Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

У травні 2023 року представник позивача [PERSON] адвокат Цибульська Олена Василівна звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 12 липня 2008 року між нею та Відповідачем було укладено шлюб про що зроблено запис №308 Центрально-міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від шлюбу дітей не мають. За час шлюбу Позивач та Відповідач придбали спільно нерухоме майно. Так, як зазначає представник позивача, за відповідачем закріплено наступне майно: Земельна ділянка площею 0,0543га, реєстраційний номер 2198677232224, кадастровий номер 3222484000:02:002:6046, цільова призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., (Києво-Святошинський) с. Крюківщина, право власності зареєстровано 30.10.2020 р. на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 4879, виданий 30.10.2020, видавник: Герасимів Ю.В., приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області; 1/2 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , загальна площа: 60,6 кв.м., житлова площа: 23,2 кв.м., що розташоване на земельній ділянці площею 4\~425,0 кв.м., кадастровий номер: 3521982500:51:000:0075, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №074411, номер запису 260 в книзі 1, підстава виникнення права власності: договір дарування, 1227, від 23.07.2011 року, видавник приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Мазепа Н.М. Водночас, за позивачем закріплено наступне майно: 1/2 домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , загальна площа: 60,6 кв.м., житлова площа: 23,2 кв.м., що розташоване на земельній ділянці площею 4\~425,0 кв.м., кадастровий номер: 3521982500:51:000:0075, державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №074411, номер запису 260 в книзі 1, підстава виникнення права власності: договір дарування, 1227, від 23.07.2011 року, видавник приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Мазепа Н.М.; Автомобіль RENAULT, 2020 року випуску, колір сірий, державні номери [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 19.08.2021 року. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2023 року у справі №210/60/23, шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 13 травня 2023 року. З приводу автомобіля, представник позивача зазначає, що 20 серпня 2021 року між Позивачем та АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» було укладено комплексний договір №1/4167998 щодо надання АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» Позивачу грошових коштів в розмірі 440\~261,42 гривень на купівлю транспортного засобу для особистого користування. З них: 423\~369,00 гривень на купівлю транспортного засобу для особистого користування та 16\~892,42 гривень на сплату страхової премії за договором добровільного страхування життя та/або від нещасних випадків та/або здоров`я на випадок хвороби Позичальника (Позивача). 20 серпня 2021 року Позивачем було перераховано грошові кошти в розмірі 423\~369,00 гривень на рахунок ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» за оплату автомобіля згідно договору купівлі-продажу №PEH 2107055-К від 05 липня 2021 року, що підтверджується платіжним дорученням від 20 серпня 2021 року. З моменту укладення вищезазначеного договору і до цього часу Позивач особисто, з заробітної плати, сплачує кредит наданий АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», що підтверджується виписками про нарахування та виплату заробітної плати та виписками на відрахування коштів на погашення кредиту за придбаний Позивачем автомобіль RENAULT, 2020 року випуску. Крім того, в період придбання вищезазначеної земельної ділянки в с. Крюківщина Бучанського р-ну, Київської області та автомобіля RENAULT, 2020 року випуску позивач мала стабільний заробіток, що в рази перевищує мінімальну заробітну плату, що підтверджується відповідними довідками, долученими до позовної заяви. На підставі викладеного, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, представник позивача просила суд: - визнати за [PERSON] , в порядку поділу майна, 1/1 права власності на автомобіль RENAULT, 2020 року випуску, колір сірий, державні номери [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 19.08.2021 року вартістю 423\~369,00 гривень; - визнати за [PERSON] в порядку поділу майна право власності на 1/1 частину земельної ділянка площею 0,0543га, реєстраційний номер 2198677232224, кадастровий номер 3222484000:02:002:6046, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., (Києво-Святошинський) с. Крюківщина, право власності зареєстровано 30.10.2020 р. на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 4879, виданий 30.10.2020, видавник: Герасимів Ю.В., приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області загальною вартістю 790\~600,00 гривень; - компенсувати [PERSON] частину вартості земельної ділянки площею 0,0543га, реєстраційний номер 2198677232224, кадастровий номер 3222484000:02:002:6046, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., (Києво-Святошинський) с. Крюківщина, право власності зареєстровано 30.10.2020 р. на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 4879, виданий 30.10.2020, видавник: Герасимів Ю.В., приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області в розмірі 395\~300,00 гривень протягом трьох років з моменту вступу рішення в законну силу; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на сплату судового збору в розмірі 12\~139,70 гривень та 5\~000,00 гривень витрат на оплату адвокатських послуг. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 13 червня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 14 вересня 2023 року представником позивача [PERSON] адвокатом Цибульською Оленою Василівною подано заяву про зміну предмету позову та уточнено позовні вимоги. У судовому засіданні 19 вересня 2023 року відповідач [PERSON] не заперечував проти залишення автомобіля RENAULT, 2020 року випуску, державний номер [NUMBER] , за Позивачем без компенсації його вартості. Крім того, не заперечував проти грошової компенсації вартості 1/2 земельної ділянки площею 0,0543 га з кадастровим номером 3222484000:02:002:6046, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., (Києво-Святошинський) с. Крюківщина та залишення права власності за Позивачем. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 17 жовтня 2023 року позовну заяву з матеріалами справи передано за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Дубас Т.В. від 04 грудня 2023 року прийнято до провадження цивільну справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Распутної Н.О. щодо повторного автоматичного розподілу справи від 20 серпня 2024 року та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 20 серпня 2024 року, який проведений відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, дану справу передано для розгляду судді Фінагеєвій І.О. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 серпня 2024 року прийнято до провадження цивільну справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 січня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Будь-яких заяв, клопотань станом на дату винесення рішення суду не надано. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за №\~761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Згідно з ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що з 12 липня 2008 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Центрально-Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис від 12 липня 2008 року №\~308. Після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] ». Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 12 квітня 2023 року у справі №210/60/23, шлюб між сторонами було розірвано. Рішення набрало законної сили 13 травня 2023 року. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №\~327976733 від 04 квітня 2023 року: земельна ділянка площею 0,0543 га з кадастровим номером 3222484000:02:002:6046, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належить на праві власності [PERSON] , право власності зареєстровано 30 жовтня 2020 року на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 4879, виданий 30.10.2020, видавник: Герасимів Ю.В., приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області; домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , загальною площею: 60,6 кв.м., житловою площею: 23,2 кв.м., що розташоване на земельній ділянці площею 4\~425,0 кв.м., з кадастровим номером: 3521982500:51:000:0075, належить на праві спільної часткової власності [PERSON] (1/2 частка) та [PERSON] (1/2 частка), державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №074411, підстава виникнення права власності: договір дарування, 1227, від 23 липня 2011 року, видавник приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Мазепа Н.М.. Відповідно до Комплексного договору №\~1/2167998 (кредиту та застави) від 20 серпня 2021 року, укладеного між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та [PERSON] , останній було надано кредит у загальному розмірі 440\~261,42 грн., з яких: 423\~369,00 грн. на купівлю транспортного засобу для особистого користування та 16\~892,42 грн. на сплату страхової премії за договором добровільного страхування життя та/або від нещасних випадків та/або здоров`я на випадок хвороби Позичальника. 20 серпня 2021 року [PERSON] було перераховано грошові кошти в розмірі 423\~369,00 грн. на рахунок ТОВ «Автомобільний центр Голосіївський» за оплату автомобіля згідно договору купівлі-продажу №PEH 2107055-К від 05 липня 2021 року, що підтверджується платіжним дорученням від 20 серпня 2021 року. [PERSON] має стабільний дохід, що підтверджується довідкою про доходи №13 від 04 квітня 2023 року від АТ «Укртрансгаз», філія «Управління «Укргазтехзв`язок» за період з червня 2019 року по серпень 2019 року; довідкою про доходи №9-253-177 від 06 квітня 2023 року від АТ «Укртрансгаз» в період з серпня 2019 року по лютий 2020 року та довідкою №9-53 від ТОВ «Нафтогаз Цифрові Технології» в період з лютого 2020 року по лютий 2023 рік. Згідно виписки по рахунку [PERSON] , відкритого в АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», позивачем було погашено кредитну заборгованість. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , [PERSON] є власником транспортного засобу RENAULT, 2020 року випуску, державний номер [NUMBER] . Як вбачається з довідки суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «ЛЕКС СТАТУС» станом на 10 квітня 2023 року ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0543 га, реєстраційний номер 2198677232224, кадастровий номер 3222484000:02:002:6046, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бучанський р-н., (Києво-Святошинський) с. Крюківщина, становить 790\~600,00 гривень. Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовий режим спільної сумісної власності подружжя визначається нормами Сімейного кодексу України. Так, за правилами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1-3 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Враховуючи зазначені приписи закону суд дійшов висновку, що земельна ділянка площею 0,0543 га з кадастровим номером 3222484000:02:002:6046 та транспортний засіб RENAULT, 2020 року випуску, державний номер [NUMBER] були набуті сторонами під час перебування у шлюбі, а тому є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , загальна площа: 60,6 кв.м., житлова площа: 23,2 кв.м., що розташоване на земельній ділянці площею 4 425,0 кв.м., кадастровий номер: 3521982500:51:000:0075, на підставі договору дарування 1227, від 23.07.2011 року, видавник приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Мазепа Н.М., було зареєстровано за [PERSON] (1/2 частка) та за [PERSON] (1/2 частка), вказане майно, згідно з положеннями чинного законодавства є особистою приватною власністю кожного зі сторін. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ані дружина, ані чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України. Суд враховує, що відповідач відзив на позовну заяву не подавав, своїх заперечень по суті спору не висловлював, будь-яких доказів суду не надав. Один із подружжя, який хоче припинити не право власності іншого з подружжя у спільному майні, а своє право на частку в майні, має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, припинення його права власності на спірне майно. При цьому задоволення позовної вимоги про визнання за відповідачем права власності на спільне майно та стягнення нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності не передбачає обов`язкове внесення на депозит суду суми компенсації (Постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду, у справі 760/789/19 від 09 червня 2021 року). Враховуючи викладене, виходячи із засад розумності, справедливості і пропорційності, зважаючи на те, що відповідач не заперечував проти залишення автомобіля позивачу, а також не заперечував проти грошової компенсації вартості 1/2 земельної ділянки із залишенням права власності за позивачем, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Щодо витрат, пов`язаних із розглядом справи на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з частинами 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Положення ч. 5 ст. 137 ЦПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Від відповідача клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та заперечень стосовно неспівмірності заявлених відповідачем витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із судовим розглядом справи, не надходило. Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст.137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача адвокатом Цибульською Оленою Василівною на підтвердження надання правничої допомоги надано копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги Серії АІ №\~1377578, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії КС №\~5622/10, копію договору про надання правової допомоги №\~2903-1/2023 від 29 березня 2023 року між адвокатом Цибульською Оленою Василівною та [PERSON] , акт приймання передачі послуг від 28 квітня 2023 року за договором про надання правової допомоги №\~2903-1/2023 від 29 березня 2023 року та квитанцію №\~73ЕР-К6Х6-РС92-Х842 від 27 квітня 2023 року на суму 5\~000,00 грн. Таким чином, є документально підтвердженими витрати на правничу допомогу у розмірі 5\~000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 12\~139,70 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved