Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

20 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ " та [PERSON] було укладено Договір № 2107900595269, відповідно до умов якого товариство зобов?язується надати позичальникові кредит на суму 3000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Позикодавець виконав свої зобов?язання, відповідач свої зобов?язання належним чином не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 01 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ " та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" було укладено договір факторингу № 1-12 відповідно до якого ТОВ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ " відступило на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ " права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2107900595269. 10 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" було укладено Договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги у відповідності до умов якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило на користь ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2107900595269. З моменту передачі права грошової вимоги до ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", відповідач заборгованість не погашав. 25 червня 2025 року через підсистему "Електронний суд" представник позивача Ткаченко Марія Миколаївна звернулася з відповідним позовом до суду та просила стягнути із [PERSON] на користь ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" заборгованість за договором № 2107900595269 від 20.03.2021 у розмірі 48580 гривні 73 копійки. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 26 червня 2025 року отримано підтвердження про зареєстроване місце проживання відповідача в [ADDRESS] (а.с. 11). Ухвалою від 27 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 13). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача в абзаці 5 позовних вимог просив розгляд даної справи проводити за його відсутності (зворот а.с. 5). Судова повістка з ухвалою про відкриття провадження у справі відповідачу відправлена 27 червня 2025 року та вручена йому особисто 03 липня 2025 року (а.с. 16). Таким чином, відповідач обізнаний про розгляд справи за позовом до нього в Мурованокуриловецькому районному суді, в силу положень ст. 128 ЦПК України відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211, ч. 1 та п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України,\~ суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін. Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з врахуванням наступного: За правилами статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Судом встановлено: 20 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ " та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансових послуг № 2107900595269. Відповідно до умов цього договору ТОВ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ "надало [PERSON] кредит на суму 3000 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (п. 1.1.); граничний строк кредитування (строк дії договору): 1 (один) рік (п. 1.9.); проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту починаючи з першого дня для перенарахування суми кредиту в наступному розмірі: а) 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4. «а»; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредитна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою зазначеною у п.1.4. «б»; в) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення \\кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п.1.4. «в»; д) тип процентної ставки фіксована (п. 1.4.); у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів, щонайменше на 1 календарний день Кредитор має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі (пп. 2.1.1.2 п. 2.1.), а також здійснити автоматичне продовження строку кредитного договору на наступний термін за умови сплати позичальником (договірного списання) нарахованих за договором відсотків без оформлення/підписання будь-яких додаткових угод, звернень, тощо (пп. 2.1.1.11. п. 2.1.); сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством у разі укладення електронного договору в якості\~підпису сторін\~буде використовуватись\~електронний підпис\~одноразовим ідентифікатором,\~відповідно до\~правил та\~Закону України\~ «Про електронну\~комерцію»,\~що має\~таку саму\~юридичну силу\~як і\~власноручний підпис\~(п.\~4.3.);\~позичальник підтверджує,\~що отримав\~від товариства\~до укладення\~договору інформацію\~надання якої\~передбачено законодавством\~України,\~у тому\~числі,\~інформацію,\~що міститься\~у ч.\~ 2\~ст.\~12\~ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»,\~отримав підписаний\~сторонами екземпляр\~договору,\~графік платежів,\~паспорт кредиту,\~ознайомлений з\~умовами ЗУ "Про захист прав споживачі " (п. 4.9.). Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором. Щодо виконання [PERSON] зобов`язання за Договором про надання фінансових послуг № 2107900595269 від 20 березня 2021 року: Так, як зазначено вище та слідує з умов цього Договору, сума кредиту 3000 гривень, граничний строк кредитування (строк дії договору) 1 (один) рік. Договором передбачено, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та\\або процентів щонайменше на один календарний місяць, Кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі (пп. 2.1.1.2. п. 2.1.), здійснити автоматичне продовження строку дії кредитного договору на наступний термін за умови сплати нарахованих за кредитним договором процентів без оформлення та підписання будь яких додаткових угод, звернень, тощо (пп. 2.1.1.11. п. 2.1.). Сума заборгованості [PERSON] за цим кредитом в розмірі 48580 гривень 73 копійки, стверджується, зокрема, розрахунками заборгованості за договором. Із вказаних вище документів слідує, що [PERSON] не виконував свого зобов`язання з повернення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами впродовж строку кредитування. Листом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія ВЕЙ ФОР ПЕЙ" від 02 вересня 2024 року стверджується, що було здійснено наступний переказ грошових коштів: деталі транзакції: номер карти [NUMBER] , власник карти (емітент) банк COMMERCIAL BANK PRIVATBANK, категорія карти MasterCard, час запиту 20.03.2021 2:16:44, номер договору згідно інформації кредитора 2107900595269, сума 3000 гривень. Ідентичний номер карткового рахунку, а саме [NUMBER] [PERSON] вказав у Заяві-Анкеті (Додаток № 1 до Кредитного договору) та просив надавати на нього в подальшому кредити. Відповідач відзиву на позов чи будь-яких пояснень, доказів на спростування заяви позивача про існування заборгованості за кредитним договором, який є предметом цього позову, суду не подав. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18). Процесуальні обов`язки відповідача полягають, зокрема, у здійсненні ним активних процесуальних дій, наданні доводів та доказів, що стосуються існування цивільних прав позивача як кредитора у зобов`язанні. Така правова позиція міститься у п. 6.8. постанови ВП ВС від 15 червня 2021 року у справі № 904/5726/19. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Статтею 516 ЦК України\~визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 01 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ "\~та Товариством\~з обмеженою\~відповідальністю "ВЕРДИКТ\~КАПІТАЛ" укладено договір факторингу № 1-12 відповідно до умов якого - Первісний Кредитор зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги, а Фактор зобов`язується, здійснити фінансування, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між Клієнтом і Боржником (п. 2.1.). Відповідно до п. 2.3. вказаного вище договору з дати відступлення Прав Вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за Договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України. Право вимоги переходить до Фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток № 2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого фактор стає Новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого Права вимоги (пп. 6.1.4 п. 6.1.). Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 (Витяг з Додатку № 3 до договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021) ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" набуло право грошової вимоги, в тому числі, і за Договором про надання фінансових послуг № 2107900595269 від 20 березня 2021 року, боржником за яким є [PERSON] , в сумі 23550 гривень (з яких 2994 гривні заборгованість за тілом кредиту, 20556 гривень сума заборгованості за відсотками). 10 березня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" було укладено Договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги у відповідності до умов якого Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, Новий кредитор набуває у обсязі на умовах, визначених договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору (Реєстр боржників). Відповідно до п. 5.2. права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток № 4). Відповідно до Додаткової угоди № 4 до Договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року укладеної між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" 19 листопада 2024 року сторони вирішили внести зміни в Реєстри Боржників, що є Додатками до Договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 року у зв?язку із виявленням технічної помилки. Відповідно до зміни в реєстрі боржників в друкованому (підписаному) вигляді до Договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 (Додаток № 1 до Додаткової угоди № 4 від 19.11.2024 (до Договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023) боржником за Договором про надання\~фінансових послуг\~ №\~2107900595269\~від 20\~березня 2021\~рокузазначено [PERSON] з боргом в сумі 48580 гривень 73 копійки. Отже, ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2107900595269\~від 20\~березня 2021\~року. Щодо наявності підстав для задоволення заявленого розміру вимог, суд враховує таке: Сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 2107900595269\~від 20\~березня 2021\~рокуукладеного\~з Товариством з обмеженою відповідальністю "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" розмірі 48580 гривень 73 копійки стверджується розрахунками заборгованості за цим договором. Зокрема, із розрахунку заборгованості вчиненого ТОВ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" слідує, що боржник виконав умови, встановлені ТОВ для оформлення пролонгації та продовження строку дії кредитного договору, а саме вніс грошові кошти на ім?я ТОВ, а на момент відступлення прав вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» сума заборгованості за договором становила 23550 гривень. З розрахунку заборгованості вчиненого та підписаного наступним після ТОВ "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" кредитором - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» слідує, що за період з 01 грудня 2021 року до 19 березня 2022 року (включно) ним нараховувалися проценти, а розмір заборгованості на дату розрахунку становить 48580 гривень 73 копійки, з яких: 2994 гривні заборгованість по основній сумі кредиту, 45586 гривень 73 копійки заборгованість за відсотками. Право ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» нараховувати проценти за договором фінансових послуг передбачено п. 2.3. Договору факторингу № 1-12 від 01 грудня 2021 року. З розрахунку заборгованості, вчиненого ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" вбачається, що заборгованість за кредитним договором № 2107900595269 від 20 березня 2021 року станом на 05 червня 2025 року становить 48580 гривень 73 копійки, отже позивач ніяких нарахувань з моменту отримання права грошової вимоги не здійснював. Отже, ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" отримало право вимоги до відповідача за кредитним договором № 2107900595269\~від 20\~березня 2021\~рокуз Товариством з обмеженою відповідальністю "СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ" в розмірі 48580 гривень 73 копійки. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивач\~Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР" має право вимоги до відповідача за кредитним договором у сумі 48580 гривень 73 копійки. За приписами п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, а п. 3 ч. 2 цієї норми, - що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач заявив до суду позовну вимогу з ціною позову 48580 гривень 73 копійки. Суд у цьому судовому рішенні прийшов до висновку про повне задоволення позову, тому і компенсація судових витрат, зокрема, у вигляді сплаченого при зверненні до суду судового збору (а.с. 7) підлягає у розмірі 100% або 2422 гривні 40 копійок. Статтею 59 Конституції України\~визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. У цій справі між ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" та АО "ЛІГАЛ АССІСТАНС" 01 липня 2024 року було укладено Договір № 01-07/2024 про надання правової допомоги. Предметом цього Договору є надання юридичної допомоги в обсязі та на умовах, передбачених Даним Договором (п. 1.1.); вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на отримання юридичної допомоги, які є невід?ємними додатками до цього договору (п. 4.1.); Клієнт зобов`язується оплатити надані Адвокатським об`єднанням послуги після надання Адвокатським об`єднанням Клієнту відповідного розрахунку оплати (п. 4.2.). Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, відповідно прайс-листа АО "ЛІГАЛ АССІСТАНС", Заявки на надання юридичної допомоги № 159 від 01.05.2025 та Витягу з Акту № 10 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 загальна вартість робіт (наданих послуг і виконаних робіт) становить 16000 гривень. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими у статтях 141, 142 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, оскільки цивільно-процесуальне законодавство встановлює критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Таким чином, під час вирішення питання визначення суми відшкодування витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з фінансового стану обох сторін, поведінкою сторін під час судового процесу тощо. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» («East/West Alliance Limited» v Ukraine), заява № 19336/04, пункт 268). У рішенні від 18 лютого 2022 року у справі «Чоліч проти Хорватії» (COLIC v. Croatia), заява № 49083/18, ЄСПЛ зазначив, що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними, а також були розумними у своєму розмірі (пункт 77). ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінюючи їх необхідність. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21. Під час визначення суми відшкодування суд має керуватись критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: - має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами,

Outcome: approved