Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

19.05.2023 року представник позивача Приватного акціонерного\~товариства «Страхова\~компанія «Українська\~страхова група»\~ - Сечко С.В. звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 07.08.2021 року у м. Боярка по вул. Хрещатик 83 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , та автомобіля «PORSCHE» державний реєстраційний номер [NUMBER] . В наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.09.2021 року у справі про адміністративне правопорушення № 369/11271/21 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУПАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. На момент дорожньо-транспортної пригоди, майнові інтереси власника автомобіля «PORSCHE» державний реєстраційний номер [NUMBER] були застраховані в ПРАТ «СК «Українська страхова група» договором добровільного страхування транспортних засобів № 28-0102-20-00351 від 28.08.2020 року, згідно умов якого, позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля «PORSCHE» державний реєстраційний номер [NUMBER] в наслідок його пошкодження. Власник автомобіля «PORSCHE» державний реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до ПРАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Дана заява була розглянута, пошкодження автомобіля «PORSCHE» державний реєстраційний номер [NUMBER] визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, на підставі: - Акту огляду транспортного засобу від 09.08.2021 року; - Рахунку № 1075991 від 11.08.2021 року; - Страхового акту № ДККА 77076 від 20.08.2021 року; - Рахунку № 1077372 від 15.09.2021 року; - Страхового акту № ДККА-77076/1 від 23.09.2021 року; - Ремонтної калькуляції № ДККА 77076 від 20.06.2021 року; ПРАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ТОВ «ВІНЕР АВТОМІР» в розмірі 160330 грн 26 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 22294 від 20.08.2021 року на суму 129849 грн 29 коп. та № 25639 від 27.09.2021 року на суму 30480 грн 97 коп. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ТЗДВ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204395719 з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну потерпілого 130000 грн, безумовна франшиза 1500 грн, у зв`язку з чим ТЗДВ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» здійснило виплату страхового відшкодування за полісом № 204395719 на користь ПРАТ «СК «Українська страхова група» (з урахуванням знижки передбаченої угодою про здійснення страхового відшкодування від 15.06.2022 року) в розмірі 102679 грн 43 коп.) грн, що підтверджується платіжним дорученням № 29299 від 29.06.2022 року. Ліміт цивільно-правової відповідальності за шкоду завдану майну Потерпілому відповідно до умов полісу 204395719 становить 130 000,00 грн., а сума франшизи становить 1500 грн. На підставі\~зазначеного представник\~позивача Приватного\~акціонерного товариства\~«Страхова компанія\~«Українська страхова\~група» - Сечко С.В. просив суд: Стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ), на користь Позивача -Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», код ЄДРПОУ 30859524, 03038, M. Київ, вул. Федорова Івана 32, Літ. А, п/р [NUMBER] в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 31980 грн. 97 коп. та витрати сплаченого судового збору 2684 грн 00 коп. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.06.2023 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У встановлений законом строк сторони заперечень щодо такого порядку не заявили. 08.08.2023 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Масленнікової Тетяни Миколаївни до суду надійшов відзив, у якому сторона відповідача зазначила наступне. Дійсно, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.09.2021 року [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, за ст. 124 КУпАП, що не заперечується відповідачем. Як вбачається з матеріалів справи, а саме у відповідності до заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 07 серпня 2021 року, було пошкоджено бампер задній, молдінг бампера заднього, фара прот. задня, попередній розмір збитків 80 000,00 гривень. Крім того, в акті огляду пошкодженого транспортного засобу від 09 серпня 2021 року, який належить потерпілому, позивачем встановлені наступні пошкодження: бампер задній, молдінг бампера, фара прот.задня. Також, матеріали справи місять розрахунок №1075991 від 11 серпня 2021 року зроблений ТОВ «Віннер Автомір» згідно, якого вартість ремонтних робіт складає 129 849,29 гривень. Відповідач не погоджується з розрахованою сумою, відповідачу не повідомляли про розмір збитків. Також вважає, що матеріали справи не містять доказів ремонту пошкодженого автомобіля, жодного акту виконаних робіт матеріали справи не містять. На думку сторони відповідача матеріали справи не містять висновку експертного автотоварознавчого дослідження про розмір шкоди, калькуляції вартості ремонту автомобіля, актів за виконаний відновлювальний ремонт, та інших підтверджуючих документів, відповідно яких можливо було б встановити дійсний розмір збитків, з урахуванням вимог законодавства. Враховуючи, що автомобіль «Porsche», державний номерний знак [NUMBER] , 2017 року, тобто, обов`язковою умовою відшкодування збитків, має бути враховано урахування зносу автомобіля, а не просто розрахунок заміни нових запчастин, як це було зроблено потерпілим. На підставі зазначеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. 21.08.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якому сторона позивача зазначила наступне. Доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП, є платіжні доручення та рахунки на сплату послуг з ремонту пошкодженого транспортного засобу, а звіт про оцінку автомобіля є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення. При цьому, в силу ч. 4. ст. 236 ГПК України слід враховати аналогічну правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17. Крім того, Верховним Судом України у листі «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» від 19.07.2011 роз`яснено, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи, або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Отже наявні в матеріалах справи рахунки № 1075991 від 11.08.2021 року та № 1077372 від 15.09.2021 року з підтвердженням їх оплати, і є належним підтвердженням фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту. На підставі зазначеного представник позивача просив позовні вимоги задовольнити повному обсязі. Представник позивача у позовній заяві просив суд розгляд справи проводити без участі представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група». Відповідач скористався правом на надання відзиву. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи в силу ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно із частинами 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено,\~що відповідно\~до постанови\~Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~від 06.09.2021\~року водій [PERSON] , 07\~серпня 2021\~року о\~13:00\~год.,\~керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», днз\~ [NUMBER] , по вул. Хрещатик, 83 в м. Боярка Фастівського (Києво-Святошинського) району Київської області, не обрав безпечної швидкості руху транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «Porsche», днз\~ [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який зупинився попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.\~124 КУпАП, тобто порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою ухвалено [PERSON] , [INFO] , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.\~124 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №\~150005 від 07 серпня 2021 року) та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850\~(вісімсот п`ятдесят) грн в дохід держави. На момент дорожньо-транспортної пригоди, майнові інтереси власника автомобіля «PORSCHE» державний реєстраційний номер [NUMBER] були застраховані в ПРАТ «СК «Українська страхова група» договором добровільного страхування транспортних засобів № 28-0102-20-00351 від 28.08.2020 року, згідно умов якого, позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди завданої власнику автомобіля «PORSCHE» державний реєстраційний номер [NUMBER] в наслідок його пошкодження. Власник автомобіля «PORSCHE» державний реєстраційний номер [NUMBER] звернувся до ПРАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Дана заява була розглянута, пошкодження автомобіля «PORSCHE» державний реєстраційний номер [NUMBER] визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, на підставі: -Акту огляду транспортного засобу від 09.08.2021 року; -Рахунку № 1075991 від 11.08.2021 року; -Страхового акту № ДККА 77076 від 20.08.2021 року; - Рахунку № 1077372 від 15.09.2021 року; - Страхового акту № ДККА-77076/1 від 23.09.2021 року; - Ремонтної калькуляції № ДККА 77076 від 20.06.2021 року; ПРАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок СТО ТОВ «ВІНЕР АВТОМІР» в розмірі 160 330 грн 26 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 22294 від 20.08.2021 року на суму 129849 грн 29 коп. та № 25639 від 27.09.2021 року на суму 30480 грн 97 коп. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ТЗДВ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204395719 з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну потерпілого 130\~000,00 грн, безумовна франшиза 1500,00 грн, у зв`язку з чим ТЗДВ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» здійснило виплату страхового відшкодування за полісом № 204395719 на користь ПРАТ «СК «Українська страхова група» (з урахуванням знижки передбаченої угодою про здійснення страхового відшкодування від 15.06.2022 року) в розмірі 102 679 грн 43 коп.), що підтверджується платіжним дорученням № 29299 від 29.06.2022 року. Ліміт цивільно-правової відповідальності за шкоду завдану майну Потерпілому відповідно до умов полісу 204395719 становить 130 000,00 грн., а сума франшизи становить 1500 грн. Отже відповідач повинен здійснити відшкодування Позивачу завданих збитків, що перевищує ліміт Полісу, а саме: 129 849 грн 29 коп. (сума сплачена по страховому акту ДККА - 77076 від 20.08.2021 року) -128 349 грн 29 коп. (сума відшкодування за полісом 204395719 з урахування 1500 франшизи) + 30 480 грн 97 коп. (сума сплачена за страховим актом ДККА 77076/1 від 23.09.2021 року) = 31 980 грн. 97 коп. Відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. У ст.. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У ст. 1.6 вищевказаного Закону власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власники або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Таким чином суд вважає, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують вимоги про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в розмірі 31 980,97\~грн. Так, наявні в матеріалах справи рахунки № 1075991 від 11.08.2021 року та № 1077372 від 15.09.2021 року з підтвердженням їх оплати, є належним підтвердженням фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування за договором страхування наземного транспорту Правовідносини у відповідності до вимог ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводяться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту, що складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, визначеній страховиком. Пунктом 11.3 договору добровільного страхування транспортних засобів № 28-0102-20 00351 від 28.08.2020 року передбачено, що виплата страхового відшкодування за даним договором здійснюється без врахування коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована в ТЗДВ «АЛЬФА - СТРАХУВАННЯ» полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 204395719 з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну потерпілого 130000 грн, безумовна франшиза 1500 грн, у зв`язку з чим ТЗДВ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» здійснило виплату страхового відшкодування за полісом № 204395719 на користь ПРАТ «СК «Українська страхова група» (з урахуванням знижки передбаченої угодою про здійснення страхового відшкодування від 15.06.2022 року) в розмірі 102679 грн 43 коп.) грн, що підтверджується платіжним дорученням № 29299 від 29.06.2022 року. Ліміт цивільно-правової відповідальності за шкоду завдану майну Потерпілому відповідно до умов полісу 204395719 становить 130 000,00 грн, а сума франшизи становить 1500 грн. Отже, статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, Відповідач повинен здійснити відшкодування Позивачу завданих збитків, що перевищує ліміт Полісу, а саме: 129849 грн 29 коп. (сума сплачена по страховому акту ДККА - 77076 від 20.08.2021 року) -128349 грн 29 коп. (сума відшкодування за полісом 204395719 з урахування 1500 франшизи) + 30480 грн 97 коп. (сума сплачена за страховим актом ДККА 77076/1 від 23.09.2021 року) = 31980 грн. 97 коп. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову. У відповідності до приписів ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами с будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На спростування розміру сплаченого страхового відшкодування відповідачем не надано жодного допустимого доказу в розумінні ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2684,00 грн підлягають задоволенню. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved