Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

29.04.2025 до Новобаварського районного суду міста Харкова звернулася [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання повнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка є особою з інвалідністю 2 групи, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позову та до 01.04.2027. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що під час перебування у фактичних шлюбних стосунках з відповідачем в них народилося [INFO] двоє дітей: [PERSON] , батько яких записаний у свідоцтвах про народження дітей за заявою [PERSON] 27.02.2015 позивач змінила своє прізвища та ім`я з « [PERSON] » та « [PERSON] ». Після припинення стосунків з відповідачем діти залишилися проживати разом з нею. У 2011 році рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова з відповідача на її користь були присуджені до стягнення аліменти на утримання двох дітей до досягнення ними повноліття у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. На теперішній час їх спільні діти досягли повноліття, проте донька [PERSON] внаслідок стійкого психічного розладу (помірна розумова відсталість із соціальною та побутовою дезадаптацією), є особою з інвалідністю другою групи з дитинства (інвалідність продовжено до 01.04.2027), є непрацездатною, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Відповідач після досягнення донькою повноліття у добровільному порядку відмовляється надавати матеріальну допомогу, хоча має таку можливість, оскільки є працездатною особою, працює у Національній поліції Харківської області, отримує дохід. Повнолітня непрацездатна донька проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Через хворий стан доньки позивач не має можливості працювати, оскільки доглядає за нею. Єдиним джерелом доходу позивача були аліменти, що стягувалися з відповідача, та допомога від держави (пенсія дитини та допомога по догляду за дитиною) у розмірі 3250,00 грн, що отримувала позивач до досягнення донькою повноліття, а також періодичні заробітки. Крім того, позивач утримує повнолітнього сина сторін, який продовжує навчання, та вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина позивач не ставить. На думку позивача, аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача забезпечать потреби повнолітньої доньки та відповідатимуть об`єктивним можливостям відповідача. 30.04.2025 ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі, призначено судове засідання (а.с.26). 22.05.2025 суд відклав судове засідання за усним клопотанням відповідача задля надання йому часу подання відзиву на позовну заяву (а.с.37-39). 16.06.2025 суд на місці постановив ухвалу про долучення до матеріалів справи відзиву відповідача на позовну заяву, що надійшов до суду 26.05.2025; відповіді позивача на відзив, що надійшла до суду 02.06.2025; надану представником позивача адвокатом Куляшовою Г.С. в якості доказу Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мана щодо об`єкта нерухомого майна, що надійшли до суду 05.06.2025 (а.с.42-61, 65-68). Також, у судовому засіданні 16.06.2025 на клопотання позивача про витребування від відповідача доказів щодо володіння транспортним засобом та його доходи, відповідач зобов`язався надати такі докази у наступне судове засідання (а.с.62-63). У відзиві на позовну заяву відповідач просив позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка має інвалідність з дитинства, у розмірі 1/12 частини від його доходу. В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що він не має можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі 1/4 частки доходу, що становить 56000,00 грн на місяць, оскільки має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та дружину. Крім того, під час несення служби та виконання бойових завдань він отримав мінно-вибухову травму 28.01.2024, після чого стан його здоров`я погіршився та він потребує періодичного лікування. Також, він щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг та місцем проживання, придбання продуктів харчування сезонного одягу, засобів гігієни. Інших доходів, окрім заробітної плати, він та його родина не мають. Відповідач зазначив, що у 2025 році особа з інвалідністю ІІ групи має право на державну соціальну допомогу у розмірі 80% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що становить 889,00 грн, а надбавка на догляд за особою з інвалідністю ІІ групи, що потребує постійного стороннього догляду, становить 75% прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, тобто 1770,75 грн. У відповіді на відзив позивач підтримала позовні вимоги та зазначила, що дружина відповідача [PERSON] не є людиною похилого віку, особою з інвалідністю, а є працездатною, а отже, той факт що дружина позивача не працює вказує на достатній матеріальний стан відповідача, що дозволяє йому утримувати дітей і дружину. Доказів на підтвердження того, що відповідач потребує постійного медикаментозного лікування із зазначенням його вартості, відповідачем не надано, а надана відповідачем медична документація свідчить про те, що [PERSON] був виписаний з поліпшенням. Сторона позивача вказала, що оскільки родина відповідача є багатодітною, то відповідно до закону, має право на 50% знижку на комунальні послуги; безоплатне харчування в школах і 50% знижки харчування у садочках; на безкоштовні ліки за рецептом лікаря, безкоштовний проїзд у міському транспорті для дітей, на допомогу для багатодітних сімей тощо. Тоді як, позивач та її двоє дітей самостійно сплачують за всі комунальні послуги, несе витрати на придбання продуктів харчування, сезонний одяг тощо, та позивач позбавлена можливості працювати у зв`язку із доглядом дитини інваліда. Крім того, позивач несе витрати на навчання спільного з відповідачем повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 16000,00 грн на рік, який також має хронічні захворювання. Позивач вказала, що відповідачу на праві власності належить дві квартири у м. Харкові. Допомогу по догляду за дитиною з інвалідністю позивач наразі не отримує, оскільки доньці виповнилось 18 років, та в судовому порядку вона не визнана недієздатною. Розмір аліментів 1/12 частка від доходу відповідач не обґрунтував. В судовому засіданні 21.07.2025 суд на місці постановив ухвалу про долучення до матеріалів справи надані відповідачем копію довідки про доходи, копію довідки з місця роботи, копії документів на підтвердження права власності відповідача на транспортні засоби. Позивач [PERSON] 09.05.2025 подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу без її участі, за участю її представника адвоката Куляшової Г.С. (а.с.30). В судовому засідання представник позивача адвокат Куляшова Г.С. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на аргументи, що викладені у позові та відповіді на відзив. Відповідач позовні вимоги визнав частково, погодився на стягнення з нього аліментів на утримання доньки з інвалідністю у розмірі 1/12 частини його заробітку (доходу), посилаючись на аргументи, що викладені ним у відзиві. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами частин 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України). Суд установив, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (після зміни прізвища та ім`я - [PERSON] ), прізвище дитини « [INFO] » присвоєно за згодою батьків, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження [PERSON] , копією свідоцтва про зміну імені (а.с.5-8,12). [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, інформацією з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 30.04.2025, наданою на електронний запит суду (а.с.21, 25). Відповідно до копії Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 37/25/466/В від 09.04.2025 КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», [PERSON] , [INFO] . 01.04.2025 встановлено другу групу інвалідності (інвалідність з дитинства) до 01.04.2027 (а.с.14-17). З копії довідки про рішення ЛКК КЗОЗ ХМДКЛ № 19 (протокол № 19 від 11.07.2013) вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] є інвалідом з дитинства, перебуває на диспансерному обліку, має низку захворювань (а.с.18). Відповідно до копії довідки від 22.04.2025 КНП ХОР «Обласний психоневрологічний диспансер №3», [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, отримує амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря-психіатра КНП ХОР «ОПНД №3» з раннього дитинства по теперішній час. Страждає на психічний розлад без тенденції до покращення психічного стану. Діагноз: помірна розумова відсталість з соціальною та побутовою дезадаптацією (а.с.20). Також, сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , який є повнолітнім, та продовжує навчання у Навчально-науковому Інституті енергетичної, інформаційної та транспортної інфраструктури Харківського національного університету міського господарство імені О.М. Бекетова, термін навчання з 30.09.2023 по 30.06.2027, навчається за рахунок коштів фізичних ти юридичних осіб, що підтверджується копією довідки № 5712 від 02.10.2024. Відповідач [PERSON] 06.09.2016 уклав шлюб з [PERSON] , та в них є спільні неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб та про народження. [PERSON] та [PERSON] мають пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей, що підтверджується копією посвідчення [NUMBER] . Дружина відповідача [PERSON] 31.05.2024 звільнена зі служби в поліції. З копії виписки № 24/2509/2601 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] суд вбачає, що останній проходив лікування в стаціонарі Госпіталю МОЗ з 12.11.2024 по 25.11.2024 з приводу розладу вегетативної нервової системи з цефалічним, астенічним синдромами та дисомнією внаслідок вибухової травми, та супутніх патологій. Виписаний з поліпшенням. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мана щодо об`єкта нерухомого майна від 04.06.2025, [PERSON] на праві власності належить: двокімнатна квартира [ADDRESS] (дата державної реєстрації 19.12.2023); трикімнатна квартира [ADDRESS] (дата державної реєстрації 19.09.2017). Згідно з довідкою про доходи № 919 від 02.07.2025 Головного управління Національної поліції в Харківській області, за період з липня 2024 року по червень 2025 року відповідачу [PERSON] нарахована заробітна плата/грошове забезпечення у розмірі 801034,34 грн, матеріальна допомога у розмірі 58729,61 грн, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 29948,77 грн, загальна сума доходу за цей період становить 889712,72 грн Відповідно до довідки № 33661-2025 від 13.06.2025, [PERSON] з 23.02.2021 по теперішній час перебуває на посаді інспектора взводу 1 роти № 1 батальйону № 2 полку поліції особливого призначення Головного управління Національної поліції в Харківській області. Також, відповідачу [PERSON] на праві власності належить транспортні засоби: Toyota Prius 2014 року випуску номерний знак [NUMBER] та Toyota Land Cruiser 2004 року випуску номерний знак [NUMBER] . Положеннями частин восьмої-дев`ятої статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За загальним правилом, встановленим статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Главою 16 Розділу ІІІ СК України регламентовані підстави виникнення обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та порядок його виконання. Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Аналіз змісту зазначеної статті дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати свого повнолітнього сина (дочку) необхідні наявність трьох умов: син (дочка) є непрацездатними; син (дочка) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати сина (дочку). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Суд встановив, що повнолітня донька сторін [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю ІІ групи, потребує стороннього догляду та нагляду, проживає з матір`ю - позивачем у справі, відповідач матеріально дитині не допомагає. Матеріали справи не містять відомостей про наявність та розмір доходу позивача, про наявність в неї у праві власності майна, та як позивач зазначила, постійного доходу вона не має. Відповідач має постійний щомісячний дохід, де заробітна плата/грошове забезпечення у середньому 66752,86 грн на місяць, має у праві власності дві квартири в м. Харкові, два автомобіля, та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей. Належних і достатніх доказів на підтвердження погіршення стану свого здоров`я, несення витрат у зв`язку з лікуванням на теперішній час, відповідач не надав та матеріали справи таких доказів не містять. Відповідач, який є працездатним, офіційно працює та отримує заробітну плату, має можливість та згоден надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, проте не згоден на стягнення з нього аліментів у заявленому позивачем розмірі. Суд враховує, що відповідач має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, проте батьки обидва зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а дружина відповідача є працездатною особою, проте на працює. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яким є 29.04.2025. З огляду на викладене, виходячи з принципу справедливості та розумності, враховуючи категорію справи, а саме стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної доньки сторін, яка є особою з інвалідністю, не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей в рівній мірі, фінансові можливості платника аліментів, який працює у поліції (має підвищене грошове забезпечення порівняно з іншими професіями під час воєнного стану), а також те, що не тільки батько, а й мати повинна утримувати дитину, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів в розмірі 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно у період непрацездатності доньки сторін, починаючи з дати подання позову та до 01.04.2027. Суд зауважує, що згідно з ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: partial