Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 32099,50 грн та судових витрат, зокрема 7 000,00 грн за професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.03.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 00-9699122 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. У той же день ТОВ «МАКС КРЕДИТ» перерахувало грошові кошти в сумі 6000,00 грн на банківську картку відповідача. Таким чином, первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 21.10.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» уклали договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9699122 від 30.03.2024. Згідно з реєстром боржників за договором факторингу № 21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024, від ТОВ «МАКС КРЕДИТ» до ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 35099,50 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» 32099,50 грн заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати. Ухвалою суду від 22.05.2025 справу прийнято до провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено. 09.06.2025 до суду надійшла витребувана інформація від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». 26.06.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач вважає, що позивачем не надано доказів щодо укладення нею кредитного договору з банком та отримання кредитних коштів. 01.07.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідач отримала грошові кошти відповідно до умов Договору належним чином, а тому позивачем доведено факт надання первісним кредитором грошових коштів відповідачу. Кредитний договір було підписано відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено факт укладення між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на електронну пошту та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна та пароля особистого кабінету, кредитний договір між первісним кредитором і відповідачем не міг бути укладений. Позивач розцінює позицію відповідача як намагання ввести суд в оману та уникнути виконання зобов`язань за кредитним договором. Наявність у договорі унікальних ідентифікаторів відповідача (РНОКПП, адреси реєстрації), а також її електронного підпису є вагомим доказом участі відповідача в укладенні спірного договору. Фінансова компанія має право користуватися послугами іншої фінансової установи для здійснення окремих операцій, зокрема перерахування коштів фізичній чи юридичній особі. Просить позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС»» задовольнити в повному обсязі. Представник позивача у позовній заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні не визнала вимоги позовної заяви, посилаючись на відсутність доказів укладення між нею та банком кредитного договору. Також зазначила, що через скрутне матеріальне становище наразі не має можливості сплатити грошові кошти. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на такі підстави. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 30.03.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 00-9699122 у формі електронного документа з використанням електронного підпису (а.с. 18-22). Пунктом 4.3.4 Договору передбачено, що Позичальник при реєстрації на сайті Кредитодавця зобов`язується вказувати повні, точні та достовірні відомості, включаючи свої персональні дані. Кредитний договір № 00-9699122 від 30.03.2024 підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 71265. направленим 30.03.2024 12:28:41 на вказаний відповідачем номер мобільного телефону - [NUMBER] , отже, наявними належними та допустимими доказами підтверджено факт укладення між сторонами правочину. Відповідач [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитування, викладеними у Паспорті споживчого кредиту, та, підтверджуючи свою згоду з ними, підписала його шляхом накладення електронного підпису - одноразового ідентифікатора 88888 (а.с. 23-24). Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі, що підтверджується повідомленням АТ «Універсал Банк» від 06.06.2025 про те, що 30.03.2024 було здійснено переказ коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що належить [PERSON] (а.с. 63). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому, положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Згідно з розрахунком заборгованості, відповідач належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, що спричинило утворення заборгованості в розмірі 32099,50 грн, яка складається з: 5850,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням; 26249,50 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 3000,00 грн - штрафних санкцій (а.с. 34). 21.10.2024 ТОВ «Макс Кредит» та позивач уклали договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 00-9699122 від 30.03.2024 (а.с. 36-38). Згідно з Реєстром боржників за договором факторингу № 21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024, від ТОВ «Макс Кредит» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 32099,50 грн (а.с. 45). Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080,1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Згідно з ст.514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 32099,50 грн. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу між сторонами справи судових витрат. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422, 40 грн. Вирішуючи питання щодо судових витрат, здійснених позивачем у зв`язку з розглядом позову, які складаються з витрат за надання правничої допомоги у розмірі 7 000, 00 грн суд враховує, що відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду копії Договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025, додаткової угоди № 3 до Договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 07.04.2025, акту прийому-передачі до Договору про надання правничої допомоги №07/04/25-02 від 21.10.2024. Оскільки понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами, вони підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в розмірі 7 000, 00 грн.

Outcome: approved