Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

24 червня 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з [PERSON] , мотивуючи це тим, що вона з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2015 року, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей. Позивачка вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, цінності, ведення спільного господарства та побуту. В сім`ї склались такі стосунки, при яких сумісне проживання неможливе. Сімейні стосунки припинені в квітні 2025 року та більше не поновлювались. Позивачка наполягає, що подальше перебування у шлюбі з [PERSON] неможливе. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, суду показала, що подружні стосунки фактично припинені між сторонами з квітня 2025 року та більше не поновлювались. Відповідач [PERSON] \~у судове\~засідання не\~з`явився,\~до суду\~подав заяву\~в якій\~просив справу\~розглядати у\~його відсутність,\~позовні вимоги\~визнав,\~просив застосувати\~положення ч.\~1\~ст.\~142\~ЦПУ України\~та повернути\~позивачці з\~державного бюджету\~50\~%\~сплаченого нею\~судового збору. Допитавши позивачку, прийнявши визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Припинення шлюбу визначено главою 11 Сімейного кодексу України. Враховуючи вказані обставини, суд вважає за доцільне застосувати в даному випадку вимоги вказаної глави з урахуванням заявлених вимог. Згідно вимог ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вправі постановити рішення про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02 серпня 2015 року Виконавчим комітетом Теліжинецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області актовим записом № 3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02 серпня 2015 року, копія якого додана до матеріалів справи. Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження, копії яких додані до матеріалів справи, проти чого жодних заперечень відповідач не подав. Позивачка повідомила, що сімейні стосунки між сторонами припинені в квітні 2025 року та більше не поновлювались. Відповідач жодних заперечень проти вказаної обставини суду не подав. Також, судом встановлено, що фактично підстав вважати можливим збереження сім`ї немає, шлюбно-сімейні стосунки сторони не підтримують, що у судовому засіданні підтвердила позивачка, проти чого не заперечував у своїй заяві відповідач. Намірів на відновлення сімейних стосунків позивачка не має. Жодних заперечень цього відповідач суду не подав. Суд враховує, що відповідно до ч. 1\~ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу. Зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України\~встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Зважаючи на відсутність будь-яких підстав для примирення сторін, на те, що подружжя фактично припинило шлюбні стосунки, враховуючи категоричну позицію позивачки про необхідність розірвання шлюбних відносин, та визнання позову відповідачем, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їх неповнолітніх дітей. Згідно ч. 1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд

Outcome: approved