Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] (далі позивачка або [PERSON] ) звернулась у суд з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідач або [PERSON] ) про розірвання шлюбу зареєстрованого 20.10.2006 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного відділу юстиції Волинської області, актовий запис № 591. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає що перебуває у шлюбі з відповідачем з 2006 року в якому у них народились дві дитини, донька [PERSON] у 2007 році та донька [PERSON] у 2013 році. Зазначає, що протягом останніх двох років сімейне життя між сторонами у шлюбі поступово погіршувалось. Також позивачка вказує, що у них діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, а основною причиною розпаду сім`ї вважає різницю характерів, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння та довіри. Додає, що вони разом фактично перестали існувати як сім`я, а також зазначає що відповідач проживає окремо від неї. Вважає, що шлюб став носити формальний характер та оскільки фактично розпався понад два роки тому, примирення між ними вважає неможливим. Подальше перебування в шлюбі вважає буде суперечити їх інтересам, а тому просить його розірвати. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Ухвалою суду від 30.05.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 07.07.2025 до суду повернулися поштові відправлення 0610264079538 та 0610264079589, якими відповідач та позивач повідомлялись про розгляд справи, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вони є належним чином повідомленими про судовий розгляд. Про розгляд справи судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивач та відповідач повідомлені у спосіб передбачений Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України). Позивач та відповідач не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін.Відповідач правом на подання відзиву не скористався, із заявою про примирення не звертався. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 20.10.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю Ковельського міськрайонного відділу юстиції Волинської області зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] , що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.10.2006. [INFO] у позивачки та відповідача народилася донька [PERSON] , що видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.10.2007. [INFO] у позивачки та відповідача народилась донька [PERSON] , що видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.02.2013. Як вбачається з відомостей підрозділу УДМС України у Волинській області від 12.05.2025 року, які надійшли на адресу суду 30.05.2025, на виконання вимог ст. ст. 165, 187 ЦПК України, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері сімейних правовідносин щодо розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 110 Сімейного кодексу України (далі- СК України), позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. З викладених у позовній заяві обґрунтувань вбачається, що сторони фактично припинили шлюбні відносини між собою, проживають окремо понад два роки, мають різні погляди на шлюб та сім`ю, не мають взаєморозуміння, довіри один до одного, а також спільних інтересів, а тому примирення та збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що відсутність у позивачки бажання продовжувати шлюбні відносини, почуття взаємоповаги та любові, а також те, що позивач вже тривалий час не живе з відповідачкою,припинили сімейно-шлюбні відносини свідчить про неможливість примирення та збереження шлюбу. Відповідно до положень ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відтак, за відсутності згоди позивачки перебувати у шлюбі з відповідачем, який відповідно до ст. 21 СК України є сімейним союзом чоловіка та жінки, що полягає в "постійній спільності усього їхнього життя", не відповідає та суперечить інтересам позивачки, яка такої спільності не відчуває та не проявляє. Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: approved