Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

17 березня 2025 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, якою просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість у сумі 363611,40 грн, з яких: 190000,00 грн. - за кредитом; 173611,40 грн. - по відсотках. Також позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Сенс Банк» судові витрати: 4363,34 грн сплаченого судового збору та 29143,49 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Матеріали позовної заяви сформовані в системі «Електронний суд» та підписані представником позивача адвокатом Полетаєвою Тетяною Юріївною, яка діє на підставі довіреності Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 березя 2025 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «Сенс Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання, призначене на 23 липня 2025 року, учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Представник позивача АТ «Сенс Банк» подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідач [PERSON] у судове засідання, призначене на 23 липня 2025 року, не з`явився, у додаткових поясненнях від 21 липня 2025 року поданих ним через систему «Електроний суд» причиною неявки вказав відсутність у нього можливості брати участь у судовому засіданні особисто, оскільки знаходиться за кордоном у зв`язку з евакуацією з країни через військову агресію рф, просить суд врахувати його об`єктивну відсутність та дозволити участь в режимі відеоконференції або відкласти розгляд справи до його повернення. Відповідно до\~статті 7\~Закону України «Про судоустрій і статуссуддів»\~від 02 червня 2016року №1402-VIII кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України. \~ \~ \~ \~Участь учасника справи в судовому засіданні в режимі відеоконференції врегульовано статтею 212 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Відповідно ч. 2 ст. 212 ЦПК України учасник справи,\~його представникподає\~заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду не пізніше\~ніж за\~п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. Проте відповідачем не було подано окремої заяви про участь у судовому засіданні, призначеному на 23 липня 2025 року, в режимі відеоконференції в порядку та з дотриманням вимог статті 212 ЦПК України, а виїзд відповідача за кордон не є підставою відкладення розгляду справи до його повернення в Україну. Крім того, у своєму відзиві від 03 квітня 2025 року, відповідач просить суд призупинити провадження у справі до завершення воєнного стану або до його повернення в Україну. Відповідно до\~ст.\~251\~ЦПК України\~суд зобов`язаний\~зупинити провадження\~у справі\~у разі: 1)\~смерті або\~оголошення фізичної\~особи померлою,\~яка була\~стороною у\~справі,\~якщо спірні\~правовідносини допускають\~правонаступництво; 2)\~перебування сторони\~або третьої\~особи,\~яка заявляє\~самостійні вимоги\~щодо предмета\~спору,\~у складі\~Збройних Сил\~України або\~інших утворених\~відповідно до\~закону військових\~формувань,\~що переведені\~на воєнний\~стан або\~залучені до\~проведення антитерористичної\~операції; 3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених\~статтею 63\~цього Кодексу; 4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення подружжя, крім випадків, передбачених\~частиною другою\~статті 111\~Сімейного кодексу\~України; 4-1)\~звернення обох\~сторін з\~клопотанням про\~зупинення провадження\~у справі\~у зв`язку\~з проведенням\~медіації; 5)\~прийняття рішення\~про врегулювання\~спору за\~участю судді; 6) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Статтею 252\~ЦПК України\~передбачене право\~суду зупинити\~провадження у\~справі у\~випадках:\~1)\~перебування учасника\~справи на\~альтернативній (невійськовій)\~службі не\~за місцем\~проживання або\~на строковій\~військовій службі; 2)\~захворювання учасника\~справи,\~підтвердженого медичною\~довідкою,\~що виключає\~можливість явки\~до суду\~протягом тривалого\~часу; 3)\~перебування учасника\~справи у\~довгостроковому службовому\~відрядженні; 4)\~розшуку відповідача\~в разі\~неможливості розгляду\~справи за\~його відсутності; 5)\~призначення судом\~експертизи; 6) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому\~статтею 87\~цього Кодексу; 8)\~звернення із\~судовим дорученням\~про надання\~правової допомоги,\~вручення виклику\~до суду\~чи інших\~документів до\~іноземного суду\~або іншого\~компетентного органу\~іноземної держави; 9)\~прийняття ухвали\~про тимчасове\~вилучення доказів\~державним виконавцем\~для дослідження\~судом; 10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. Таким чином, процесуальний закон не передбачає введення воєнного стану та перебування учасника справи за межами України як підставу зупинення провадження у справі, а відтак вказані посилання відповідача є безпідставними та не підлягають задоволенню. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визначають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. Відповідач, зі свого боку, зобов`язаний довести обставини, посилаючись на які він заперечує проти позову. Згідно позиції Верхового Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2003 року «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Статтями 78, 81 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 14 лютого 2022 року [PERSON] уклав з АТ «Альфа Банк» кредитний договір, що підтверджується офертою на укладання угоди про надання кредиту № 501432200, акцептом пропозиції на укладання угоди про надання кредиту № 501432200, додатком № 1 «Графік платежів та розрахунок сукупності вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, паспортом споживчого кредиту, із наступними основними умовами: тип кредиту - «Кредит готівкою», сума кредиту 190000,00 грн; процентна ставка 35 % річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 30 місяців; дата повернення кредиту 14.08.2024 року; порядок повернення кредиту графік платежів: до 14 числа кожного місяця у розмірі мінімального щомісячного платежу 9589,54 грн; для повернення заборгованості за Угодою визначено використовувати рахунок [NUMBER] , відкритий у банку. Банк належним чином виконав свій обов?язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник кредит отримав, що підтверджується меморіальним ордером та виписками по рахунках. Позичальник своїх зобов?язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за Кредитним договором, яка становить 363611,40 грн. (триста шістдесят три тисячі шістсот одинадцять гривень сорок копійок), з яких: за кредитом: 190000,00 грн (сто дев`яносто тисяч гривень) 00 коп., по відсотках: 173611,40 грн (сто сімдесят три тисячі шістсот одинадцять гривень) 40 коп. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів Акціонерного товариства "Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», 30 листопада 2022 року найменування Акціонерного товариства "Альфа-Банк" змінено на Акціонерне товариство "Сенс Банк".\~ Існування відповідних правовідносин між [PERSON] та АТ «Сенс Банк» підтверджується також поданим відповідачем разом з додатковими поясненнями через систему «Електронний суд» клопотанням від 21 липня 2025 року, яким просить суд долучити до матеріалів справи копії електронного листування з представником, як зазначає відповідач, саме АТ «Сенс Банк». У відповідності до\~статті 6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша\~статті 627 ЦК України). За змістом статей\~626,\~628ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК Українивстановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга\~статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як встановлено судовим розглядом, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. ст.\~509,\~526,\~1054\~ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Статтею 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599\~ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування кредитними коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Одними із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11\~Закону України\~від 12\~травня 1991\~року №\~1023-XII\~«Про захист\~прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у Рішенні від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42\~Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема, у договорах про надання споживчого кредиту. Щодо посилання відповідача на ст. 617 ЦК України та на існування форс-мажорних обставин у зв`язку з тим, що після укладення кредитного договору та масштабною збройною агресією рф був змушений виїхати з України разом з сім`єю, включаючи неповнолітніх дітей, та повністю припинити підприємницьку діяльність, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України \~Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК передбачено, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 501432200 від 14 лютого 2022 року у сумі 363611,40 грн, з яких: 190000,00 грн. - за кредитом; 173611,40 грн. - по відсотках, проте банк не заявляв у даному позові вимогу про стягнення з позичальника неустойки за прострочення виконання зобов`язань та нарахувань за ст. 625 ЦК України за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Так, вимоги банку стосуються стягнення з відповідача як з позичальника безпосередньо наданих кредитних коштів та процентів за користування цими коштами, а наявність або відсутність форс-мажорних обстави не входить до предмета спору у цій справі, оскільки позивачем не заявлено позовні вимоги щодо відповідальності позичальника. З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на те, що відповідачем не спростовано наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором № 501432200 від 14 лютого 2022 року в розмірі 363611,40 грн. підлягає задоволенню. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 4363,34 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 784864 від 07 березня 2025 року. Також,\~позивач просить\~стягнути витрати\~на професійну\~правову допомогу\~у розмірі 29143,49 грн. В обґрунтування розміру понесених позивачем у цій справі витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 29143,49 грн. до матеріалів справи надано копії таких документів: довіреності № 023786/25 від 03 лютого 2025 року на уповноваження АТ «Сенс Банк» адвоката Полетаєву Тетяну Юріївну представляти його інтереси на підставі договору про надання правової допомоги № 1006 від 28 січня 2025 року; договору про надання послуг № 1006 від 28 січня 2025 року, укладеного між АТ «Сенс Банк» та АО «СмартЛекс» в особі керуючого Лойфера А.Е., відповідно до якого винагорода виконавця (гонорар) становить\~за підготовку і подання позовної заяви до суду\~375,00 грн, за отримання рішення суду\~225,00 грн, комісійна винагорода від стягнутих коштів на користь замовника\~7,85%. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Частинами 1 та 2\~ст.141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. \~ \~ \~ \~Частиною восьмоюстатті 141ЦПКУкраїни\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). \~ \~ \~ \~Згідно з положеннями частин першої-четвертої\~статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. \~ \~ \~ \~За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. \~ \~ \~ \~Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. \~ \~ \~ \~У постанові від 14 листопада 2024 року у справі № 161/629/23 Верховний Суд зробив висновок про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. \~ \~ \~ \~Суд зауважує, що суду не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Полетаєвою Т.Ю., та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги, розрахунку таких витрат. \~ \~ \~ \~Також, витрати за отримання рішення суду у розмірі 225,00 грн заявлені на майбутнє, до ухвалення судового рішення по справі та набрання ним законної сили. \~ \~ \~ \~Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що адвокат Полетаєва\~Т.Ю. здійснює свою діяльність в Адвокатському об`єднанні «СмартЛекс», з яким позивач уклав договір про надання правової допомоги №\~1006 від 28 січня 2025 року. \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, а також відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, суд відмовляє у задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та у зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 4363,34 грн., а у задоволенні витрат на професійну правничу допомогу відмовляє у повному обсязі у зв`язку з недоведеністю.

Outcome: approved