Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

07 липня 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому вказує, що 30 грудня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит №8498242, на підставі якого остання отримала грошові кошти у сумі 6500 грн на строк 30 днів зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. 24 лютого 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу, відповідно до якого останнє набуло право вимоги грошових коштів до [PERSON] . Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість у розмірі 21 450 грн, з яких: 6 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18,85 грн - сума заборгованості за відсотками, 1 931,15 грн - сума заборгованості за комісією, 13\~000 грн - сума заборгованості за пенею/неустойкою. Тому позивач звернувся з даним позовом до суду і просить стягнути з відповідача борг по кредиту та судові витрати. Ухвалою від 10 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження і справа призначена до судового розгляду (а. с. 16). У судове засідання представник позивача ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» не з`явився. Директор товариства Ґедзь О.В. разом зі зверненням до суду з позовом заявив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а. с. 22). Відповідачка [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, причин своєї неявки не повідомила, відзив на позов не подала (а. с. 24). У зв`язку з тим, що належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позов не подала за згодою представника позивача було проведено заочний розгляд справи. Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов таких висновків. 30 грудня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] , у режимі онлайн, укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8498242, відповідно до умов якого остання отримала грошові кошти у сумі 6500 грн строком на 30 днів по 28 січня 2025 року, зі сплатою фіксованого відсотку за користування у розмірі 0,01% за кожен день користування кредитом, денною процентною ставкою 1%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 5%, пенею 5% за день, орієнтовна річна процентна ставка 2617,16%, загальна орієнтовна вартість позики становить 8450 грн. Комісія за\~надання кредиту\~29.71%\~від суми\~наданого Кредиту\~(що\~у грошовому\~виразі складає\~1931,15\~грн) (матеріали електронної справи). У договорі\~зазначено рахунок\~позичальника -\~№ [NUMBER] . Підписанням вказаного договору [PERSON] відповідно до п. п. 5.1, 5.3 договору підтвердила, що ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту та Офертою, що містить в тому числі проект Договору, Політикою конфіденційності, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», іншою інформацією про Кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на Сайті Кредитодавця: інформацію, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних». До укладання (підписання) Договору, Позичальнику надано можливість вивчити умови Договору, включаючи усі його суттєві умови (у тому числі ті, які встановлюють детальний розпис загальної вартості Кредиту) шляхом ознайомлення з умовами Оферти, Паспортом споживчого кредиту, інформацією на Сайті тощо. Згідно із вказаним договором [PERSON] підписала договір надання коштів\~у кредит\~(з\~комісією за\~надання кредиту)\~№8498242 від 30 грудня 2024 року аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 208854 (матеріали електронної справи). За інформацією ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» на виконання умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між Товариством та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», 30 грудня 2024 року Товариство здійснило переказ коштів у сумі 6500 грн, отримувачем яких є [PERSON] - ЕПЗ номер [NUMBER] за номером платежу d3702c0e-ff7a-4e65-954a-5972ce577ef0 (а. с. 9 та матеріали електронної справи). Підписуючи договір, позичальник погодилася своєчасно повернути Кредит відповідно до умов Договору, сплачувати Проценти за Договором та Комісію за надання кредиту у встановлених умовами Договору порядку та розмірах, забезпечити своєчасне виконання зобов`язань відповідно до умов Договору. У випадку виникнення понадстрокового користування Кредитом (його частиною) за Договором сплачувати в повному обсязі нараховані Проценти за понадстрокове користування Кредитом або пеню, та нести відповідальність, передбачену Договором. Позичальник несе також інші зобов`язання, визначені Договором та/або чинним законодавством України (п. п. 9.3.8. - 9.3.10). 24 лютого 2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» укладено договір факторингу №24/02/2025, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало (відступило) за плату, а ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» прийняло належні первісному кредиторові права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі заборгованостей (матеріали електронної справи). Відповідно до п. 5.2 вказаного договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості відбувається в день підписання відповідного реєстру заборгованостей, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу. Підписані сторонами та скріплені печатками реєстр прав вимог у паперовому вигляді або у вигляді електронного документу, підписаного кваліфікованими електронними підписами уповноважених представників сторін. Згідно із реєстром №22/05/2025-01 від 25 травня 2025 року ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» набуло право вимоги заборгованості до [PERSON] у розмірі 21450 грн за договором позики №8498242, з яких: 6500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18,85 грн - заборгованість за відсотками, 13000 грн - заборгованість за пенею та 1931,15 грн - комісія за надання позики (а. с. матеріали електронної справи). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). У ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь товариства 6500 грн заборгованості за основною сумою боргу за договором позики №8498242, а також 18,85 грн - заборгованості за відсотками та 1931,15 грн - комісії за надання позики, а всього - 8450 грн. Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за пенею у сумі 13000 грн суд зазначає таке. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18\~Перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, суд вважає, що нарахування пені в сумі 13000 грн за невиконання грошового зобов`язання за договором надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) №8498242 від 30 грудня 2024 року є неправомірним, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Що стосується вимоги про стягнення 3500 грн витрат на правничу допомогу, то суд дійшов такого висновку. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч, 1, 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 статі 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (§80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (§95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зазначена правова позиція викладена зокрема в постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц. З огляду на викладене, визначаючи розмір витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги норми ч. 4 ст. 137 ЦПК України, характер спірних правовідносин, складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, значення справи для сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вважає, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути 2000 грн понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції. Загальна сума витрат позивача, пов`язаних із розглядом справи в суді, становить 4422,40 грн, яка складається із судового збору в сумі 2242,40 грн та витрат на правничу дрпрмогу в сумі 2000 грн. З огляду на викладене, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, які складаються з судового збору та витрат на правничу домопогу в сумі 1742,16 грн (8450 грн х 100% : 21450 грн х 4422,40 грн : 100% = 1742,16 грн) (а. с. 5 та матеріали електронної справи).

Outcome: partial