Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

30.04.2025 до суду надійшов позов КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ВОДОКАНАЛ» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване водопостачання і водовідведення, який мотивовано тим, що відповідачі своєчасно не здійснюють оплату за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються за адресою їх проживання: [ADDRESS] , внаслідок чого за період з 01.03.2016 по 31.03.2025 утворилась заборгованість розміром 26\~702,61 грн, яку позивач просив стягнути з відповідачів, а також просив стягнути судові витрати розміром 3\~028,00 грн. Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 18). Копію ухвали від 07.05.2025 разом із копіями позовних заяв та копіями доданих до них документів було направлено відповідачам рекомендованим листом із повідомленням за адресою, що є їх зареєстрованим місцем проживання, однак конверт із поштовим відправленням повернувся на адресу суду неврученим через відсутність адресата за вказаною адресою (відмітка відділення зв`язку від 17.05.2025). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 190 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Згідно з положеннями ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Отже, відповідачі є такими, що отримали вищезазначені матеріали у день проставлення відмітки у поштовому повідомленні про відсутність осіб за адресою місця проживання, що зареєстрована у встановленому законом порядку, 17.05.2025. 29.05.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Чоп`яка В. М. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. 10.06.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Чоп`яка В. М. надійшов відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначав, що [PERSON] хоча і зареєстрований у квартирі, однак не проживає у ній починаючи з січня 2018 року. Відтак, він не є отримувачем відповідної житлово-комунальної послуги. Також заявив про застосування строків позовної давності до частини позовних вимог з 01.03.2016 по 01.01.2018. Просив у задоволенні позову в частині вимог до [PERSON] відмовити. 12.06.2025 від представника позивача КП «ВОДОКАНАЛ» Шинкаренка Д.О. надійшли додаткові пояснення у справі, за змістом яких зазначив, що [PERSON] як особа, яка зареєстрована у спірній квартирі, має обов`язок сплачувати комунальні послуги, а тому є належним відповідачем по справів. Крім того, всупереч п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» він не виконав обов`язку інформування виконавця комунальних послуг про те, що він фактично не проживав у квартирі та не надавав підтверджуючих ці обставини документів. Щодо строку позовної давності зазначив, що згідно з розрахунком заборгованості у серпні, вересні, жовтні 2016 року та січні, травні 2017 року відбулась оплата житлово-комунальних послуг. 11.08.2016 між позивачем і [PERSON] було укладено договір № 7222 про розстрочення сплати заборгованості. З 12.03.2020 у країні установлено карантин, а з 24.02.2022 воєнний стан. Відтак, строк позовної давності не пропущено. 17.06.2020 від представника відповідача [PERSON] адвоката Чоп`яка В. М. надійшли додаткові пояснення у справі, в який вказав, що позивач не довів доказами факт надання послуг, вартість яких заявлена до стягнення. Наданий позивачем розрахунок нічим не обґрунтований та суперечить матеріалам справи, зокрема, позивач не врахував квитанції про сплату у серпні 2016 року 1\~300 грн. Інших заяв по суті справи від сторін не надходило. За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у судове засідання на підставі наявних у справі доказів на підставі статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Суд, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України (далі ЖК України) плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами та вноситься у встановлені строки. За рішенням Запорізької міської ради № 546 від 28.10.1999, збирання абонентської плати з населення за водокористування та водовідведення проводиться окремо від інших комунально-побутових послуг, а функції зі збору платежів з населення передано КП «ВОДОКАНАЛ». У відповідності до п. 18 діючих Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 (далі Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Так, позивачем протягом періоду з 01.03.2016 по 31.03.2025 надавались послуги з централізованого водопостачання і водовідведення у житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстровані відповідачі (а.с. 14, 16). З відповіді № 1490513 від 18.06.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно випливає, що [PERSON] є власником 1/8 частини квартири за адресою: [ADDRESS] . Водночас, відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаній квартирі з 11.12.1985, а відповідач [PERSON] з 10.08.1996, що підтверджується інформацією Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради, наданій на запити суду у цій справі (а.с. 14, 16). Відповідно до розрахунку суми заборгованості, за період з 01.03.2016 по 31.03.2025 заборгованість відповідачів за надані послуги з централізованого водопостачання і водовідведення складає 26 702,61 грн. (а.с. 3-4). Дослідивши та перевіривши правильність здійсненого розрахунку, суд доходить висновку, що він є таким, що відповідає фактичним обставинам справи та підтверджує розмір заборгованості, яка є предметом позову. Натомість, відповідачами з урахуванням принципу змагальності не спростовано належними та допустимими доказами наданий позивачем розрахунок. Доводи, викладені у відзиві та додаткових поясненнях представника відповідача [PERSON] , правильність розрахунку не спростовують. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Правовідносини з\~приводу водопостачання\~та водовідведення\~регулюються нормами\~Законів України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» та\~ «Про питну воду та питне водопостачання». Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно зі ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), зобов`язання, підстави виникнення яких передбачені у ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору, вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, згідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. За вимогами ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживачів з моменту користування цими послугами.\~ Відповідно до п. 20 Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Разом із тим, відповідачами оплата за послуги, що надавались позивачем, згідно з платіжними квитанціями не вносилась. Крім того, представник відповідача [PERSON] у відзиві зазначив, що цей відповідач не проживає за адресою реєстрації з січня 2018 року, послугами не користується, а тому вважав, що позивач необґрунтовано здійснює нарахування на цю особу. Разом із тим, відповідно до пп. 1 п. 29 Правил, споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Отже, у даному випадку факт відсутності одного зі споживачів [PERSON] має бути за вимогами законодавства підтверджений офіційним документом. Разом із тим, відповідачами такий документ не надавався. Також відповідачі не звертались до позивача із відповідною заявою з питання зменшення нарахування плати за надані послуги, про що зазначав представник позивача у додаткових поясненнях. Крім того, як зазначено судом вище, відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі з 10.08.1996 по теперішній час (а.с. 16). Таким чином, позивачем обґрунтовано нараховувалась оплата за надані послуги на двох осіб, які зареєстровані у квартирі. Також суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідача [PERSON] про пропуск строку позовної давності за вимогами з 01.03.2016 по 01.01.2018, з огляду на таке. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Вона обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Метою встановлення в законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримати захист за допомогою звернення до суду, можна зробити висновок, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. З розрахунку заборгованості за послуги водопостачання і водовідведення випливає, що відповідачами були вчинені дії, що свідчать про визнання боргу, а саме: у серпні 2016 р. відповідачам було нараховано заборгованість 129,50 грн, та сплачено у цьому місяці 218,35 грн (сума відповідає заборгованості за попередній місяць); у вересні 2016 р. відповідачам було нараховано заборгованість 50,08 грн, та сплачено у цьому місяці 129,50 грн (сума відповідає заборгованості за попередній місяць); у січні 2017 р. відповідачам було нараховано заборгованість 41,72 грн, та сплачено у цьому місяці 12,23 грн (сума відповідає заборгованості за попередній місяць); у травні 2017 р. відповідачам було нараховано заборгованість 32,03 грн, та сплачено у цьому місяці 85,61 грн (сума відповідає заборгованості за попередній місяць). Крім того, 11.08.2016 між КП «ВОДОКАНАЛ» і [PERSON] укладено договір № 7222, предметом якого є розстрочення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення на 12 місяців з 01.09.2016 в сумі 3\~828,10 грн, з якої цей відповідач оплатив 1\~300,00 грн. за квитанцією від 11.08.2016. Здійснення відповідачами оплати поточної заборгованості та укладення договору про розстрочення сплати заборгованості є діями, які в контексті вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України свідчать про переривання позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, строк позовної давності у даному випадку перервався і з травня 2017 року (дата останнього платежу по заборгованості) почався заново. Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст. 232, 269, 322, 324. продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARSCoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Відтак, з 12.03.2020 строки позовної давності, які станом на вказану дату не спливли, були продовжені на весь строк дії карантину, тобто до 24:00 год. 30.06.2023. Враховуючи, що остання сплата відповідачами заборгованості відбулась, як встановлено судом вище, у травні 2017 року, чим перервався строк позовної давності, тому станом на 12.03.2020 строк позовної давності за відповідними вимогами не сплинув. Крім того, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено відповідними Указами Президента України, в останнє до 07.08.2025. Законом України від 8 листопада 2023р. № 3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини було внесені зміни у розділі «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, а саме: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Закон набрав чинності 30.01.2024. Враховуючи викладене, факт переривання строку позовної давності та його продовження на строк дії карантину та зупинення на строк дії воєнного стану, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності у цій справі. Згідно зі ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ст.ст. 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У даній справі суд дійшов висновку, що позивач довів відповідними доказами обставини, на які він посилався як на підставу своїх позовних вимог, внаслідок чого суд вважає позовні вимоги КП «ВОДОКАНАЛ» такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача суми заборгованості розміром 26\~702,61 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 3 028,00 грн. по 1\~514,00 грн. з кожного відповідача.

Outcome: approved