Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Позивач ТОВ «КОШЕЛЬОК» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2781412909-604586 від 03.02.2022 у розмірі 27971,80 грн та понесених судових витрат. Обґрунтовує позов тим, що 03.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2781412909-604586 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Вказує, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 9949, який відправлено на номер мобільного телефону відповідача. Вказаний одноразовий персональний ідентифікатор введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, що є підписанням договору. Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 8500 грн з можливістю пролонгації користування кредитними коштами. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання у повному обсязі, однак відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав і кредит у визначений строк не повернув, утворилась заборгованість у розмірі 27971,80 грн, що складається із заборгованості по тілу кредиту у розмірі 8500 грн, по процентам в розмірі 19471,80 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. За наведених обставин просить позов задовольнити, а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Ухвалою від 21.05.2025 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом відповідача), призначено судове засідання для розгляду справи по суті, витребувано письмові докази. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, причин неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. За згодою представника позивача відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Установлено, що 03.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2781412909-604586 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 9949, який відправлено на номер мобільного телефону відповідача. Вказаний одноразовий персональний ідентифікатор введено позичальником у відповідне поле в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства, що є підписанням договору. Отже, відразу після вчинених дій відповідача, ТОВ «КОШЕЛЬОК» ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця. Відповідно до умов Кредитного договору початковий строк кредитування за цим Договором складає 28 днів. Відсотковаставка 1,11 % на добу. Згідно з п.3.6 та п.3.7 договору, строк користування кредитними коштами продовжено на 90 днів, тобто з 03.03.2022 до 31.02.2022 за ставкою 2,2 % на добу. Відповідно до умов кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 8500 грн, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачувати проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах. З витребуваної судом інформації АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що на ім`я [PERSON] банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку банком-емітентом успішно зараховано платіж у сумі 8500 грн. З виписки розрахунку вбачається, що [PERSON] активно користувалася кредитними коштами, коштів по кредиту не повертала. Відповідно до Закону України „Про електронну комерцію", електронний підпис з одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ст. 18 Закону України „Про електронні довірчі послуги", електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобов`язання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з розрахунку заборгованості, який наданий позивачем, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 27971,80 грн, з яких: 8500 грн - заборгованість по кредиту, 19471,80 грн - заборгованість за відсотками. Будь-яких належних та допустимих доказів в підтвердження існування істотних обставин у відповідача, які слугували б поважною причиною невиконання взятих на себе зобов`язань, суду не надано. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2422,40 грн. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між Адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» та ТОВ «КОШЕЛЬОК» 15.05.2025 укладено договір про надання правової допомоги. На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом, окрім договору про надання професійної правничої допомоги від 15.05.2025, додано додаток до договору про вартість послуг. З урахуванням принципу співмірності, складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, пояснень та значимості таких дій у справі, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, а також того, що ні адвокат, ні позивач не з`являлися в судові засідання, суд дійшов висновку, що вартість фактично наданих для ТзОВ «КОШЕЛЬОК» послуг у вигляді професійної правової (правничої) допомоги складає суму, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в розмірі 3000 грн. На підставі статтями 525, 526, 527, 530, 610, 634, 639, 1048, 1054 ЦК України,

Outcome: approved