхто не уклав договір найму цього жилого приміщення. У 2000 році позивача [PERSON] було звільнено з роботи у «Львівенергобуді» (правонаступник БМУ ТЕЦ-2). Позивач [PERSON] продовжує до сьогодні відкрито та постійно проживати у квартирі [ADDRESS] , одноосібно сплачує комунальні платежі за спожиті ним електроенергію, газ та воду, утримує цю квартиру у належному стані. Жодних вимог щодо його виселення будь-яке підприємство чи його правонаступники, державний орган, орган місцевого самоврядування та жодна фізична чи юридична особа з 1990-го року та по сьогодні до позивача [PERSON] не пред`являли. Факт безперервного та постійного проживання позивача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 01.03.1990 року засвідчують і його сусіди. Наприкінці 2022 року позивач [PERSON] звертався до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради із заявою про укладення із ним договору найму квартири [ADDRESS] , визнання його наймачем цієї квартири. Однак, адміністрація відмовила позивачу [PERSON] в укладенні такого договору та визнанні його наймачем квартири через неподання кількох необхідних документів, зокрема - ордеру або рішення, на підставі якого надано квартиру. Як висновок, позивач [PERSON] є єдиним законним та добросовісним користувачем (постійним мешканцем) квартири [ADDRESS] , який був законно поселений туди як працівник БМУ ТЕЦ-2 у 1990 році, має зареєстроване місце проживання у цій квартирі з 01.03.1990 року, постійно, відкрито та безперервно проживає у цій квартирі більше 30-ти років, утримує її в належному стані, сплачує необхідні комунальні платежі, однак не має належного документу, який засвідчує його право на користування цієї квартирою. Отримати документ про право користування на квартиру у позасудовому порядку не є можливим, тому позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Гавенка Сергія Богдановича звернувся до суду з вимогою визнання його законним наймачем цієї квартири та зобов`язання відповідачів вчинити необхідні дії задля документального оформлення позивачем [PERSON] свого права на квартиру [ADDRESS] . З урахуванням заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Гавенко Сергія Богдановича про зменшення позовних вимог, беручи до уваги те, що: житлове приміщення позивача [PERSON] є фактично зайнятим самим позивачем впродовж 34-х років (а ордер видається лише на незайняте приміщення), позивач [PERSON] фактично займає лише 1 кімнату у цій квартирі та користується загальними вигодами (коридор, кухня, душова, вбиральня, вмивальня, комірка, балкон), просить: визнати [PERSON] наймачем житлового приміщення - однієї кімнати, розміром 13,4 квадратних метри згідно даних технічного паспорту у квартирі [ADDRESS] з правом користування загальними вигодами у цій квартирі (коридор, кухня, душова, вбиральня, вмивальня, комірка, балкон); зобов`язати Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради укласти з [PERSON] договір найму житлового приміщення - однієї кімнати, розміром 13,4 квадратних метри згідно даних технічного паспорту у квартирі [ADDRESS] з правом користування загальними вигодами у цій квартирі (коридор, кухня, душова, вбиральня, вмивальня, комірка, балкон); усі судові витрати покласти на відповідачів. 04.07.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова подано відзив представника відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Іваненко Ольги Володимирівни, у якому вона просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що квартира [ADDRESS] є власністю Львівської міської територіальної громади, відповідно до ухвали Львівської міської ради №3027 від 26.12.2023 року «Про прийняття у власність територіальної громади м. Львова від ПАТ «Львівобленерго» відомчого житлового будинку [ADDRESS] ». Підставою для користування житловим приміщенням є договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду, який укладається у письмовій формі лише на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Ордер позивачу [PERSON] не видавався, а також договір найму жилого приміщення не укладався, а тому спірне приміщення використовується позивачем [PERSON] самовільно. Враховуючи наведене, відповідач [PERSON] не набув право користування, право володіння та право розпорядження майном, оскільки такими правами наділений лише власник майна. Відсутність договору найму нівелює можливість заявника підтвердити своє право користування, а органів місцевого самоврядування - перевірити наявність такого права. Неможливо бути наймачем без договору найму. 21.01.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшли додаткові пояснення представника відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради Феник Любові Михайлівни, у яких вона зазначила, що оскільки позивач [PERSON] працював у різних структурних підрозділах ТЕЦ-2 з 1985 року по 2000 рік, зареєстрований та проживає з 1990 року, оплачує комунальні послуги, поселений у кімнату площею 13,4 кв. м. у квартиру [ADDRESS] , як працівник відомчого підприємства, на якому працював, на думку Виконавчого комітету позовні вимоги про визнання особи наймачем житлового приміщення підлягають задоволенню. Задоволення судом позовної вимоги - про визнання особи наймачем житлового приміщення, буде підставою Шевченківській районній адміністрації для укладення договору найму з позивачем [PERSON] на кімнату пл. 13,4 кв. м. у квартирі [ADDRESS] . 21.07.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшли додаткові пояснення представника відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Бегей Миколи Богдановича, у яких він зазначив, що оскільки позивач [PERSON] працював у різних структурних підрозділах ТЕЦ-2 з 1985 року по 2000 рік, зареєстрований та проживає з 1990 року, оплачує комунальні послуги, поселений у кімнату площею 13,4 кв. м. у квартиру [ADDRESS] , як працівник відомчого підприємства, на якому працював, то Шевченківська районна адміністрації не заперечує факт проживання та права на кімнату пл. 13,4 кв. м. у квартирі [ADDRESS] . Заяви (клопотання) учасників справи: 02.02.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Гавенко Сергія Богдановича про усунення недоліків позовної заяви. 02.02.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Гавенко Сергія Богдановича про звільнення від сплати судового збору. 02.02.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання представника позивача [PERSON] - адвоката Гавенко Сергія Богдановича про долучення до матеріалів справи квитанції про сплату судового збору. 29.07.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Гавенко Сергія Богдановича про зменшення розміру позовних вимог. 29.07.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Гавенко Сергія Богдановича про зменшення розміру позовних вимог. 02.08.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Гавенко Сергія Богдановича про зменшення розміру позовних вимог. 21.01.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшли додаткові пояснення представника відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради Феник Любові Михайлівни. 21.07.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради Феник Любові Михайлівни, у якій вона просила проводити судове засідання без участі представника відповідача, не заперечила щодо задоволення позовних вимог. 21.07.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшли додаткові пояснення представника відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Бегей Миколи Богдановича. 22.07.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшли додаткові пояснення представника позивача [PERSON] - адвоката Гавенко Сергія Богдановича, у яких він просив не брати до уваги повторно надіслані заяви про зменшення позовних вимог від 29.07.2024 року та від 02.08.2024 року, які за формою та змістом відповідають первинній заяві про зменшення позовних вимог від 29.07.2024 року, яка була задоволена ухвалою Шевченківського районного\~суду м.\~Львова від 30.07.2024 року. 22.07.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшов текст виступу представника позивача [PERSON] - адвоката Гавенко Сергія Богдановича у судових дебатах. 22.07.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Гавенко Сергія Богдановича, у якій він просив розглянути справу без його участі та без участі позивача. 22.07.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання представника Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Полуліх Н. І. про виправлення описки. 22.07.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання представника відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Полуліх Надії Ігорівни про розгляд справи без участі представника відповідача. Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.01.2024 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 26.02.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04.07.2024 року поновлено процесуальний строк для подання відзиву. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30.07.2024 року уточнено позовні вимоги. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02.04.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання, призначене на 23.07.2025 року: - позивач [PERSON] та його представник - адвокат Гавенко Сергій Богданович не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова представник позивача [PERSON] - адвокат Гавенко Сергій Богданович подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі та без участі позивача. - представник відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова представник відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради Феник Любов Михайлівна подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи без участі представника відповідача. - представник відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова представник відповідача Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради Полуліх Надія Ігорівна подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи без участі представника відповідача. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , більше 35 (тридцяти п`яти) років безперервно проживає у квартирі за адресою [ADDRESS] . За даними технічного паспорту, виготовленого ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», загальна площа цієї 2-кімнатної квартири складає 49 квадратних метрів, з яких 32,8 - житлова площа. На початку 1990-х років будинок на [ADDRESS] був відомчим гуртожитком для проживання одиноких осіб - працівників Будівельно-монтажного управління ТЕЦ-2, де в той час працював [PERSON] , що підтверджується записами в його трудовій книжці. [PERSON] був поселений у 1990 році до квартири [ADDRESS] , як тодішній працівник БМУ ТЕЦ-2. На підставі його поселення у цю квартиру та фактичного проживання там, його місце проживання з 01.03.1990 року і досі офіційно зареєстроване за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання. У цій квартирі, окрім [PERSON] , зареєстровано ще двоє осіб - [PERSON] та [PERSON] . Однак, фактично постійно проживає у цій квартирі лише [PERSON] . [PERSON] не отримав жодного ордеру на жиле приміщення (жилу площу) ні при поселенні у квартиру [ADDRESS] , ні протягом наступних років, ні від свого тодішнього роботодавця (БМУ ТЕЦ-2), ні від будь-якого іншого підприємства, установи, органу чи організації будь-якої форми власності. Відповідно, за відсутності такого ордеру з [PERSON] ніхто не уклав договір найму цього жилого приміщення. Єдиним документом, який із 1990 року і досі офіційно пов`язує [PERSON] із квартирою [ADDRESS] є довідка про реєстрацію місця проживання у цій квартирі. З часом БМУ ТЕЦ-2 офіційно припинило своє існування. Правонаступниками цієї організації були спершу «Львівенергобуд», а пізніше - ВАТ «Львівобленерго». У 2000 році [PERSON] було звільнено з роботи у «Львівенергобуді», що підтверджується записами у його трудовій книжці та копією листа «Львівенергобуду» від 31.01.2000 року. Однак, [PERSON] продовжує до сьогодні відкрито та постійно проживати у квартирі [ADDRESS] . Жодних вимог щодо його виселення будь-яке підприємство чи його правонаступники, державний орган, орган місцевого самоврядування та жодна фізична чи юридична особа з 1990-го року та по сьогодні до [PERSON] не пред`являла. Квартира [ADDRESS] - єдине і постійне житло [PERSON] , у якому він безперервно щодня проживає більшу частину свого життя, одноосібно сплачує комунальні платежі за спожиті ним електроенергію, газ та воду, утримує цю квартиру у належному стані. Факт безперервного та постійного проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 01.03.1990 року засвідчують і його сусіди. Зокрема, [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ), які підтвердили це у Акті №265 від 05.10.2021 року та у Акті №312 від 16.12.2021 року, які були складені представниками ТОВ «УК «Збоїща», яка обслуговувала цей будинок у якості управляючої компанії на той час. 07.09.2010 року на підставі Наказу Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №465, гуртожитку на [ADDRESS] було надано статус житлового будинку, а Шевченківській районній адміністрації цим наказом було рекомендовано укласти договори житлового найму з мешканцями, які зареєстровані та проживають у квартирах житлового будинку [ADDRESS] . Не зважаючи на цю рекомендацію, Шевченківська районна адміністрація не уклала договір житлового найму із [PERSON] , який на час видання цього наказу вже 20 років був офіційно зареєстрований та проживав у квартирі [ADDRESS] . До 2013 року балансоутримувачем будинку [ADDRESS] було ВАТ «Львівобленерго». З 26.12.2023 року квартира [ADDRESS] є власністю Львівської міської територіальної громади, відповідно до ухвали Львівської міської ради №3027 від 26.12.2023 року «Про прийняття у власність територіальної громади м. Львова від ПАТ «Львівобленерго» відомчого житлового будинку [ADDRESS] ». Однак, жоден із органів місцевого самоврядування (Львівська міська рада, Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради тощо) після цього також не звертався до [PERSON] з питанням видачі йому ордеру на квартиру [ADDRESS] чи пропозицією укласти договір найму жилого приміщення - квартири [ADDRESS] . Наприкінці 2022 року [PERSON] звернувся до Управління житлового господарства Львівської міської ради із запитом про надання інформації про видачу будь-якій особі ордеру на квартиру [ADDRESS] . Управління відповіло, що у них наявна інформація за період з 1991 по 2022 роки, протягом якого ордер на цю квартиру не видавався, квартира ні за ким не закріплювалася. Інформації щодо видачі ордеру на цю квартиру у 1990 році (коли туди був поселений [PERSON] ) у них немає, як вбачається із відповіді №3-М-62336-25 від 03.10.2022 року. [PERSON] також звернувся до Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради із заявою про укладення із ним договору найму квартири [ADDRESS] , визнання його наймачем цієї квартири. Однак, адміністрація відмовила [PERSON] в укладенні такого договору та визнанні його наймачем квартири через неподання кількох необхідних документів, зокрема - ордеру або рішення, на підставі якого надано квартиру. Окрім цього, [PERSON] звертався до ТОВ «Управляюча компанія «Збоїща», яка обслуговує будинок [ADDRESS] , де отримав довідку від 03.10.2022 року №177 про те, що розпорядження на квартиру [ADDRESS] в ТОВ «УК «Збоїща» немає. [PERSON] звернувся до Львівського місцевого центру з надання безоплатної правової допомоги, який призначив адвоката Гавенко Сергія Богданович представляти [PERSON] щодо питання визнання його наймачем житлового приміщення - квартири [ADDRESS] згідно доручення від 02.01.2023 року №2. 18.012023 року адвокат Гавенко Сергій Богданович звернувся із адвокатським запитом №1/2023 до Шевченківської районної адміністрації із проханням: - надати інформацію (зокрема, копії документів) про те, на підставі чого місце проживання [PERSON] було зареєстровано за адресою [ADDRESS] ; - надати інформацію (зокрема, копії документів) про те чи Шевченківська районна адміністрація укладала з мешканцем квартири [ADDRESS] [PERSON] договір житлового найму. У відповіді №36-вих-10050 від 27.01.2023 року Шевченківська адміністрація зазначила, що вона здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання осіб на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці лише з 01.04.2016 року. Тому не може надати інформацію/документи, на підставі яких місце проживання [PERSON] було зареєстроване за вказаною адресою 01.03.1990 року. Також підтвердила, що Шевченківською районною адміністрацією не укладався договір житлового найму квартири [ADDRESS] з [PERSON] . Окрім цього, згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що у цьому реєстрі відсутні будь-які відомості про зареєстровані речові права будь-яких осіб на квартиру [ADDRESS] . Відтак, ні [PERSON] , ні будь-яка інша особа не мають жодних речових прав на цю квартиру. Зважаючи на все вищенаведене, вбачається, що [PERSON] є єдиним законним та добросовісним користувачем (постійним мешканцем) квартири [ADDRESS] , який був законно поселений туди як працівник БМУ ТЕЦ-2 у 1990 році, має зареєстроване місце проживання у цій квартирі з 01.03.1990 року, постійно, відкрито та безперервно проживає у цій квартирі більше 30-ти років, утримує її в належному стані, сплачує необхідні комунальні платежі, однак не має належного документу, який засвідчує його право на користування цієї квартирою. [PERSON] не має і ніколи не мав належного документу (ордеру на вселення в житлове приміщення), який дозволяє йому в позасудовому порядку укласти договір найму квартири [ADDRESS] . Органами, які вправі видати йому такий ордер та укласти з ним договір найму квартири [ADDRESS] є відповідно Виконавчий комітет Львівської міської ради та Шевченківська адміністрація Львівської міської ради - кожен у межах своїх повноважень. Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 1 ст. 16 ЦК України, визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно зі ст. 129 ЖК Української РСР у редакції, чинній станом на 1990 рік, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до ст. 61 ЖК Української РСР у редакції, чинній станом на 1990 рік, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно зі ст. ст. 47, 48 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на повагу до житла. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (№8863/06) від 02.12.2010 року зазначено, що згідно з Конвенцією поняття «житло» не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання «житлом», яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв`язків із конкретним місцем. Концепція «житла» має першочергове значення для особистості людини, самовизначення, фізичної та моральної цілісності, підтримки взаємовідносин з іншими, усталеного та безпечного місця в суспільстві (рішення від 27.05.2004 року у справі «Коннорс проти Сполученого Королівства» (Connors v. the United Kingdom). Рішенням у справі «Прокопович проти Росії» №58255/00 Європейським судом з прав людини встановлено, що тривалий час проживання особи в житлі незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати, відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції. Згідно із ст. 6 ЖК України, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Відповідно до ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських об`єднань. За змістом статті 118 ЖК Української РСР, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Відповідно до ст. 121 ЖК Української PCP, порядок надання службових жилих приміщень установлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Статтею 122 ЖК Української РСР передбачено, що на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Особи, яким може бути надано службові жилі приміщення, визначені в Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення, затвердженому постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 «Про службові жилі приміщення». Відповідно до п. 21 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженому постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37, на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер (додаток №2), який є єдиною підставою для вселення в надане службове жиле приміщення. Ордер дійсний протягом 30 днів. Згідно зі ст. 15 ЖК України, виконавчі комітети районних, міських, районних у містах рад у межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими актами законодавства України, на території району, міста, району в місті видають ордери на жилі приміщення. Відповідно до ст. 58 ЖК України, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Згідно зі\~ст. 61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Відповідно до ст. 127 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Згідно зі\~ст. 128 ЖК України, жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Відповідно до ст. 129 ЖК України, на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Згідно зі\~ст. 130 ЖК України, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 191 ЖК України, житлові спори вирішуються відповідно до закону. Згідно зі\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Враховуючи фактичні обставини встановлені судом, аналізуючи вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] має право на визнання його наймачем житлового приміщення - однієї кімнати, розміром 13,4 квадратних метри згідно даних технічного паспорту у квартирі [ADDRESS] з правом користування загальними вигодами у цій квартирі (коридор, кухня, душова, вбиральня, вмивальня, комірка, балкон), а відповідач Шевченківська районна адміністрація зобов`язана укласти з позивачем [PERSON] договір найму житлового приміщення - однієї кімнати, розміром 13,4 квадратних метри згідно даних технічного паспорту у квартирі [ADDRESS] з правом користування загальними вигодами у цій квартирі (коридор, кухня, душова, вбиральня, вмивальня, комірка, балкон). Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено 3633\~/три\~тисячі шістсот\~тридцять три/\~гривні 60\~/шістдесят/\~копійок судового збору за три вимоги немайнового характеру. 29.07.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява представника позивача [PERSON] - адвоката Гавенко Сергія Богдановича про зменшення розміру позовних вимог. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30.07.2024 року уточнено позовні вимоги. У зв`язку із задоволенням двох позовних вимог немайнового характеру, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2422 /дві тисячі чотириста двадцять дві/ гривні 40 /сорок/ копійок, а саме: судовий збір підлягає стягненню з відповідачів у рівних частках на користь позивача. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі зменшення розміру позовних вимог питання щодо повернення суми судового збору вирішується відповідно до статті 7 цього Закону. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі викладеного та

Outcome: approved