Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 09 серпня 2022 року між позичальником [PERSON] та ТзОВ «Мілоан» укладено кредитний договір №8099214, згідно з умовами якого відповідачка отримала 3000,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором, відповідно до графіку сплати кредитних коштів. ТзОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надало відповідачці кредит на потрібну їй суму. Відповідачка зі свого боку не виконала умови кредитного договору. 02 грудня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги №85-МЛ. Відповідно до умов договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №8099214 від 09.08.2022, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою. Сума заборгованості відповідачки становить 12570,00 грн, відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №85-МЛ від 02.12.2022, з них: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить - 3000,00 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків становить - 9000,00 грн, прострочена заборгованість за комісією - 570,00 грн. Відповідачці було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості №221103314 від 13.05.2025. На підставі викладеного вище, представник позивача просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №8099214 від 09.08.2022 в сумі 12570 на користь ТзОВ Фінансова компанія «Кредит-Капітал», суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн, а також 7000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 04 червня 2025 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідачка отримала 14.06.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та Трекінгом АТ "Укрпошта". Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідачки до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідачка не скористалася. Крім того, клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В анкеті-заяві від 09.08.2022 року відображені основні умови кредитування [PERSON] процес оформлення та розгляду заяви на кредит №8099214 в ТОВ «Мілоан». Судом встановлено, що 09.08.2022 між ТзОВ « Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №8099214 в електронній формі, відповідно до умов якого сума (загальний розмір) кредиту становить 3000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 09.08.2022 і складається з пільгового періоду - 15 днів та поточного періоду -90 днів. Відповідно до п.1.5.1. договору, комісія за надання кредиту - 570,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Пунктом 1.5.2. договору передбачені проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 900,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. В пункті 1.5.3. договору зазначено, що проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 8100,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Відповідно до 2.4.1. Кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення згідно п.1.4. Договору, а саме: 24.08.2022 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 22.11.2022 (останній день строку кредитування). Згідно п.6.1. Кредитного договору, цей Кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Згідно додатку №1 до договору, графік платежів за договором про споживчий кредит №8099214 від 09.08.2022, дата видачі кредиту [PERSON] - 09.08.2022. Кількість днів у розрахунковому періоді - 105. Сума кредиту за договором /погашення суми кредиту 3000,00 грн; проценти за користування кредитом - 9000,00 грн, комісія за надання кредиту - 570,00 грн. Загальна вартість кредиту 12570,00 грн. В паспорті споживчого кредиту №8099214 відображені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інша додаткова інформація. Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що [PERSON] , з якою укладено договір про споживчий кредит №8099214 від 09.08.2022 ідентифікована ТзОВ «Мілоан». Акцепт (договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором R31832, 09.08.2022, номер телефону [NUMBER] . Платіжним дорученням від 09.08.2022 №80134590 підтверджується перерахування [PERSON] коштів згідно договору 8099214 в сумі 3000,00 грн. 02 грудня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено Договір відступлення прав вимоги №85-МЛ, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за вище вказаним кредитним договором, що стверджується актом приймання-передачі реєстру Боржників від 02 грудня 2022 року до Договору відступлення прав вимоги №85-МЛ від 02 грудня 2022 року. Як вбачається з витягу Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №85-МЛ від 02 грудня 2022 року у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором №8099214, яка складається: залишок по тілу кредиту - 3000,00 грн; залишок по відсотках - 9000,00 грн; залишок по комісії - 570,00 грн, а всього 12570,00 грн. Позивачем надано відомість про щоденні нарахування та погашення [PERSON] ТзОВ «Мілоан», а також виписку з особового рахунку за кредитним договором №8099214 від 09.08.2022, відповідно до якої заборгованість перед ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» становить 12570,00 грн, яка складається з простроченого тіла кредиту - 3000,00 грн, прострочена заборгованість за відсотками - 9000,00 грн, прострочена заборгованість за комісіями 570,00 грн. 13 травня 2025 року ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» направило відповідачці претензію, у якій повідомило про наявність договору відступлення права вимоги та необхідність сплатити заборгованість за кредитним договором №8099214 від 09.08.2022. За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин сьомої та дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦКУ встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Частиною 2 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частинами 1 та 2 ст.512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080,1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу якщо відповідач заперечує проти позову, то саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте, відповідачкою не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань та спростування суми заборгованості перед позивачем та позовних вимог взагалі. Враховуючи ту обставину, що суду не надано доказів того, що відповідачка повернула кредитні кошти, отримані нею на підставі вказаного договору про споживчий кредит №8099214, та нараховані відсотки на користь позивача з [PERSON] підлягає стягненню загальна сума заборгованості у розмірі 12000,00 грн, яка складається: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3000,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків - 9000,00 грн. Щодо стягнення комісії за кредитними договором в сумі 570,00 грн суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч. 1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Отже, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Разом із тим, ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Отже, умови договору від 09.08.2022 №8099214 про нарахування позивачем комісії за надання кредиту є нікчемними, а відтак, у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача комісії в розмірі 570,00 грн належить відмовити. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, тому судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжним дорученням, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору в сумі 2312,67 грн. Щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що між ТзОВ «ФК «Кредит - Капітал» в особі Ломідзе Дмитра Вадимовича та адвокатським об`єднанням «Апологет» в особі адвоката, керуючого партнера Усенко Михайла Ігоровича укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги №0605 від 06.05.2025. Відповідно до акта №55 наданих послуг від 20.05.2025 та детального опису наданих послуг до акту №55 від 20.05.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги №0605 від 06 травня 2025 року, сума наданих послуг складає 7000,00 грн. За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу пропорційно задоволеним вимогам, а тому стягує з відповідачки 6683,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial