Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

30.05.2025 року позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ»,\~через свого\~представника \~адвоката Маслюженко\~М.П.\~звернулося у\~Заводський районний\~суд м.\~Миколаєва з\~позовною заявою\~до відповідача\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 33 415,80 грн, а також судових витрат. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 20.12.2018 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі Клієнт/Позичальник/Відповідач) уклали угоду № C-300-008727-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки (далі Угода). В день підписання Угоди Позичальник надав Банку заяву про акцепт публічної оферти на укладення договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «ІДЕЯ БАНК». Відповідно до цього Угода була підписана Позичальником власноручно, а від імені Банку Угода була підписна з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Банку та відтиску печатки банку, відтворених за допомогою технічного пристрою відповідно до публічної оферти АТ «ІДЕЯ БАНК». Крім того, Позичальник власним підписом під текстом Угоди підтвердив ознайомлення з Тарифами Банку та згоду з ними. Відповідно до умов укладеної між сторонами Угоди банк надає кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку на таких умовах: максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 грн; ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 9100,00 грн; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24.00% річних. Позивач зазначив, що у пункті 7 сторони погодили, що ця Угода є укладеною з дня підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами свої зобов`язань за Угодою. Строк користування Лімітом кредитної лінії 365 днів з моменту отримання клієнтом права використання коштів кредитної лінії, з можливістю пролонгації дії кредитної лінії (за умови прийняття Банком відповідного рішення). Вказав, що банк свої зобов`язання перед клієнтом за Угодою виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок у валюті гривня та надавши Клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 9100,00 грн в межах кредитного ліміту, визначеного Угодою. Клієнт здійснював користування грошовими коштами кредитного ліміту, що відображено у виписці з його рахунку. Однак, свої зобов`язання за Угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією Відповідач виконав лише частково. Згідно з виписки по рахунку позичальника за весь строк з моменту укладення Угоди і до моменту звернення з цим позовом відповідач сплатив банку в рахунок погашення основного боргу та сплати процентів лише 11\~010,00 гривень. Останній платіж здійснено 04.09.2019 року. Внаслідок цього у відповідача сформувалась заборгованість перед банком у загальному розмірі 26 561,34 гривень, що складається з: заборгованості за основним боргом - 9 013,58 гривень; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 17 547,76 гривень. Позивач також зазначив, що 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу № 16/11-23, за яким АТ «Ідея Банк" відступив права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача, [PERSON] , Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " СОНАТІ ". 29.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23, відповідно до умов якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за кредитними (первинними) договорами. Відповідно до Додатку №2 «Друкований Реєстр Боржників» до вказаного договору факторингу серед інших, до ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» перейшло і право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № C-300-008727-18-980 від 20/12/2018 року. Представник вказав, що згідно з Довідкою-розрахунком заборгованості [PERSON] за Угодою № C-300-008727-18-980 від 20.12.2018 року, сформованою первісним кредитором (АТ «Ідея Банк») станом на 16.11.2023 року заборгованість відповідача становить 26 561,34 грн, з яких: заборгованість за основним боргом - 9 013,58 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 17 547,76 грн. Представник позивача додатково зазначив, що ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» та ТОВ «Фінансова компанія «СОНАТІ» не здійснювали жодних додаткових нарахувань, умови кредитного договору в односторонньому порядку не змінювали. Посилаючись на порушення відповідачем умов договору та наявну невиплачену заборгованість, позивач звернувся в суд з цим позовом. Ухвалою суду від 05.06.2025 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження. Копію ухвали надіслано сторонам по справі, а також розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, а у разі відкриття провадження з викликом сторін, розглянути справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. У судове засідання повторно не з`явився, про дату та час призначених судових засідань був повідомлений своєчасно\~та належним\~чином,\~про поважність\~причин неявки\~суд не\~повідомив.\~У поштових\~повідомленнях про\~виклик у\~судові засідання\~на 23.07.2025\~та 04.08.25 листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно з статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі поданих позивачем документів встановлено, що 20.12.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] була підписана Угода С-300-008727-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки (а.с. 43-44). Відповідно до умов вказаної угоди банк надав відповідачу кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по поточному рахунку на умовах встановлення максимального ліміту кредитної лінії у розмірі 200\~000,00 грн, ліміту кредитної лінії, доступного клієнту на момент укладання угоди 9\~100,00 грн (підпункти 3.1.-3.2. Угоди). Сторони визначили, що розмір процентної ставки за користування коштами кредитної лінії становить 24,00% річних (підпункт 3.3. Угоди). Угодою узгоджено, що відповідач (Клієнт), який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу Банку зобов`язаний оплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого Індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Сторони погодились, що позовна давність за спорами, що випливають з Угоди, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків,' сплати неустойок (штрафів) тощо, становить 10 (десять) років (п. 5.9., 6 Угоди). Визначено, що ця угода є укладеною з дня її підписання сторонами та діє протягом строку кредитування, але в будь - якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Угодою (п. 7 Угоди). З матеріалів справи вбачається, що у цей же день відповідачем був підписаний Паспорт споживчого кредиту, в якому останній був ознайомлений з умовами кредитування, та Заява № С-300-008727-18-980 про акцепт публічної оферти АТ «Ідея Банк» на укладання договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку АТ «Ідея Банк» (а.с 47, 48). Банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконує, внаслідок чого станом на 16.11.2023 утворилася заборгованість у загальному розмірі 26\~561,34 грн, з яких: 9\~013,58 грн заборгованість за основним боргом; 17\~547,76 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. Судовим розглядом також встановлено, що 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» був укладений договір факторингу № 16/11-23, за яким АТ «Ідея Банк" відступив права грошової вимоги за кредитним договором до відповідача, [PERSON] , Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія " СОНАТІ ". 29.12.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СОНАТІ» уклало з Товариством з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» договір факторингу №29/12-23, відповідно до умов якого ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за кредитними (первинними) договорами. Як вбачається\~з Реєстру\~боржників від\~01.04.2025,\~а також\~Витягу з\~друкованого реєстру\~боржників №\~1,\~що є\~додатком до\~договору факторингу\~№ 29/12-23\~від 29.12.2023,\~відповідач [PERSON] \~є боржником\~за кредитним\~договором № С-300-008727-18-980 від 20.12.2023. Договором факторингу визначено, що фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до ст. 55 Цивільного процесуального кодексу України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного пронесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За такого,\~на підставі\~договору факторингу\~№ 29/12-23\~від 29.12.2023\~до ТОВ\~«САНФОРД КАПІТАЛ»\~перейшло \~право вимоги\~до [PERSON] \~за Угодою\~про відкриття\~кредитної лінії\~та обслуговування\~Кредитної картки\~№ C-300-008727-18-980\~від 20.12.2018.\~ З наданого суду розрахунку за кредитним договором № C-300-008727-18-980 від 20.12.2018 вбачається, що заборгованість відповідача за невиконання кредитних зобов`язань становить 26\~561,34 грн, з яких: 9\~013,58 грн заборгованість за основним боргом; 17\~547,76 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсоткам. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 536 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 1050 ЦК України передбачено право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Згідно з п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 509, 524 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Судом також\~встановлено,\~що заборгованість\~відповідачем не\~погашена,\~що має\~наслідком порушення\~прав позивача,\~а тому\~вимоги Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «САНФОРД\~КАПІТАЛ» про стягнення з [PERSON] заборгованості у загальному розмірі 26\~561,34 грн підлягають задоволенню. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми суд зазначає таке. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. У позові представник позивача зазначив, що остання видаткова операція відповідачем здійснена за рахунок кредитного ліміту та відбулась 30.09.2019 року, останній платіжний період для внесення обов`язкового місячного платежу сплив 20.10.2019 року, тому з цієї дати вся заборгованість відповідача є простроченою. Пред`являючи вимоги про стягнення з відповідача борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, позивач остаточно просив стягнути з відповідача 4\~983,52 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 21.10.2019 до 23.02.2022 та три відсотки річних за період з 21.10.2019 до 23.02.2022 в сумі 1\~870,94 грн. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За такого, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат в розмірі 4\~983,52 грн та 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання в сумі 1\~870,94 грн підлягають задоволенню. Згідно з ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.\~ Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, а тому він підлягає до стягнення з відповідача. Що стосується питання витрат на правничу допомогу, то сюди включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. При вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу позивач надав суду: договір про надання правничої допомоги № 1/04 від 01.04.2024, укладений між ТОВ "САНФОРД КАПІТАЛ" та адвокатським об`єднанням «Альянс ДЛС», з додатками; ордер на надання правничої допомоги адвокатом Маслюженко М.П. від 19.08.2024; Акт приймання-передачі послуг з правничої допомоги № 5 від 05.05.2025 на суму виконаних робіт 7\~200,00 грн. Квитанцію на підтвердження оплати послуг адвоката суду не надано проте, з цього приводу суд вважає за необхідне врахувати правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Враховуючи складність цієї справи, обсяг виконаних адвокатом робіт,

Outcome: approved