Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини звернулась [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що з 15.12.2017 вона з відповідачем перебуває в шлюбі, в якому у них [INFO] народилася дочка [PERSON] . Вказує, що дочка проживає разом з нею, а відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги в добровільному порядку в достатній мірі не надає, його допомога має нерегулярний характер та не відповідає у повній мірі потребам дитини. Зазначає, що відповідач працює неофіційно, надаючи послуги з будівельних та ремонтних робіт, має задовільний стан здоров`я та інших утриманців не має. Посилаючись на те, що [PERSON] , будучи працездатним, ухиляється від належного утримання дочки, зважаючи на та, що він офіційного доходу не має, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4500 грн. щомісячно. Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 01.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позовну заяву. Відповідач скористався правом подати відзив на позовну заяву. У поданому відзиві [PERSON] позов визнав частково, зазначивши про те, що він не є власником нерухомого майна, а тому змушений винаймати житло для свого проживання, офіційно не працевлаштований, має мінливий дохід, однак не заперечує факту необхідності утримання дитини, а тому вважає за потрібне стягнення з нього аліментів на утримання дочки у розмірі 3500 грн. щомісячно. Вимоги ст.264\~ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав та доводів, наведених у ньому. Зазначила, що її довірителька та відповідач з 15.12.2017 перебувають у шлюбі, однак у зв`язку з погіршенням їхніх відносин на даний час в провадженні Острозького районного суду Рівненської області перебуває справа про розірвання шлюбу. Вказує, що [INFO] у позивачки та відповідача народилася дочка [PERSON] , яка на даний час проживає разом з позивачкою, а відповідач, проживаючи окремо від них, матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку в достатній мірі не надає, його допомога має нерегулярний характер та не відповідає у повній мірі потребам дитини. Зазначає, що відповідач працює неофіційно, надаючи послуги з будівельних та ремонтних робіт, має задовільний стан здоров`я та інших утриманців не має. Вказуючи на те, що [PERSON] , будучи працездатним, ухиляється від належного утримання дочки, зважаючи на та, що його дохід носить мінливий характер, просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання його дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 4500 грн. щомісячно. Представник відповідача в судовому засіданні вказала, що її довіритель [PERSON] позов визнає частково та не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі 3500 грн. Пояснила, що у власності [PERSON] нерухомого майна немає, а тому він змушений винаймати житло для свого проживання, що потребує коштів для оплати оренди житла. Вказала, що спеціальність за професією довірителя їй не відома, офіційно він не працевлаштований, має мінливий дохід, надаючи послуги з ремонту автомобілів, однак не заперечує факту необхідності утримання ним дитини. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках. У відповідності до ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів. В судовому засіданні встановлено, що на даний час дочка сторін у справі проживає з позивачкою. Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з вимогами ст.141\~СК\~України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 \~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.5, 6\~ст.81 ЦПК України,\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року. Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 3196 гривні. Отже, мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком до 18 років, якою є дочка сторін у справі становить 3196 грн. Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму на дитину, а також беручи до уваги, що на даний час позивачка працює помічником вихователя Новомалинської гімназії та її заробітна плата є єдиним джерелом доходу, а тому вона самостійно не може забезпечити належні умови для малолітньої доньки, відповідач належним чином свою дочку не забезпечує, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із [PERSON] на утримання дитини в розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В судовому засіданні встановлено, що будучи батьком малолітньої [PERSON] відповідач її належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він належним чином займається утриманням дитини не надав. Оскільки загальний розмір утримання дочки від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в утриманні дитини. Оскільки відповідач, будучи батьком [PERSON] на даний час її належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти. Вирішуючи питання\~про розмір\~аліментів,\~які необхідно\~стягувати на\~утримання дитини,\~суд виходить\~з того,\~що відповідачем\~не надано\~жодного доказу\~того,\~що він\~надає утримання\~дитині та з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дитину. Окрім того,\~судом береться\~до уваги\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини\~та сторін,\~а також\~відсутність у\~сторін інших\~утриманців, а також те, що відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про розмір аліментів на утримання дитини, суд також бере що розмір аліментів, які пропонує стягувати позивачка, є завищеним, оскільки такий розмір аліментів не обґрунтований відповідними доказами. В судовому засіданні встановлено, що будучи батьком дитини, відповідач свою дочку належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, а тому з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти. Одночасно суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 24.06.2025, а тому, за правилами ст.191 СК України, саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по справі. На підставі ст.180-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial