Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

08 жовтня 2024 року до Солом`янського районного суду міста Києва за ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20 червня 2024 року за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] , [PERSON] до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, про розірвання договору про фінансування будівництва та стягнення грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує наступне. Позивачі чоловік та дружина [PERSON] та [PERSON] перебувають на пільговому квартирному обліку у Подільській районній державній адміністрації з 02.02.2000р., бо Позивач [PERSON] колишній працівник МВС України. Проходив час, а позивачі так і не отримали квартири до сьогоднішнього дня. На неодноразові запити щодо отримання пільгового житла за Законом, отримували лише одні відписки від Подільської районної державної адміністрації, та Департаменту будівництва та житлового забезпечення, що на даний час можливості забезпечити житлом немає змоги. Тому Позивачі дізналися про програму змішаного фінансування будівництва житла 70/30 та вирішили укласти Договір про фінансування житла. У грудні 2020 року було укладено Договір №237/КН про фінансування будівництва житла між Позивачем [PERSON] , Позивачкою [PERSON] (надалі Сторона 1) та Відповідачем ( надалі Сторона 2) Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в особі директора Мартинчука Сергія Олександровича, який діяв на підставі Положення про Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 10.06.2003 року № 1000 (зі змінами), відповідно до Положення про фінансування житла за кошти міського бюджету та кошти населення, затвердженого наказом Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 30.09.2003 року № 259, зареєстрованого в Київському міському управлінні юстиції 16.10.2003 року за № 70/556. Предметом Договору між Стороною 1 та Стороною 2 було фінансування будівництва квартири (об`єкта нерухомого майна) із розрахунку 70% - кошти громадян, 30% - кошти міського бюджету, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (VI черга будівництва) з наступними характеристиками: Номер квартири - 63; Поверх розташування - 8; Кількість кімнат - 1; Загальна площа - 41,90 кв.м.; Житлова площа -18,46 кв.м. Запланований термін прийняття в експлуатацію Об`єкта будівництва, згідно Договору, планувався в липні 2023року. Відповідно підпункту 2.1.пункту 2 Договору вартість Об`єкта нерухомого майна (70%), будівництва фінансується Стороною 1 із розрахунку вартості 1 кв.м. об`єкта нерухомого майна на день укладення цього Договору 12 013,85 гривень (дванадцять тисяч тринадцять гривень 85 коп.), становить 503 380,32 гривень (п`ятсот три тисячі триста вісімдесят гривень 32 коп.). Фінансування будівництва Об`єкта нерухомого майна, зазначеного в підпункті 1.1. пункту 1 Договору, здійснюється Стороною 1 шляхом перерахування вартості Об`єкта нерухомого майна, вказаної у підпункті 2.1 цього пункту, на розрахунковий рахунок Сторони 2 №UА268201720355299008000028478 в Держказначейській службі України м. Києва у три етапи: I етап - протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту укладання цього Договору в сумі - 251 690,16 гривень (двісті п`ядесят одна тисяча шістсот дев`яносто гривень 16 коп.), що становить 50% вартості Об`єкта нерухомого майна. II етап - щоквартально рівними частинами не пізніше ніж за два місяці до планового введення жилого будинку в експлуатацію в сумі 226 521,14 гривень (двісті двадцять шість тисяч п`ятсот двадцять одна гривня 14 коп.), що становить 45% вартості Об`єкта нерухомого майна. III етап - за повідомленням Сторони 2 протягом 10 (десяти) банківських днів після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію та отримання сертифіката відповідності закінченого будівництвом об`єкта між Сторонами укладається Додатковий договір, у якому передбачається завершення фінансування будівництва шляхом оплати Стороною 1 різниці між фактичною вартістю будівництва Об`єкта нерухомого майна, з урахуванням уточненої її загальної площі за обмірами суб`єкта господарювання, що проводить технічну інвентаризацію, та раніше перерахованою сумою. Фактична вартість будівництва Об`єкта нерухомого майна визначається відповідно до даних технічної інвентаризації та підтверджується позитивним висновком комплексної експертизи Об`єкта будівництва. Відповідно до квитанції АТ КБ «ПриватБанк» від 04.12.2020 року Позивачкою [PERSON] , було сплачено перший внесок, як зазначено Договором 251 690,16 гривень (двісті п`ятдесят одна тисяча шістсот дев`яносто гривень 16 коп.), що становить 50% вартості Об`єкта нерухомого майна на рахунок Держказначейської служби у м. Києві. Також ними було сплачено 10.02.2021р., 06.05.2021р., 06.08.2021р.,05.11.2021р. та 07.02.2022р. по 25000.00 (двадцять п`ять тисяч гривень 00 коп.) відповідно до квитанції на вищезазначений рахунок, що становить 70% вартості Об`єкту нерухомого майна. Оскільки Відповідач так і не розпочав будівництва житла зазначеного в Договорі, вони перестали перераховувати в подальшому остаток коштів для будівництва житла. Неодноразові безпосередні та телефонні звернення у Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), результатів не дали, у відповідь лише лунали обіцянки «скорого початку будівництва». На чергове письмове звернення позивачів у Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у лютому 2023 року щодо порушення вищезазначеним Департаментом умов Договору про фінансування будівництва житла, вони отримали чергову відписку та чергову обіцянку: «Враховуючи викладене, будівельні роботи на об`єкті заплановано розпочати у другому півріччі 2023 року». На жаль, з того часу будівництво так і не розпочалося, що підтверджується доказами (фотографії з будівельного майданчику). Також у відповіді Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посилаються на статтю 6 Цивільного кодексу України, - «Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості». Зазначають, що такої статті 6 з таким зазначенням у ЦК України, на який посилається Відповідач немає. Також Відповідач посилається на ст.651 ЦК України, -«...зміна або розірвання договору можуть здійснюватися: 1. за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; 2. за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; 3. у разі односторонньої відмови від договору, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом». Далі у відповіді Відповідача зазначено, що: «Відповідно до підпункту 5.3. пункту 5 Договору №237/КН кошти повертаються Стороні 1 після укладення Стороною 2 іншого Договору про фінансування Об`єкта нерухомого майна, зазначеного у підпункті 1.1 пункту 1 цього Договору, з іншим громадянином протягом одного місяця з дня надходження коштів за цим новим Договором». Просить звернути увагу шановний суд, що Відповідач не повністю цитує ст. 651 ЦК України, а лише те, що йому вигідно. У п.2 ст.651 ЦК України зазначено: «Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору». Відповідно до відповіді Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 13.03.2023р., - «Станом на 08.03.2023 виконується коригування кошторисної частини Проекту, у відповідності до Кошторисних норм України «Настанова з визначення вартості будівництва», зважаючи на значне подорожчання матеріалів, збільшення рівня заробітної плати та необхідністю внесення змін до проектної документації шляхом виключення з переліку будівельних матеріалів виробництва республіки Білорусь і російської федерації та заміни аналогічними матеріалами інших виробників». На думку Позивачів, вони належним чином виконали зобов`язання щодо сплати своєї частки коштів, яка складає на сьогодні 376 690, 16 коп. (триста сімдесят шість тисяч шістсот дев`яносто гривень 16 коп) 70 % вартості Об`єкту нерухомого майна, а, збільшення кошторису та відкладення будівництва - є істотним порушенням умов Договору. Відповідно до п. п. 2 ч. 2 ст.651 ЦК України, - «Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору». На думку позивачів, Відповідач не виконав умов Договору і, судячи з доказів, не збирається цього робити і в подальшому, а формальні відписки це лише підтверджують. У квітні 2024 року вони знову звернулися з проханням до Департаменту будівництва та житлового забезпечення про надання іншого рівнозначного житла в цьому районі або повернення коштів. У черговій відповіді Департамент будівництва та житлового забезпечення посилається на умови Договору, що - «... Кошти повертаються Стороні 1 після укладення Стороною 2 іншого Договору про фінансування об`єкта нерухомого майна, зазначеного у пункті 1.1 пункту 1 Договору з іншими громадянами протягом одного місяця з дня надходження коштів за новим Договором». З зрозумілих причин, з такою організацією роботи Департаменту знайти інвестора за такою програмою буде нереально, тим паче, за умов, коли будівництво Департаментом будівництва та житлового забезпечення не проводиться і не відомо скільки буде потрібно часу, щоб його розпочати. Зазначає, що вартість долара США на 7 лютого 2022р. (остаточний платіж позивачів) становила 28.1468 грн. Вартість долара США на момент подачі позовної заяви 12.06.2024р. становив 41.1000 грн. Інфляційні витрати за період 07.02.2022 по 12.06.2024 року складають у розмірі 124 986,48 (сто двадцять чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят шість гривен 48 копійок), 3% річних за період з 07.02.2022 по 12.06.2024 року складають у розмірі 26 519,55 (двадцять шість тисяч п`ятсот дев`ятнадцять гривен 55 копійок). Відповідно до статті 3 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому порядку, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1, ст.4 ЦПК України). У частині першій статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки отримувачем коштів за вищезазначеним Договором будівництва житла від 3 грудня 2020 р. є Державна Казначейська служба України у м. Києві, тому Позивачі вважають, що відповідачами повинні бути і вони, і у разі позитивного ухваленого рішення Солом`янським районним судом на користь Позивачів, вищезазначена державна установа зобов`язана буде повернути Позивачам кошти, які було перераховано на її рахунки згідно Договору. Враховуючи вищенаведене просив розірвати Договір №237/КН про фінансування будівництва житла від 3 грудня 2020р. між [PERSON] , [PERSON] та Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрацією); солідарно стягнути з Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Державного Казначейської служби України у м. Києві на користь Позивачів [PERSON] та [PERSON] на Рахунок Позивачки [PERSON] у «ПриватБанку»: код [NUMBER] , ІІА [NUMBER]) кошти у сумі внесків 376 690, 16 коп. (триста сімдесят шість тисяч шістсот дев`яносто гривень 16 коп.) 70 % вартості Об`єкту нерухомого майна, інфляційні витрати за період з 7 лютого 2022 по 12 червня 2024 р. у розмірі 26 519, 55 грн. (двадцять шість тисяч п`ятсот дев`ятнадцять гривен 55 копійок), 3% річних за період 7 лютого 2022р. по 12 червня 2024 р. у розмірі 124 986,48 грн.(сто двадцять чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят шість гривен 48 копійок); стягнути з Відповідачів солідарно судовий збір на користь Позивачів у розмірі 1211,20 грн. та судовий збір у розмірі 5 281 грн.96 коп. 10 жовтня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 11 жовтня 2024 року. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 31 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху. На виконання вимог ухвали від 31 жовтня 2024 року про залишення позову без руху на адресу суду 14 листопада 2024 року надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Недоліки позовної заяви усунуто. Ухвалою суду від 20 листопада 2024 року справу прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. 23 грудня 2024 року та 27 грудня 2024 року від відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві до суду надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним. Позивачі у своїй заяві обґрунтовують залучення до участі у справі в якості відповідача тим, що в договорі будівництва житла № 237/КН від 03.12.2020 (далі - Договір) зазначена Державна казначейська служба України у м. Києві та повідомляє що кошти було перераховані на її рахунок. Головне управління Казначейства заперечує проти даного твердження оскільки: По - перше, не існує такої юридичної особи, як - «Державна казначейська служба України в м. Києві». Правильна назва державного органу - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві; По - друге, Головне управління Казначейства не є стороною даного Договору, в правовідносини з Позивачами не вступали, права та обов`язки Позивачів не порушували; По - третє, єдина згадка про Головне управління Казначейства в Договорі є у п. 2.2., в якому зазначено, що перерахування вартості Об`єкта нерухомого майна, вказаної у підпункті 2.1. цього пункту має відбуватися на рахунок Сторони 2 (Відповідач - 1) [NUMBER], який відкритий в Держказначейській службі України, м. Київ, а не належить Головному управлінню Казначейства. Статтями 6 та 19 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти у межах повноважень та спосіб, визначені Конституцією та законами України. Відповідно до Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215 (далі - Положення), Казначейство є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, яке передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства. В процесі розрахунково-касового обслуговування Казначейство керується нормами Бюджетного кодексу України (далі - Кодекс), законом про Державний бюджет України, іншими законами, що регулюють бюджетні відносини, постановами Кабінету Міністрів України та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на підставі і на виконання вимог Кодексу. Згідно з пунктом 9 Положення № 215 Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Відповідно до Положень про територіальні органи Державної казначейської служби України, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 № 1280, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.10.2011 за № 1236/19974, Головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підпорядковані Казначейству. В свою чергу, управління Державної казначейської служби України та відділення Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення підпорядковані Казначейству та відповідному Головному управлінню Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, але разом з тим є юридичними особами публічного права та здійснюють через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів та інших клієнтів відповідно до укладених договорів між клієнтами та органами Казначейства. Рахунок [NUMBER], відповідно до Плану рахунків бухгалтерського обліку в державному секторі, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2013 №1203 належить до інших рахунків розпорядників бюджетних коштів та рахунків інших клієнтів, а саме є депозитним рахунком Відповідача -1. Відповідно абзацу 6 пункту 2 Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 22.06.2012 № 758, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.07.2012 за № 1206/21518 (далі - Порядок № 758) депозитні рахунки - небюджетні рахунки, які відкриваються клієнтам в органах Казначейства для операцій з коштами, які з настанням відповідних умов підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням. Розрахунково-касове обслуговування клієнтів здійснюється органами Казначейства відповідно до умов договорів та додаткових угод до договорів (у разі наявності) між органами Казначейства і клієнтами (пункт 8 розділу І Порядку № 758). Казначейство є учасником державної системи електронних платежів (СЕП) з відповідним ідентифікатором (МФО) 899998 або 820172, на балансі якого відкриті рахунки клієнтів Казначейства та клієнтів органів Казначейства. Взаємовідносини між органами Казначейства, бюджетними установами, відокремленими структурними підрозділами бюджетних установ, підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами - підприємцями (далі - клієнти) у процесі казначейського обслуговування небюджетних рахунків клієнтів регламентовані Порядком казначейського обслуговування небюджетних рахунків клієнтів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 21.07.2014 № 770, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.08.2014 за № 928/25705 (далі - Порядок № 770). Відповідно до пункту 6 Порядку №770 для перерахування коштів з небюджетних рахунків клієнти подають органам Казначейства платіжні інструкції в паперовій або електронній формі. Крім того, відповідно до пункту 25 Порядку №770 кошти, що помилково зараховані на небюджетні рахунки клієнтів, повертаються ними у строки, встановлені законодавством. Повернення коштів здійснюється органами Казначейства на підставі платіжних інструкцій клієнтів, у призначенні яких обов`язково зазначаються номер та дата документа, згідно з яким зараховані такі кошти. Тобто, рахунок № [NUMBER] є депозитним рахунком Відповідача 1, який відкритий в Головному управлінні Казначейства, не є рахунком саме Головного управління Казначейства як юридичної особи, а проведення платежів з такого рахунку здійснюється виключно на підставі платіжних інструкцій клієнта (Відповідача -1) Отже, Головне управління Казначейства не є належним відповідачем у справі №761/22604/24, оскільки Головне управління Казначейства жодних прав і інтересів Позивачів не порушувало, не вступало у правовідносини з ними і жодної шкоди Позивачам не завдавало, тому відповідно до вимог Конституції України, ЦК України, та інших актів законодавства, Головне управління Казначейства не може бути належним відповідачем. Також, Головне управління Казначейства просить суд врахувати, що вимоги цивільного позову, заявленого по справі № 761/22604/24, суперечать судовій практиці. За результатами розгляду справи № 910/23967/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомості про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, однак не в резолютивній частині рішення. Крім того, Верховний Суд у постанові від 07.09.2022 у справі № 641/4272/19 (застосовуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у справах № 242/4741/16-ц та № 641/8857/17) дійшов висновку про те, що у спорах про стягнення з держави коштів, зокрема і про стягнення відшкодування завданої шкоди (компенсації), немає необхідності визначати відповідачем Казначейство або його територіальний орган. Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, та те, що Головне управління Казначейства не вчиняло стосовно Позивачів жодних протиправних дій, не є учасником спірних правовідносин, позовні вимоги про солідарне стягнення з Головного управління Казначейства на користь Позивачів кошти у сумі внесків 376 690, 16 гривень 70 % вартості об`єкту нерухомого майна та інфляційні витрати за період з 7 лютого 2022 по 12 червня 2024 у розмірі 26 519, 55 гривень, 3% річних за період 7 лютого 2022 по 12 червня 2024 у розмірі 124 986,48 гривень та стягнути з Відповідачів солідарно судовий збір на користь Позивачів у розмірі 1 211,20 та 5 281,96 гривень, є безпідставними та необґрунтованими, а тому відсутні правові підстави для їх задоволення. На підставі викладеного, просили врахувати при розгляді справи поданий відзив Головного управління Казначейства; в задоволенні позовних [PERSON] , [PERSON] - відмовити в повному обсязі. 26 грудня 2024 року та 30 грудня 2024 року від представника відповідача Департаменту будівництва та житлового забезпечення міста Києва до суду надійшли заперечення на позовну заяву у яких вказують наступне. 5 грудня 2020 року укладено договір 237/КН про фінансування будівництва між [PERSON] , [PERSON] та Департаментом будівництва та житлового забезпечення міста Києва, далі при спільному згадуванні сторони іменуються окремо [PERSON] та [PERSON] - Сторона 1, Департамент будівництва та житлового забезпечення міста Києва - Сторона 2. Відповідно до Положення про фінансування житла за кошти міського бюджету та кошти населення затверджено наказом Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 30 вересня 2003 року № 259 зареєстровано в Київському міському управлінні юстиції від 16 жовтня 2003 року за №70/556 у редакції наказу Департамента будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22 квітня 2013 року № 28 зі змінами інвестиційного договору про фінансування будівництва житла за кошти міського бюджету та кошти населення від 2 вересня 2020 року номером 33-ІНВ (далі-інвестиційний договір укладеного між Департаментом будівництва житлового забезпечення міста Києва та Комунальним підприємством з утриманням та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «СПЕЦЖИТЛОФОНД» наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення міста Києва від 2 вересня 2020 року № 448 Про фінансування загальної площі квартир у житловому будинку за адресою [ADDRESS] черга будівництва) за кошти міського бюджету та кошти населення, розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 11 листопада 2020 року №812 «Про надання квартир за програмою змішаного фінансування будівництва житла» уклали договір про наступне. Предметом договору є фінансування будівництва із розрахунку 70% - кошти громадян, 30% - кошти міського бюджету в об`єкті будівництва «Реконструкція території виробничо-складської бази під будівництво житлових будинків та складських будівель за адресою: [ADDRESS] за наступними характеристиками: номер квартири [ADDRESS] , поверх восьмий, кількість кімнат - одна, загальна площа 41,9 квадратних метри, житлова площа 18 46 м2 запланований термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва липень 2023 року. Відповідно до Положення про фінансування житла за кошти міського бюджету та кошти населення затверджено наказом Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 30 вересня 2003 року № 259 зареєстровано в Київському міському управлінні юстиції від 16 жовтня 2003 року за № 70/556 у редакції наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22 квітня 2013 року № 28 зі змінами, яким передбачено, що у разі розірвання договору про фінансування будівництва Департамент повертає громадянину отримані від нього кошти у порядку, передбаченому договором. Відповідно до підпункту 5.3 пункту 5 Договору № 237/КН кошти повертаються Стороні 1 після укладення Стороною 2 іншого Договору про фінансування Об`єкта нерухомого майна, зазначеного у підпункті 1.1 пункту 1 цього Договору, з іншим громадянином протягом одного місяця з дня надходження коштів за цим новим Договором. За інформацією комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» будівництво житлового будинку передбачено з метою забезпечення житлом учасників антитерористичної операції, які захищають нашу державу від збройної агресії російської федерації і членів їх сімей, та громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Проектними організаціями ТОВ «Проджект Білдінг» та ТОВ «ВЕНТБАЗАР» розроблено проектну документацію стадії «Проект» та стадії «Робоча» та отримано експертний звіт ТОВ «Українська будівельна експертиза від 18.05.2020 № 3-037-19-ЕП/КО, який затверджено розпорядженням КМДА від 16.07.2020 №1039. Відповідно до експертного звіту від 18.05.2020 № 3-037-19-ЕП/КО кількість квартир у будинку на [ADDRESS] (6 черга будівництва) становить 455 одиниць, їх загальна площа складає 24766,85 кв. м. Для реалізації проекту отримано дозвіл на виконання будівельних робіт від 10.09.2021 серія ІУ №013210826737 на об`єкті будівництва по [ADDRESS] (VI черга) та у 2021 році розпочато будівельні роботи. Станом на початок 2024 року на зазначеному об`єкті виконано робіт на суму 54 982,38 тис. грн. (у тому числі будівельних робіт на суму 44 441,42 тис. грн.), а саме: виконано роботи з улаштування пальового поля 1, 2, 3 секції), та роботи з улаштування фундаментної плити і гідроізоляції 1, 2 секції. Фінансування зазначених робіт здійснювалось за кошти міського бюджету м. Києва, кошти населення та кошти залучені від юридичних осіб, а саме: у 2020 році для здійснення оплати за виконані роботи Департаментом будівництва та житлового забезпечення на розрахунковий рахунок КП «Спецжитлофонд» було перераховано кошти в розмірі 33 842,99 тис. грн., з них: - кошти населення - 14 214,55 тис. грн.. - кошти міського бюджету - 19 628,44 тис. грн. У 2021 році, за залучені від юридичних осіб кошти, профінансовано будівельних робіт на суму 21 139,39 тис. грн. Зважаючи на початок військових дій на території України та введення воєнного стану, виникла необхідність у коригуванні кошторисної частини проекту в зв`язку зі значним подорожчанням матеріалів, збільшенням рівня заробітної плати та необхідністю внесення змін до проектної документації шляхом виключення з переліку будівельних матеріалів виробництва Білорусі і Російської Федерації та заміни аналогічними матеріалами інших виробників. Таким чином, на виконання зазначеного вище розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на замовлення КП «Спецжитлофонд» ТОВ «УКРБУДЕКСПЕРТИЗА» виконано експертизу кошторисної частини проектної документації за проектом «Реконструкцію території виробничоскладської бази під будівництво житлових будинків та складських будівель за адресою: [ADDRESS] (VI черга будівництва)» та видано експертний звіт від 01 липня 2024 року № 3-002-24- ЕК/КО, яка затверджена у встановленому законодавством порядку. Відповідно до Програми економічного і соціального розвитку м. Києва на 2024-2026 роки у 2024 році на будівництво об`єкту передбачено фінансування за рахунок коштів міського бюджету в розмірі 10 000,00 тис. грн., що не забезпечує у повному обсязі потреби в коштах на всі етапи будівництва в цілому. Така сама сума бюджетного асигнування передбачена і на 2025 рік. Зважаючи на викладене, комунальним підприємством планується надати пропозиції щодо внесення змін до Програми економічного і соціального розвитку м. Києва 2024-2026 роки в частині збільшення фінансування будівництва житлового будинку на [ADDRESS] ( 6 черга будівництва) у 2025 році. Також повідомляють, що зважаючи на початок військових дій на території України та введення воєнного стану виникла необхідність внесення змін до Розпорядження КМДА від 09.01.2008 №15 в частині подовження термінів будівництва. Завершення будівництва, відповідно до Розпорядження КМВА від 05.02.2024 №74 спочатку було визначено 31.12.2025, потім, враховуючи вищезазначені обставини та те що тривалість будівництва за проектно-кошторисною документацією складає 41 місяць, Розпорядженням КМВА від 08.08.2024 №880 терміни завершення будівництва житлового будинку на [ADDRESS] (6 черга будівництва) змінено на 31.12.2026. Щодо питання повернення сплачених Позивачами коштів інформують про наступне. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору можуть здійснюватися: 1. за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; 2. за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; 3. у разі односторонньої відмови від договору, якщо право на таку відмову Статтею 651 ЦК України та статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що розірвання договорів здійснюється за згодою сторін, розірвання договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Тобто, Позивачі добровільно прийняли рішення та підписали вищезазначений договір, яким передбачено виключно повернення внесених ними коштів за договором (70% вартості) наразі 376690,16 грн., за умови укладення договору з іншим громадянином протягом одного місяця з дня надходження коштів за цим новим Договором (підпункт 1.1 пункту 1 Договору № 237/КН). Жодним пунктом Договору не зазначено, що у разі його розірвання Департамент має сплатити інфляційні витрати та 3% річних. Пунктом 2.1. Договору зазначено, що вартість об`єкта нерухомого майна може бути змінена у разі затвердження в установленому порядку змін до проектно-кошторисної документації замовником об`єкта будівництва. Пунктом 3.4.2. та 3.4.3 Сторона 1 має право розірвати договір виключно до умов цього Договору а не в інший спосіб. У порядку ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вважають, що Департаментом не порушено жодних умов договору, а ситуація, що склалася з порушенням строків будівництва не може залежати лише від дій Департаменту. Викладене свідчить, про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Позивачів. У зв`язку із вищевикладеним, просили прийняти законне рішення та відмовити у задоволенні даного позову у повному обсязі. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 19 березня 2025 року підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] , [PERSON] до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві, про розірвання договору про фінансування будівництва та стягнення грошових коштів, - закрито; призначено справу до судового розгляду по суті Інших процесуальних дій не вчинялось. В судове засідання представник позивачів з`явився, позовні вимоги підтримав, вказав, що позивачі повірили державній програмі, вклали гроші, але будівництво так і не розпочалось. При цьому, в укладеному договорі нема відповідальності Департаменту. Позивачі є пенсіонерами, стояли у черзі на житло, однак, до них не дійшла черга, тому їм запропонували укласти оспорюваний договір. Наразі, Департамент не може знайти інвестора, а позивачі позбавлені можливості отримати житло або повернути свої кошти. У відзиві вказано, що у 2023 році погоджено кошторис, при цьому, вони мали в цей строк вже завершити будівництво. При укладанні договору позивачі розраховували на одну вартість житла, на цей час вона вже змінилась. Позивачі неоднаразово звертались до Департаменту, однак отримали відмову, у зв`язку з чим звернулись до суду. Представник відповідача - Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в судове засідання з`явився вказав, що було укладено договори з фізичними особами, відповідно до яких здійснювалось спільне фінансування будівництва 70% / 30% (з міського бюджету), умови договорів було погоджено і їх ніхто не оскаржував. Вказав, що Департамент не є забудовником, забудовник - Спецжитлофонд, будівництво наразі не розпочалося. Представник відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, в судове засідання з`явився, зазначив, що кошти знаходяться не у казначейства, казначейство не є стороною оскаржуваного договору, не є учасником цих правовідносин, вказаний у договорі рахунок є рахунком Департаменту, казначейство здійснює обслуговування рахунків відповідно до укладених договорів. Також, вказала, що отримувач у платіжному дорученні Департамент, перерахування коштів здійснювалось на депозитний рахунок Департаменту в Казначействі. У зв`язку з чим вважає, що казначейство є неналежним відповідачем, а тому у задоволенні позову щодо Казначейства просила відмовити. Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. Як вбачається з Розпорядження Подільської районної в місті Києві Державної адміністрації №812 від 05.11.2020 року, [PERSON] надано за програмою змішаного фінансування будівництва житла (70/30) однокімнатну квартиру [ADDRESS] [PERSON] на родину з 2 осіб: [PERSON] , [PERSON] , із зняттям з квартирного обліку (а.с. 71). 03 грудня 2020 року між [PERSON] , [PERSON] та Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було укладено Договір №237/КН про фінансування будівництва житла (а.с. 15 - 18). Відповідно до п.1.1. вказаного договору, предметом договору є фінансування будівництва квартири (далі - «Об`єкт нерухомого майна») із розрахунку 70% - кошти громадян, 30% - кошти міського бюджету в об`єкті будівництва «Реконструкція території виробничо - складської бази під будівництво житлових будинків та складських будівель за адресою: [ADDRESS] (VІ черга будівництва)» (далі - «Об`єкт будівництва») з наступними характеристиками: номер квартири - 63, поверх розташування - 8, кількість кімнат - 1, загальна площа - 41,90 кв.м., житлова площа - 18,46 кв.м. Запланований термін прийняття в експлуатацію Об`єкта будівництва - липень 2023 року. Згідно до п.2.1. Договору, вартість Об`єкта нерухомого майна (70%), будівництво якого фінансується Стороною 1 із розрахунку вартості 1 кв.м. Об`єкта нерухомого майна на день укладання цього Договору 12 013,85 грн., становить 503 380,32 грн. (з урахуванням вартості опоряджувальних робіт). Вартість Об`єкта нерухомого майна може бути змінена у разі затвердження в установленому порядку змін до проектно - кошторисної документації Замовником Об`єкта будівництва. Як вбачається з п.2.2. зазначеного Договору, фінансування будівництва Об`єкта нерухомого майна, зазначеного в підпункті 1.1. пункту 1 цього Договору, здійснюється Стороною 1 шляхом перерахування вартості Об`єкта нерухомого майна вказаного у п.2.1. цього пункту на розрахунковий рахунок Сторони 2 у три етапи: 1 етап - протягом 10 календарних днів з моменту укладання Договору в сумі 251 690,16 грн., що становить 50% вартості Об`єкта нерухомого майна; 2 етап - щоквартально рівними частинами не пізніше ніж за 2 місяці до планового введення жилого будинку в експлуатацію в сумі - 226 521,14 грн., що становить 45% вартості Об`єкта нерухомого майна; 3 етап - за повідомленням Сторони 2 протягом 10 банківських днів після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію та отримання сертифіката відповідності закінченого будівництвом об`єкта між Сторонами укладається Додатковий договір, у якому передбачається завершення фінансування будівництва шляхом оплати Стороною 1 різниці між фактичною вартістю будівництва Об`єкта нерухомого майна, з урахуванням уточненої її загальної площі за обмірами суб`єкта господарювання, що проводить технічну інвентаризацію, та раніше нарахованою умовою. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Таким чином, судом встановлено, що між позивачами та Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) укладено Договір про фінансування будівництва житла, погоджено його суттєві умови, зокрема, запланований строк введення Об`єкта будівництва в експлуатацію (відповідно його будівництва). Також, вказаним договором врегульовано права та обов`язки сторін. При цьому, Сторона 1 (позивачі у справі) зобов`язані здійснити оплату за договором, прийняти Об`єкт нерухомого майна після проведення остаточних розрахунків, надати Стороні 2 копії документів, за власний рахунок оформити у спільну часткову власність Об`єкт нерухомого майна, повідомити Сторону 2 про всі зміни та обставини, що мають істотне значення. При цьому, Сторона 2 зобов`язана: прийняти оплату від Сторони 1, після проведення остаточних розрахунків та зняття Сторони 1 з квартирного обліку надати Стороні 1 документи, необхідні для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна; повідомляти Сторону 1 про всі зміни та обставини, що мають істотне значення для цього Договору та /або роблять неможливим його виконання (розділ 3 вказаного Договору). Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, однією з загальних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. При цьому, принцип справедливості в цивільному праві України, зокрема щодо договорів, означає, що умови договору, його укладення та виконання повинні бути справедливими, розумними та відповідати певним моральним та соціальним уявленням про те, що є правильним та рівноправним. Це не лише про юридичну форму, але й про моральний зміст договірних відносин. Справедливі умови договору означають, що права та обов`язки сторін, а також наслідки їх невиконання, визначені в договорі, мають бути збалансованими і не призводити до надмірного обтяження однієї зі сторін. Це включає в себе чітке визначення предмету договору, термінів виконання зобов`язань, ціни, порядку розрахунків, відповідальності за порушення умов та механізмів вирішення спорів. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що умови укладеного між позивачем та відповідачем договору та фактична відсутність в ньому зобов`язань відповідача щодо належного виконання його умов, зокрема, щодо строків введення в експлуатацію (будівництва), не можна вважати справедливими. Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Гриненко проти України» (Заява № 65890/13), у якому вказано, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві. Так само, як і матеріальні речі, деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можна розглядати як «права власності» і, таким чином, як «майно» для цілей цього положення (див. рішення у справі «Белане Надь проти Угорщини» [ВП] () [GC], заява № 53080/13, пункт 73, від 13 грудня 2016 року). Поняття «майно» не обмежується «існуючим майном» і може також охоплювати активи, у тому числі вимоги, щодо яких заявник може стверджувати про наявність у нього принаймні «законних сподівань» стосовно отримання можливості ефективного користування правом власності. «Сподівання» є «законним», якщо воно ґрунтується або на положенні законодавства, або на нормативно-правовому акті, який стосується відповідного майнового інтересу. У кожній справі питання, яке необхідно розглядати, полягає у тому, чи надали заявнику обставини справи, розглянуті в цілому, право на отримання майнового права, захищеного статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (див. рішення у справах «Сагінадзе та інші проти Грузії» (Saghinadze and Others v. Georgia), заява № 18768/05, пункт 103, від 27 травня 2010 року, та «Магаррамов проти Азербайджану» (Maharramov v. Azerbaijan), заява № 5046/07, пункт 47, від 30 березня 2017 року). Таким чином, укладаючи спірний договір, позивачі мали законне сподівання щодо отримання житла (квартири) у встановлені строки, за умови виконання ними покладених на них зобов`язань, зокрема щодо сплати своєї частини фінансування будівництва. Як вбачається з наданих суду копій квитанцій, позивачами було сплачено на користь відповідача на підставі укладеного договору грошові кошти у наступних розмірах: 251 690,16 грн. - 04.12.2020 року, 25 000,00 грн. - 10.02.2021 року, 25 000,00 грн. - 06.05.2021 року, 25 000,00 грн. - 06.08.2021 року, 25 000,00грн. - 05.11.2021 року, 25 000,00 грн. - 07.02.2022 року (а.с. 24 - 25, 88 - 90). Таким чином, позивачами умови укладеного договору виконувались належним чином, що відповідачем не оскаржується та не спростовується. Тож, суд вважає встановленим, що позивачі виконуючи належним чином зі свої сторони умови договору, мали справедливе очікування виконання умов договору іншою стороною та отримання права на житло у встановлених розмірах та за погодженою ціною у передбачені договором заплановані строки. Натомість, як вбачається з матеріалів справи будівництво Об`єкту не розпочалося. Представником позивача надано до матеріалів справи фотографії місця забудови, з яких вбачається, що будь - які роботи не здійснюються та не розпочались (а.с. 82 - 87). Суд критично сприймає твердження представника відповідача щодо того, що вказані фото не містять інформації щодо геолокації їх здійснення, що не дає змоги його однозначно ідентифікувати, а також не містять інформації щодо дати здійснення фотографій, оскільки будь - які докази на підтвердження здійснення будівництва, погодженого договором, укладеним з позивачами, надано суду не було. Відповідно до п.5.4. укладеного договору, договір може бути розірвано з інших підстав та у порядку, визначеними законодавством України. Згідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв`язку з виконанням цього договору. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. З врахуванням того, що станом на момент звернення позивачів до суду, будівельні роботи, які мали завершитись в запланований строк до липня 2023 року не розпочаті, суд дійшов висновку, що позивачі мають законне право вимагати розірвання договору, яке не може бути обмежене. Як вбачається з п.5.3. укладеного між позивачами та відповідачем договору, у разі розірвання цього договору Сторона 2 повертає Стороні 1 отримані від неї за цим договором кошти за банківськими реквізитами, які Стороні 1 зобов`язана письмово повідомити Стороні 2 на першу її вимогу. Кошти повертаються Стороні 1 після укладання Стороною 2 іншого договору про фінансування об`єкта нерухомого майна, зазначеного у підпункті 1.1. пункту 1 цього договору, з іншим громадянином протягом одного місяця з надходження коштів за цим новим договором. При цьому, вказаний пункт договору суперечить положенням ЦК України та ставить Сторону 1 (позивачів у справі) у нерівне становище у порівнянні зі Стороною 2, що суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом також досліджено лист Департаменту будівництва та житлового забезпечення (Вих. №056-2931 від 21.09.2024 року) (а.с. 81), лист Департаменту будівництва та житлового забезпечення (Вих. 056/53-4/з від 13.03.2023 року) (а.с. 19 - 21, 78 - 80), лист Департаменту будівництва та житлового забезпечення (Вих. №056/С-83-2432 від 13.01.2016 року) (а.с. 77), з яких вбачається, що позивачі неоднаразово звертались до відповідача з приводу невиконання договірних зобов`язань, намагались врегулювати спір в позасудовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними (ст. ст. 77, 78, 79 ЦПК України). Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем - Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) зобов`язання за укладеним з позивачами Договором №237/КН про фінансування будівництва житла від 03.12.2020 року не виконано, таким чином обраний позивачами спосіб захисту прав у вигляді розірвання вказаного договору є ефективним та відповідає засадам цивільного законодавства України. З врахуванням чого, позивні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Що стосується вимоги щодо стягнення солідарно з відповідачів коштів в сумі внесків у розмірі 376 690,16 грн., інфляційні витрати за період з 7 лютого 2022 року по 12 червня 2024 року, 3% річних за період з 7 лютого 2022 року по 12 червня 2024 року, суд зважає на наступне. Згідно до ч. ч. 3, 5 ст. 653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Оскільки суд дійшов висновку, що вимога позивачів щодо розірвання договору підлягає задоволенню, з врахуванням наведених положень ЦК України, позивачі мають право на стягнення з відповідача - Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) суми сплачених за договором коштів, а саме: 376 690,16 грн. Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 542 ЦК України, у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі. До пред`явлення вимоги одним із солідарних кредиторів боржник має право виконати свій обов`язок будь-кому із них на свій розсуд. Боржник не має права висувати проти вимоги одного із солідарних кредиторів заперечення, що грунтуються на таких відносинах боржника з іншими солідарними кредиторами, в яких цей кредитор не бере участі. Враховуючи те, що Договір №237/КН про фінансування будівництва житла від 03.12.2020 року було укладено спільно позивачами, суд дійшов висновку про необхідність стягнення відповідних коштів з відповідача на користь позивачів, які в цьому випадку є солідарними кредиторами в зобов`язанні. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, суд враховує, що право на повернення сплачених коштів виникає з моменту розірвання спірного договору. За таких обставин, вимога позивачів щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних задоволенню не підлягає. Суд зважає на те, що відповідно до положень ЦК України позивачі не позбавлені можливості звернутись до суду з позовом щодо відшкодування завданої шкоди (за наявності відповідних правових підстав), однак вказана вимога у справі не заявлялась. Що стосується вимог заявлених до Державної казначейської служби України у м. Києві, суд враховує наступне. Як вбачається з матеріалів справи спірний договір укладений між позивачами та Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державна казначейська служба України у м. Києві не є учасником спірних правовідносин. Перерахування грошових коштів позивачами на рахунки відповідача - Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), які відкриті у Державній казначейській службі України у м. Києві, не створює для вказаної особи а ні будь - яких прав на вказані грошові кошти (розпорядження ними), а ні будь - яких обов`язків щодо них (зокрема виконання умов укладеного спірного договору або майбутнього виконання рішення суду). Право розпорядження грошовими коштами які зберігаються на рахунках у банківських установах та Державній казначейській службі м. Києва належить виключно власнику відповідного рахунку. Як вбачається з Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16, «6.16. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). 6.17. Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. 6.18. При цьому в господарському процесі відповідно до частини четвертої статті 56 ГПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник. 6.19. Отже, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є Відділ примусового виконання (дії якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету).». З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідач - Державна казначейська служба України у м. Києві, є неналежним відповідачем у справі. За таких обставин, позовні вимоги заявлені до цього відповідача задоволенню не підлягають. Що стосується судових витрат, судом встановлено наступне. Згідно із ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачами при зверненні до суду було сплачено судовий збір у наступному розмірі: за вимогу майнового характеру: 5 281,96 грн., за вимоги немайнового характеру: 1 211,20 грн. та 1 211,20 грн. Так як позов позивачів задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - Департамента будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), на користь позивачів на відшкодування витрат по сплаті судового збору кошти у наступному розмірі: - 2 422,40 грн. (судовий збір сплачений позивачами за вимогу немайнового характеру), по 1 211,20 грн. кожному; - 3 766,64 грн. (судовий збір сплачений позивачами за вимогу майнового характеру, який розрахований наступним чином: : 376 690,16 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 5 281,60 грн. (сума сплаченого судового збору) / 528 196,19 грн. (розмір заявлених позовних вимог); по 1883,32 грн. кожному; - разом 6 189,04 грн.; по 3 094,52 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial