Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

13 лютого 2025 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності по 1/2 частки за кожним житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина у виді житлового будинку з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 16 червня1967 року, посвідченого Прибузькою сільською радою 16 червня 1967 року за № 73. Водночас, вказаний договір не був зареєстрований в КП ММБТІ». При зверненні до державного нотаріуса Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті батька, вони отримали відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у договорі купівлі-продажу від 16 червня 1967року №73 не зазначена повна адреса, за якою розташований придбаний житловий будинок, відсутня вилиця та номер будинку. Нині захист їх спадкових прав можливий лише шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно в судовому порядку. Позивачі в судове засідання не з`явилися, направили до клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач Галицинівська сільська рада Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за відсутності представника сільської ради. Справа розглядається в порядку загального позовного провадження про що постановлена відповідна ухвала 18 лютого 2025 року. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , про що Прибузькою сільською радою Жовтневого району Миколаївської області 05 жовтня 2001 року видано свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] , актовий запис про смерть №17 (а.с. 14). За життя [PERSON] заповіт не склав. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з усіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , який належав йому на підставі договору купівлі-продажу від 16 червня 1967 року, посвідченого Прибузькою сільською радою 16 червня 1967 року за № 73 (а.с. 16). Водночас у вказаному договорі купівлі-продажу не зазначена вулиця та номер будинку. Однак, з огляду на довідку, видану виконавчим комітетом Галицинівської сільської ради від 08 жовтня 2024 року № 21621-02-42, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований та проживав з 1976 року по 04 жовтня 2001 року. Знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю (а.с. 15). Відомостей щодо належності спадкодавцю будь-якого іншого житлового будинку, розташованого в с. Степова Долина Миколаївського району Миколаївської області матеріали справи не містять. Вказане опосередковано підтверджує, що спадкодавець був зареєстрований та проживав у придбаному ним житловому будинку. Водночас, з огляду на лист КП «ММБТІ» від 05 червня 2024 року №2-1257, відомості щодо реєстрації права власності на житловий будинок, станом на 28 грудня 2012 року в матеріалах справи на вказаний житловий будинок відсутні. Спадкодавець за життя не встиг оформити право власності на вказаний житловий будинок. На підставі рішення Галицинівської сільської ради Миколаївської області від 07 грудня 2023 року [ADDRESS] (а.с. 25-27). У житловому будинку по [ADDRESS] ніхто не зареєстрований, відповідно до довідки Галицинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 08 жовтня 2024 року № 2/620-02-42 (а.с. 24). Факт родинних відносин між померлим та позивачами підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Прибугською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області від 15 грудня 1972 року, в якому [PERSON] вказаний в графі «батько»; свідоцтвом про народження [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Прибугською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області від 26 грудня 1966 року, в якому [PERSON] вказаний в графі «батько». Позивачем [PERSON] після укладення шлюбу 06 жовтня 1984 року з [PERSON] змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 06 жовтня 1984 року? серії [NUMBER] . Дослідивши спадкову справу №92/2002 після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , судом встановлено, що до Жовтневої державної нотаріальної контор Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини звернулися діти померлого [PERSON] та [PERSON] . Державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Бердніковою А.Ю. позивачам видане свідоцтво про право на спадщину за законом у рівних частках на: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Акціонерного товариства закритого типу імені Чкалова В.П. в с. Степова Долина Жовтневого району Миколаївської області розміром 12,56 в умовних кадастрових гектарах; грошових внесків з усіма належними відсотками та компенсаціями, що знаходиться на зберіганні у філії Корабельного відділення Ощадбанку України в Миколаївській області № 8310/084. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний вище житловий будинок державним нотаріусом Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області позивачам відмовлено, оскільки у договорі купівлі-продажу на ім`я спадкодавця, посвідченого виконкомом Прибузької сільської ради депутатів трудящих від 16 червня 1967 року за № 73, не зазначено адресу житлового будинку, який є предметом цього договору (а.с.29). Відповідно до пункту 4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (далі Порядок), видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно з пунктом 4.18 цього зазначеного Порядку - якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі статтею 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі статтею 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1262-1265. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом статті 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Враховуючи, що відповідач будь-яких заперечень проти задоволення позову, спадкоємці, що мають право на обов`язкову частину відсутні, та право позивачів на спадщину гарантовано державою, однак оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку неможливе у зв`язку з обставин, про які вказано вище, тому на підставі ст. ст. 1218, 1220,1223ЦК України, суд визнає заявлений позов, таким що підлягає задоволенню.

Outcome: approved