Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

[PERSON] через представника звернулася в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі 1/3 (третини) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Позов мотивує тим, що спільні діти перебувають на її утриманні, а між сторонами не досягнуто згоди з приводу розміру аліментів. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка та її представник не з`явилися у судове засідання, надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача не заперечила проти задоволення позовних вимог. Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено такі обставини. Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.05.2014, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/8824/16-ц від 18.10.2016. В цьому шлюбі [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 27.05.2015. Також, після розірвання шлюбу, [INFO] у сторін народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 15.02.2019. Відповідно до довідки ОСББ «С.Будного,20» від 01.04.2021 №3 (а.с. 10) діти проживають разом із матір`ю. Заслухавши відповідача, дослідивши докази, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити, зважаючи на таке. Згідно статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу вимог статті 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Неповнолітні діти перебувають на утриманні матері, а тому, в її користь слід стягнути із відповідача аліменти. Зважаючи на матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, його вік, відсутні відомості про поганий стан здоров`я, матеріальне становище позивачки, суд доходить переконання, що аліменти на утримання неповнолітніх доньки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] слід визначити в розмірі 1/3 частин усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку починаючи з дня подачі позову до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір є наближеним до встановленого законодавцем гарантованого мінімального розміру аліментів на двох дітей та безумовно стягується у разі звернення до суду із такими вимогами із заявою про видачу судового наказу. Менший розмір аліментів, не буде достатнім для належного виховання та утримання дітей та забезпечення їх рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Отже, позов підлягає до задоволення. На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Outcome: approved