Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

10 квітня 2025 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що з вини відповідача, який керував автомобілем «ВАЗ» д.н.з. [NUMBER] , 23 грудня 2017 року о 17 годині 00 хвилин в м. Дніпро на вул. Дніпросталівська, внаслідок якої було смертельно травмовано пішохода [PERSON] . За таких обставин та оскільки у загиблого залишилось на той час троє неповнолітніх дітей, а цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була, позивачем на виконання своїх зобов`язань, визначених законом, на підставі наказів від 15 лютого 2019 року та від 22 квітня 2019 року було виплачено регламентну виплату в загальному розмірі 153600 гривень, з яких 115200 гривень - частка відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, на трьох дітей загиблого, а решта 38400 гривень - відшкодування витрат на поховання. Посилаючись на своє право пред`явлення регресної вимоги до відповідача, а також на безрезультатність спроби вирішити спір в позасудовому порядку, позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача означену суму регламентної виплати, а також покласти на відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2025 року матеріали позовної заяви направлено для розгляду по суті за підсудністю до Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. 08 травня 2025 року матеріали позовної заяви надійшли до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра, де на підставі та у відповідності до ст.ст.14, 33, 34 ЦПК України були розподілені та передані у провадження судді Авраменко А.М. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 13 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом в ході розгляду справи встановлено, що 23 грудня 2017 року близько 17 години 00 хвилин сталася ДТП. Відповідач у вказаний день та час, керуючи автомобілем «ВАЗ-21099» д.н.з. [NUMBER] , який належить йому на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 24 травня 2011 року, слідував в Індустріальному районі м. Дніпра, по вул. Дніпросталівській, з боку вул. Журналістів, у напрямку вул. Олександра Оцупа. В процесі руху відповідач в районі електроопори №Р-13 вул. Дніпросталівській м. Дніпра, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, допустивши злочинну недбалість та не виконавши покладені на нього обов`язки, як на водія, грубо порушуючи п.12.4 Правил дорожнього руху, згідно до якого «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше ніж 60 км/год», слідуючи зі швидкістю, не менш ніж 84,4...88,2 км/год, в крайній правій смузі для руху, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, при виявлені небезпеки для руху у вигляді пішохода [PERSON] , [INFO] , який перетинав проїжджу частину зліва направо за напрямком руху його автомобіля, не зупинив керований ним транспортній засіб та допустив у крайній правій смузі для руху, на відстані близько 3 м від правого краю проїжджої частини, наїзд на пішохода [PERSON] передньою частиною керованого ним автомобіля «ВАЗ-21099» д.н.з. [NUMBER] , спричинивши останньому смертельну травму. Своїми діями відповідач грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 (6), 12.3, 12.4 та 12.9 (б) Правил дорожнього руху України. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина відповідача в її скоєнні встановлені вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2025 року по справі № 202/8196/18 (провадження № 1-кп/202/17/2025), яким відповідача було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України. Оскільки даний вирок суду набрав законної сили 07 березня 2025 року, викладені в ньому фактичні обставини ДТП та спричинення шкоди, а також вина відповідача у її спричиненні відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. Як вбачається з копії довідки з централізованої бази даних МТСБУ, станом на 23 грудня 2017 року автомобіль «ВАЗ-21099» д.н.з. [NUMBER] не був забезпеченим транспортним засобом, і відповідно договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким вказаний автомобіль значиться як забезпечений транспортний засіб, а відповідач як страхувальник чи особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, на момент ДТП був відсутній (не укладався). Факт смерті потерпілого - пішохода [PERSON] , [INFO] , внаслідок вищевказаної ДТП підтверджується також копією лікарського свідоцтва про смерть №2578 від 24 грудня 2017 року та копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 29 грудня 2017 року, згідно яких смерть настала [INFO] . Після смерті у [PERSON] залишилось троє неповнолітніх/малолітніх (на момент смерті потерпілого) дітей - дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Судом встановлено, що витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника померлому [PERSON] були оплачені його колишньою дружиною [PERSON] в загальній вартості 47247 гривень, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження, про зміну імені, копією рішення суду про розірвання шлюбу, копією товарного чеку, копією розрахунку та вартості замовлення, копією договору про надання послуг. 19 січня 2018 року, 05 лютого 2018 року та [INFO] колишня дружина померлого та матір його дітей - [PERSON] , а також старша з дочок померлого - [PERSON] звернулись до позивача із заявами про виплату страхового відшкодування (регламентної виплати) задля відшкодування витрат на поховання та встановлення надгробного пам`ятника, а також задля отримання виплати через втрату годувальника. Викладене підтверджується копіями заяв. 18 лютого 2019 року та 23 квітня 2019 року позивачем відповідними платіжними дорученнями №912352, №912351, №937469 на підставі розрахунків відшкодування шкоди, пов`язаних із втратою годувальника та витратами на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, наказів №1491 від 15 лютого 2019 року, 22 квітня 2019 року, довідок №1 від 11 лютого 2019 року, 15 квітня 2019 року шляхом безготівкового розрахунку виплачено [PERSON] 38400 гривень (відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника) та [PERSON] , як законному представнику двох інших дітей померлого, 76800 гривень (відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника - на двох дітей - сина [PERSON] , дочку [PERSON] ) та 38400 гривень (витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника). Дані обставини підтверджуються копіями вказаних платіжних інструкцій, розрахунків, довідок, наказів. 11 та 25 лютого 2025 року позивачем на адресу відповідача направлено лист та письмову претензію з вимогою про необхідність відшкодування позивачу сплачених ним вищевказаних регламентних виплат в порядку регресу, однак матеріали справи не містять доказів повної або часткової виплати відповідачем на користь позивача відповідних коштів. Копії листа, претензії та поштової документації наявні в матеріалах справи. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 09 липня 2010 року №566 (далі - Розпорядження), Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Закону України «Про поховання та похоронну справу». Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Згідно ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Разом з тим на даний час відповідного спеціального закону, до якого відсилає бланкетна норма ст.1177 ЦК України, немає, суд приходить до висновку, до спірних правовідносин сторін підлягають застосуванню загальні правила цивільної відповідальності за завдання шкоди фізичній особі в рамках деліктних правовідносин. Нормою ст.1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Положеннями ст.22 ЦК України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків належать і витрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо інше не встановлено законом або договором. При цьому, нормою ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом. Нормою ст.1201 ЦК України встановлено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. При цьому, за змістом ст.ст.2, 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання. Ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом. Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За змістом ст.ст.1, 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва - поліса. Згідно ст.11 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Відповідно до ст.41 п.41.1 пп.а), п.41.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. В таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування. Нормою до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Пунктом 1 Розпорядження встановлено, що розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням з урахуванням останніх змін (з 30 травня 2017 року), за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 200000 гривень на одного потерпілого. За змістом ст.ст.12, 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується. Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, окрім іншого, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. В свою чергу, ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 3200 гривень. Нормою ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. Відповідно до ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved