Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

ТОВ «Фінансова\~компанія "Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~звернулося до\~суду із\~позовом до \~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~Кредитним договором,\~в якому\~просить\~стягнути із\~відповідача на\~користь ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~суму заборгованість за\~Кредитним договором\~№014/380805/82/1306979 від 24.11.2021\~в розмірі 147390.75 грн., з яких: 98420 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 48970.75 грн. сума заборгованості за процентами \~та понесені\~судові витрати.\~На обґрунтування\~позовних вимог\~позивач посилався\~на те,\~що АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] уклали Кредитний договір №014/380805/82/1306979 від 24.11.2021, підписанням якого позичальник підтвердив, що ознайомлений з чинною редакцією Правил та тарифів банку на ведення та обслуговування карткових рахунків фізичних осіб. 20.11.2024 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ ФК «ЄАПБ» укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-73, за яким АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Райффайзен Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 21.11.2024 до Договору відступлення права вимоги №191124/2 від 20.11.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі\~147390.75\~грн.,\~з яких:\~98420 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 48970.75 грн. сума заборгованості за процентами.\~З моменту\~отримання права\~вимоги до\~відповідача,\~а саме\~з 21.11.2024 позивачем не\~здійснювалося нарахування\~жодних штрафних\~ санкцій.\~Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення підпису одноразовим ідентифікатором. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконала свої зобов`язання. Отже відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їйкредит. Вказані обставини змушують позивача звернутися до суду з цим позовом. 18 червня 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, однак без виклику сторні. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала, хоча про день розгляду справи повідомлялася належним чином рекомендованим повідомленням вих..№0610261781860, в якому стоїть відмітка про отримання 24.06.2025 (а.с.50). Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Заяви, клопотання: клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності (а.с.4 зворотної сторони позовної заяви). Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити з таких підстав: Із копії Заяви про акцепт Публічної пропозиції від 24.11.2021 та додатку №1 до Заяви (а.с.6-9) судом встановлено, що [PERSON] надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, відповідач ознайомилася з основними умовами кредитування, інформацією щодо реальної річної процентної ставки, орієнтовною загальною вартістю кредиту та порядком повернення кредиту, про що свідчить особистий підпис. Із копії паспорта споживчого кредиту (а.с.10-12) судом встановлено, що 24.12.2021 відповідач [PERSON] власноруч підписавши, ознайомилася з умовами, відсотками, сумою та умовами повернення кредитних коштів. Із копії паспорта громадянина України (а.с.13), судом встановлено, що відповідач [PERSON] народилася [INFO] . Із копії розрахунків заборгованості за кредитним договором (а.с.14-15) судом встановлено, що [PERSON] не виконала своїх зобов`язань та допустила заборгованість станом на 21.11.2024 у сумі 147390.75 грн., яка складається з: 98420.00 грн. заборгованість за кредитом, 48970.75 грн. заборгованість за процентами. Із копії виписки по рахунку [PERSON] за період з 24.11.2021 по 23.11.2022 (а.с.16-23) судом встановлено, що відповідач користувалася кредитними коштами з 24.11.2021 по 21.11.2022. Із копії договору відступлення права вимоги №114/2-73 від 20.11.2024 (а.с.24-26) судом встановлено, що між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення, за яким АТ «Райффайзен Банк Аваль» передає (відступає) ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" право вимоги, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Райффайзен Банк Аваль» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Із копії реєстру боржників від 21.11.2024 (а.с.27) судом встановлено, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» боржника [PERSON] , яка має заборгованість у сумі 147390.75 грн. за кредитним договором №014/380805/82/1306979. Дослідивши усі докази в їх сукупності та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, враховуючи відсутність відзиву на позовну заяву, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачеві були надані грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, відповідач зобов`язалася повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак, у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконала. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст.527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до положень ч.ч.1, 2\~ст.530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Позичальник згідно з ч.1\~ст.1049 ЦК України\~зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12\~ЦПК\~України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18). Матеріали справи містять виписку по рахунку за період з 24.11.2021 по 21.11.2024 (а.с.16-23) з якої встановлено, що відповідач користувалася кредитними коштами з 24.11.2021 по 21.11.2024. Тобто, суду позивачем надано докази користування відповідачем кредитними коштами та часткове їх погашення. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені\~Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 147390.75 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією №115322 від 20.05.2025 (а.с.1), за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 3028.00 грн., а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 3028.00 грн.

Outcome: approved