Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Шаповалов М.С., звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача неповернуту суму позики у розмірі 105000,00 доларів США. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей (безпроцентна цільова) та надано боргову розписку, у відповідності до якого позивач передав відповідачу грошову позику в розмірі 105000 доларів США зі строком повернення на два роки, тобто до 21 липня 2023 року. Підтвердженням передачі коштів є укладення договору позики грошей (безпроцентна цільова), що підтверджується борговою розпискою відповідача від 21 липня 2021 року, що відповідає вимогам п. 2 ст. 1047 ЦК України. Розписка на яку посилається позивач, як на доказ своїх вимог, підписана позичальником (відповідачем), що відповідає вимогам цивільного законодавства. Грошові кошти у розмірі 105000,00 доларів США були передані 21 липня 2021 року, у момент підписання боргової розписки. Строк повернення у договорі позики грошей (безпроцентна цільова) та борговій розписці визначений на два роки до 21 липня 2023 року включно. На момент звернення з позовом до суду сума позики, зі сторони відповідача повернута не була. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем на 27.02.2025 року складає 105000,00 доларів США. Ухвалою судді від 16.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням по справі підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 14.05.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явились. Про час та місце його проведення повідомлялись у встановленому порядку. Від представника позивача до суду подано заяву, в якій просить розгляд справи провести у його відсутність. Додатково зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Причини неявки відповідача у судове засідання суду невідомі. Жодних клопотань від нього до суду не надходило. Суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 21 липня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошей (безпроцентна цільова) та надано боргову розписку, у відповідності до якого [PERSON] передав [PERSON] грошову позику в розмірі 105000 доларів США (сто п`ять тисяч доларів США 00 центів) зі строком повернення на два роки, тобто до 21 липня 2023 року, що підтверджується борговою розпискою відповідача від 21 липня 2021 року (а.с. 32, 32 на звороті). У вказаний у розписці строк відповідач грошові кошти позивачу не повернув. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Крім того, ч. 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Відповідно до статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду доказів на спростування факту порушення ним зобов`язань, передбачених умовами укладеного договору позики грошей від 21.07.2021 року, а тому заборгованість за вказаним договором в сумі 105000 дол. США підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України. За правилами ч. 1, 2 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`ятнадцяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що 25.02.2025 року між позивачем та адвокатом Шаповаловим М.С. укладено договір про надання правових послуг (професійної правничої допомоги). На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано акт виконаних робіт від 27.02.2025 року, свідоцтво, ордер та копію квитанції до прибуткового касового ордера №04/25 від 25.02.2025 року, відповідно до якої адвокатом Шаповаловим М.С. від [PERSON] за надані послуги прийнято 15000 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи наведене, сума витрат на професійну правничу допомогу, яку поніс позивач та яка підтверджена належними доказами, підлягає стягненню з відповідача в розмірі 15000 грн.

Outcome: approved