Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

адвокат Мицянка А.М. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] з [PERSON] , яка померла [INFO] , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме у період з [INFO] по день смерті [PERSON] [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Заяву мотивує тим, що 25 грудня 2008 року [PERSON] придбала у [PERSON] житловий будинок з надвірними будовами, який розташований в [ADDRESS] . При купівлі будинку між ними відбулась усна домовленість про те, що попередній власник [PERSON] та його дружина [PERSON] продовжать проживати у цьому будинку, а [PERSON] буде доглядати за ними, так як вони є особами пенсійного віку, та в разі смерті вона здійснить їх поховання. Відтак з 25 грудня 2008 року заявник почала проживати разом з [PERSON] та [PERSON] . Однак [INFO] помер [PERSON] , а [INFO] [PERSON] , а їх поховання за попередньою домовленістю здійснила саме [PERSON] . У подальшому, а саме 28 березня 2025 року заявник під час здійснення господарських робіт за адресою свого проживання на горищі будинку знайшла два Сертифікати на право на земельну частку (пай), видані покійним [PERSON] та [PERSON] , жителям [ADDRESS] . Оскільки вона проживала разом з [PERSON] до відкриття спадщини більше п`яти років, відтак має право успадкувати вищевказані права на земельні частки, однак через різні адреси реєстрації юридично не може довести факту проживання разом зі спадкодавцем. Зазначені обставини підтверджуються наступними доказами: завіреною копією договору купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , відповідно до якого [PERSON] 25 грудня 2008 року придбала у [PERSON] будинок [ADDRESS] ; завіреними копіями свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON] , що видані [PERSON] як особі, яка проживала спільно з померлими та займалась їх похованнями; завіреними копіями довідок виконавчого комітету Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району № 16/14/2-20/2 та № 17/14/2-20/2 від 19 березня 2025 року, відповідно до яких [PERSON] займалась похованням [PERSON] та [PERSON] ; завіреною копією довідки Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району № 334/03-10 від 03 квітня 2025 року, відповідно до якої [PERSON] з 01 січня 1979 року по день смерті [INFO] проживав у [ADDRESS] ). Також цією довідкою встановлено, що адреса [ADDRESS] в минулому мала адресу [ADDRESS] ; завіреною копією довідки Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району № 335/03-10 від 03 квітня 2025 року, відповідно до якої [PERSON] з 01 січня 1979 року по день смерті [INFO] проживав у [ADDRESS] ); завіреною копією відповіді Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району № 03-07/980 від 03 квітня 2025 року на адвокатський запит, відповідно до якої [PERSON] дійсно проживає у [ADDRESS] з 25 грудня 2008 року; завіреними копіями сертифікатів на право на земельну ділянку № 0030334 та № 0030521, відповідно до яких у [PERSON] та [PERSON] наявні права на земельні частки. Оскільки заявник [PERSON] офіційно не була прописана зі спадкодавцем [PERSON] за однією адресою понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому як спадкоємець четвертої черги позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину, тому просить заяву задовольнити.\~\~\~\~ У судове засіданні заявник [PERSON] та її представник адвокат Мицянка А.М. не з`явилися, однак останній подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, заяву підтримує у повному обсязі та просить таку задовольнити.\~\~ Представник Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області як заінтересованої особи у судове засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення заявлених у заяві вимог за наявності підстав. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та подані учасниками заяви, суд прийшов до такого висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Суд встановив, що 25 грудня 2008 року [PERSON] , який проживає в [ADDRESS] (Продавець), та [PERSON] , яка проживає у [ADDRESS] , уклали договір купівлі-продажу будинку, посвідчений приватним нотаріусом Перечинського районного нотаріального округу Конончук В.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2689. За умовами вказаного договору Продавець продав, а Покупець купила житловий будинок з надвірними будовами, що знаходиться в [ADDRESS] . Будинок належить Продавцеві на підставі свідоцтва про право власності, виданого Туричківською сільською радою 11 вересня 2007 року, зареєстрованого в РКП «БТІ» Перечинської районної ради 16 жовтня 2007 року в книзі 1 номер запису 11, реєстраційний номер 20239797 (а. с. 12-13, 14, 15).\~\~\~\~\~ Також суд встановив, що заявник [PERSON] з 25 грудня 2008 року проживає у [ADDRESS] , де зареєстрована з 14 березня 2017 року, що стверджується повідомленням Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 03 квітня 2025 року №03-07/980 та відповідною відміткою у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому Перечинським РВ УМВС України в Закарпатській області 17 вересня 1999 року (а. с. 7-10, 16). Проте заявник [PERSON] , звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зазначає, що проживала однією сім`єю з [PERSON] , яка померла [INFO] , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме у період з 25 грудня 2008 року по [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , а відтак має право на прийняття спадщини за такою, зокрема у вигляді прав на земельні частки (паї), посвідчені сертифікатами серії ЗК № 0030334 та серії ЗК № 0030521. Так, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Туричківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 02 лютого 2009 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 65 років у селі Турички Перечинського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2 (а. с. 6). Згідно погосподарської книги Туричківської сільської ради № 1 на 1977-1979 роки та особового рахунку № [NUMBER] . Турички [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] з 01 січня 1979 року по день його смерті (помер [INFO] , свідоцтво про смерть [NUMBER] від 02 лютого 2009 року); підстава: погосподарська книга № 1 на 1977-1979 роки с. Турички, що стверджується повідомленням Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 03 квітня 2025 року № 334/03-10 (а. с. 17). Як свідчить довідка № 17/14/2-20/2 від 19 березня 2025 року, видана старостою Туричківського старостинського округу В.Пловайко, заявник [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , дійсно проводила поховання [PERSON] , який помер [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 02 лютого 2009 року) (а. с. 20). Також суд встановив, що [INFO] у с. Турички Перечинського району Закарпатської області у віці 78 року померла [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 15 лютого 2016 року виконкомом Туричківської сільської ради Перечинського району Закарпатської області, актовий запис №01 (а. с. 5). Згідно погосподарської книги Туричківської сільської ради № 1 на 1977-1979 роки та особового рахунку № [NUMBER] . Турички [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] з 01 січня 1979 року по день її смерті (померла [INFO] , свідоцтво про смерть [NUMBER] від 15 лютого 2016 року); підстава: погосподарська книга № 1 на 1977-1979 роки с. Турички, що стверджується повідомленням Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 03 квітня 2025 року № 335/03-10 (а. с. 18). Як свідчить довідка № 16/14/2-20/2 від 19 березня 2025 року, видана старостою Туричківського старостинського округу В.Пловайко, заявник [PERSON] , [INFO] , жителька [ADDRESS] , дійсно проводила поховання [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 15 лютого 2016 року) (а. с. 19). Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 81934067 від 21 липня 2025 року та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 81934071 від 21 липня 2025 року, наданих приватним нотаріусом Конончук В.Ю., спадкова справа стосовно спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена, заповіт та спадковий договір відсутні. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.\~\~ За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. У відповідності до п. 23 вищевказаної постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких за виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Як роз`яснено в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відтак суд, дослідивши зібрані в справі докази вважає, що факт постійного проживання однією сім`єю заявника [PERSON] , [INFO] , разом зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , у період з 25 грудня 2008 року та на час відкриття спадщини за такою за адресою: [ADDRESS] , знайшов своє підтвердження, а тому заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved