Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Позивач, Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», звернувся до суду через систему «Електронний суд» з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за теплову енергію. В обґрунтування заявлених позовних вимог Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» посилається на те, що предметом позовної заяви у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг за адресою: [ADDRESS] . Зокрема, Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (надалі - Позивач) є обласним теплопостачальним підприємством, яке виробляє теплову енергію для забезпечення споживачів послугами з централізованого опалення. Підприємство засноване на спільній власності територіальних громад і знаходиться в управлінні Донецької обласної державної адміністрації. Управління Підприємством на період дії Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» здійснює облдержадміністрація, обласна військово-цивільна адміністрація. До складу підприємства входить 16 теплопостачальних відокремлених підрозділів. Відокремлений підрозділ «Виробнича одиниця обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Слов`янськтепломережа» є структурним підрозділом позивача, основною діяльністю якого є виробництво теплової енергії та надання її споживачам (фізичним та юридичним особам) у тому числі і відповідачам. Згідно із Законами України Про теплопостачання, Про житлово-комунальні послуги, позивач виробляє теплову енергію відповідно до стандартів, нормативів, норм і правил для потреб опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, а споживач, відповідно до ст. ст. 19, ст. 19-1 Закону України Про теплопостачання від 02.06.2005 № 2633-14, зобов`язаний щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію у строки, встановлені договором або законом. Так, здійснюючи свою діяльність, позивач протягом тривалого часу в опалювальний період надає [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (наділі - Відповідачі) теплову енергію у квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а відповідачі використовували надану послугу для задоволення власних потреб та не відмовлялися від цих послуг. На підприємстві позивача на ім`я відповідального наймача/власника відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , що відповідає вищевказаній квартирі, та відповідно до якого нараховується плата за теплову енергію. Будинок, де розташована квартира, обладнаний лічильником. Власниками квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оскільки квартира відповідачів знаходиться в багатоквартирному будинку, який приєднано до системи централізованого теплопостачання, тому вони є споживачами житлово-комунальних послуг, та на ці відносини поширюється дія Закону України Про житлово-комунальні послуги. Згідно Закону України Про житлово-комунальні послуги, взаємодія між учасниками відносин у вказаній сфері здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 39, п. 40 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Згідно норм Житлового кодексу України, власник (наймач) житлового будинку (квартири) зобов`язаний своєчасно вносити плату за житлово-комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем (власником) майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Також, за нормами ст. 19, ст.19-1 Закону України Про теплопостачання від 02.06.2005 № 2633-ГУ, споживачі теплової енергії повинні щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за спожиту (отриману) теплову енергію. Відповідно до п. 40 Правил № 830 та ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Споживач не звільняється від оплати послуги на період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб. Також, Споживач не звільняється від оплати послуги у разі самовільного (без дотримання встановленої законодавством процедури) відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опаленння (теплопостачання). Згідно пунктів 32, 33, 37 Правил № 830, ціною (вартістю) послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Плата за послугу розраховується, виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом. Таким чином, незалежно від того, чи є громадянин власником приватизованої квартири або наймачем неприватизованої квартири, він є споживачем житлово-комунальних послуг, тому його обов`язком являється своєчасна оплата спожитих послуг. Відповідно до статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, власність зобов`язує. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно правової позиції постанови ВСУ від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13 та Постанови Верховного Суду України від 20.04.2016 по справі № 6-2951цс15 споживач зобов`язаний оплатити послуги, якщо він фактично користувався ними. Також, відповідно до правової позиції Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду «не проживання відповідача (боржника) у квартирі, яка належить йому на праві власності, та факт відсутності його реєстрації у цій квартирі не звільняє його як власника квартири від обов`язку нести витрати по оплаті житлово-комунальних послуг» (постанова від 02.04.2020, справа № 757/29813/17-ц, провадження № 61- 2066св19). Тобто, власник квартири повинен сплачувати послуги щодо оплати житлово-комунальних послуг, незважаючи на те, зареєстрований він у квартирі чи ні, мешкає він у цій квартирі чи ні. Отже, саме факт того, що фізична особа є власником квартири, - є підставою для стягнення з неї боргу за житлово-комунальні послуги. Станом на дату подання до суду даної позовної заяви, до Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» не надходило жодних звернень споживачів по квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] , щодо непроведення стягнення за теплову енергію з наданням документів, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 № 206 (зі змінами), а тому у Позивача є право звернення до Суду за захистом свого порушеного права. Між позивачем та відповідачами в опалювальні періоди 2021-2024 рр. склалися договірні відносини на підставі Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 (далі Закон № 2189). Згідно статті 13 Закону № 2189 у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ним укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги, співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. В даному випадку Співвласники житлового будинку за вищевказаною адресою не уклали з Позивачем відповідний договір у визначений законом строк, тому вважається, що з відповідачами укладено індивідуальний договір, який є публічним договором приєднання. Відповідно до пункту 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору . Згідно статті 12 Закону № 2189 договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до Закону. На виконання вимог Закону № 2189 Позивачем було розміщено (опубліковано) типовий договір на офіційному сайті ОКП «ДТКЕ» http://www.kpdtke.com.ua, та на інформаційних стендах у приміщеннях Заявника, де здійснюється прийом громадян з приводу нарахувань за теплову енергію, видачі рахунків та проведення звірки за особовими рахунками споживачів. На офіційному сайті Заявника також розміщено інформацію про вимоги до якості відповідної послуги згідно із діючим законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку; розмір тарифу за теплову енергію, вартість плати за абонентське обслуговування, заяву- приєднання, тощо. Факт приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надані послуги, та факт отримання відповідної послуги. Від споживача (боржники у справі) не надходило заяви про укладення письмового договору, тому між боржниками та заявником встановилися договірні відносини з приводу надання та користування тепловою енергією без укладення письмового договору. Отже, договір про надання послуг з постачання теплової енергії вважається укладеним на підставі ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189, та між заявником та боржниками встановилися договірні відносини. Разом із цим, ч. 1 ст. 9 Закону № 2189 визначає, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору, як і відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд України в постанові від 30.10.2013р. по справі № 6-59цс13 та в постанові від 20 квітня 2016року у справі № 6-2951цс15, де судом зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги , якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. За весь період, який підлягаю стягненню, відповідачі на адресу позивача з письмовими заявами, щодо укладення договору у письмовій формі або заявами з незгодою з деякими пунктами договору, не зверталися. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь- яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Факт отримання відповідачами послуги в опалювальні періоди підтверджується належними та допустимими доказами, а саме: розпорядженням керівника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації від 05.10.2021 № 91 «Про початок опалювального періоду 2021-2022 рр.», розпорядженням керівника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації від 19.10.2022 № 184 «Про початок опалювального періоду 2022-2023 рр.», розпорядженням начальника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації від 19.10.2022 № 1845 «Про початок опалювального періоду 2023-2024 рр.» та розпорядженням начальника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації від 02.09.2024 № 1596 «Про початок опалювального періоду 2024-2025 рр.» Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також 3% річних. Ця стаття визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання, незалежно від підстав виникнення зобов`язання та форми його фіксації. Правила статті 625 ЦК України розповсюджуються на будь-які грошові зобов`язання, а також незалежно від того, чи передбачена сплата грошей в готівковій чи в безготівковій формі. Грошовим зобов`язанням вважається зобов`язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Частина 2 цієї статті визначає спеціальні правові наслідки прострочення виконання грошових зобов`язань. Таких наслідків є декілька: 1) по-перше, боржник зобов`язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення. Індекс інфляції є статистичною інформацією, яка щомісячно надається Держкомстатом та публікується в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Державного комітету статистики України, а також публікуються в довіднику систем інформаційно-правового забезпечення ЛІГА: ЗАКОН. Вимагати оплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може відмовитися. Стягувач для розрахунку ціни вимоги використовує індекси споживчих цін (індекси інфляції), надані Департаментом статистики цін Державного комітету статистики України у вигляді офіційної довідки; по-друге, стаття передбачає можливість стягувати за прострочення виконання грошового зобов`язання проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення. Отже, позивач має право вимоги до відповідачів виконання обов`язку щодо оплати заборгованості, а боржник за спірний період зобов`язаний сплатити гроші за спожиту теплову енергію, з урахуванням 3% річних та інфляційні збитки. Відповідно до ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отже, передбачене законом право кредитора вимагати оплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінювання грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати 3% річних) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. До цих вимог застосовується загальний строк позовної давності, а не спеціальний. До позовної заяви додані: розрахунок 3% річних та розрахунок інфляційних втрат. Дані розрахунки проведені на заборгованість, яка виникла виключно до 24.02.2022. Плата за абонентське обслуговування, граничний розмір якої визначається Кабінетом Міністрів України, входить до плати виконавцю комунальної послуги за договором. Стаття 1 Закону № 2189 визначає, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку. Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхні приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плату за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постачання теплової енергії, що надаються ОКП «ДТКЕ» споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами (п.34 індивідуального договору) становить: -з 01.10.2021 плата за абонентське обслуговування становить 33,74 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 23,04 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії); -з 01.10.2022 плата за абонентське обслуговування становить 29,15 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 21,36 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії); -з 01.10.2023 плата за абонентське обслуговування становить 38,02 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 28,07 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії); -з 01.10.2024 плата за абонентське обслуговування становить 42,89 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 29,78 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії). Нарахування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі. Крім того, постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09.06.2016 № 1101 «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 31.03.2015р. № 1171», для населення встановлено наступні тарифи: 1)Послуга з централізованого опалення з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії: 1 Гкал складає тариф 1433,30 грн. (з ПДВ); 2)Послуга з централізованого опалення без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії: 1 м2 складає тариф 36,11 грн. (з ПДВ). З 01.07.2016 до жовтня 2020 позивач використовував у своїй роботі тарифи, що зазначені вище, які встановлені Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг України. З жовтня 2020 року тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для населення затвердженні Розпорядженням голови Донецької ОДА, керівника обласної ВЦА від 29.07.2020 №805/5-20, яке розміщено на офіційному сайті Донецької ОДА. А саме: -тариф на послуги з постачання теплової енергії без індивідуальних теплових пунктів становить 1930,10 грн./Гкал -тариф на послуги з постачання теплової енергії з індивідуальними тепловими пунктами 2017,97 грн./Гкал. З 01.10.2022, згідно п. 2 Розпорядження голови облдержадміністрації, начальника обласної військової адміністрації від 27.09.2022 № 444/5-22 «Про встановлення обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для всіх категорій споживачів», протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, до всіх категорій споживачів Позивача застосовуються тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води на рівні тарифів, що застосовувалися до цих споживачів станом на 24 лютого 2022 року, тобто згідно розпорядження від 29.07.2020 № 805/5-20. Загальна сума вимог позивача становить: - за період з 01.12.2021 до 31.03.2025 заборгованість за теплову енергію складає 30304,78 грн; - за період з 01.01.2022 до 01.02.2022: 3% річних - 6,41 грн.; витрати від інфляційних процесів 32,72 грн.; - за період з 01.12.2021 до 31.03.2025 заборгованість за абонентське обслуговування складає 42,89 грн; - поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції у розмірі, 135,00 грн; - витрати, пов`язані з формуванням Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 45,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами своїх обов`язків щодо своєчасної оплати за спожиту теплову енергію та наявністю боргу перед позивачем, відповідачі своїми діями завдали шкоди інтересам Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», що призвело до неможливості позивача спланувати свої розрахунки перед постачальниками газу та електроенергії. Оскільки боржники ухиляються від задоволення заснованих на законі вимог, це змусило позивача звернутися до суду з вимогами про стягнення з боржників боргу за теплову енергію, інфляційних втрат та 3% річних у судовому порядку. Беручи до уваги те, що період, за який позивач стягує заборгованість з відповідачів, становить більше, ніж 3 (три) роки, звернення до суду здійснюється шляхом подання позовної заяви. Відповідно до ст. 164 ЦПК України та пп. 4.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви справляється судовий збір в розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлений на 01 січня календарного року, в якому подається заява. Законом передбачено, що при поданні документів через "Електронний суд" судовий збір сплачується у розмірі 0,8 (ч. 3 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір"). Подача даної заяви здійснюється через "Електронний суд", тому ОКП «ДТКЕ» сплачує наступну суму збору: 3028,00грн.*0,8 = 2422,40 грн. Особи, які після 4 жовтня 2021 року подали до суду документи в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі «Про судовий збір». На цьому наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року по справі № 916/228/22. На виконання вимог ч. 5 ст. 95 ЦПК України позивач зазначає, що на дату звернення до Суду із цим позовом, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходження, забезпеченням доказів. З метою повноти розгляду справи та забезпечення доказів щодо належного відповідача та права власності на квартиру, позивачем за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав сплачено 45,00 грн. Також будь-які дії учасника цивільної справи, пов`язані з її розглядом судом, в тому числі надсилання документів, є процесуальною дією в розумінні п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, а відтак, поштові витрати у сумі 90,00 грн, понесені позивачем, відносяться до складу судових витрат. Отже, на виконання вимог ст. 134 ЦПК України, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат становить: -судовий збір складає 2422,40 грн; -витрати на отримання відомостей з Державного реєстру речових прав - 45,00 грн; -поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням відповідачам документів у справі на загальну суму 90,00 грн. Посилаючись на викладене вище, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , що є власниками майна за адресою: [ADDRESS] : за період з 01.12.2021 до 31.03.2025 заборгованість за теплову енергію в сумі 30304,78 грн; за період 01.01.2022 до 01.02.2022: 3 % річних в сумі 6,41 грн та витрати від інфляційних процесів в сумі 32,72 грн; за період з 01.12.2021 до 31.03.2025 заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 42,89 грн; поштові витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції у розмірі 135,00 грн; витрати, пов`язані з формуванням Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 45,00 грн; судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2422,40 грн, - на користь: Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», код ЄДРПОУ 03337119, за наступними реквізитами: IBAN [NUMBER] , банк - ПАТ «БАНК «УКРАЇНСЬКИЙ КАПІТАЛ», номер рахунка: [NUMBER] , код банку 320371. Відповідно до ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Представник позивача Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» своєчасно і належним чином повідомлений про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, а також про необхідність надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують відзив. Однак, відповідачі не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, в зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна № 422176581 від 10.04.2025, є абонентами Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі Виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» та за вказаною адресою на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Згідно листів\~Відділу з\~ведення реєстраційного\~обліку місця\~проживання та\~місця перебування\~фізичних осіб\~Слов`янської міської\~військової адміністрації\~Краматорського району\~Донецької області\~від 21.05.2025\~№ 20-16/2-1967,\~№ 20-16/2-1969\~та №\~20-16/2-1968,\~наданих на\~запит суду\~слідує,\~що відповідачі\~не зареєстровані\~за адресою: [ADDRESS] . Проте, оскільки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками вказаної вище квартири, між позивачем і відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з опалення, оскільки позивач фактично надавав відповідачам послуги з опалення, а відповідачі користувалися даними послугами для задоволення власних потреб та не відмовлялися від них. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно п. 35 Постанови Кабінету міністрів України «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» № 830 від 21 серпня 2019 року розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, але відповідач несвоєчасно оплачує спожиті комунальні послуги. Згідно ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Приписами ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 13 ЦК України, а саме цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, відповідач ними користується. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, одностороння відмова не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи». Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази, які заявник повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається, як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення заяви чи відмови у її задоволенні,- повинні бути виключно належними та допустимими. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання відповідачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обов`язковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Тобто, докази, які відповідачі повинні подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які вони посилаються, як на підставу невизнання позовних вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановить наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, повинні бути виключно належними та допустимими. У порушення ст. ст. 67, 68 ЖК України відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не здійснюють оплату за надану їм позивачем теплову енергію та мають заборгованість у розмірі 30304,78 грн за період з 01.12.2021 по 31.03.2025. Отже, з урахуванням наведеного вище, а також приймаючи до уваги, що відповідачі не надали до суду ні відзиву стосовно заявлених позовних вимог, ні доказів стосовно спростування вимог позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині солідарного стягнення з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованості за надану їм позивачем теплову енергію в розмірі 30304,78 грн за період з 01.12.2021 по 31.03.2025. Статтею 625 ЦК України передбачена цивільна-правова відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і зобов`язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рахунок розміру інфляційний нарахувань здійснюється наступним чином: (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця заборгованість за попередній місяць) х індекс інфляції / 100 (інфляційні нарахування за попередній місяць + сальдо на початок місяця - заборгованість за попередній місяць). Якщо індекс інфляції за місяць менше 100%, показник інфляційних витрат за даний місяць не нараховується. 3 % річних нараховуються наступним чином: (сальдо на початок місяця заборгованість за попередній місяць) х 3 х (кількість прострочених днів) 365 днів / 100. Розрахунки 3% річних та інфляційних втрат проведені на заборгованість, яка виникла виключно до 24 лютого 2022 року. Відповідачам надавались послуги з опалення, але вони не в повному об`ємі вносили плату за користування зазначеними послугами, тобто прострочили виконання грошового зобов`язання, внаслідок чого за особовим рахунком № [NUMBER] утворилася заборгованість за постачання теплової енергії, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01.01.2022 по 01.02.2022. Отже, у зв`язку з не виконанням обов`язків щодо сплати спожитих послуг, боржникам нараховано за період з 01.01.2022 до 01.02.2022 інфляційні втрати в сумі 32,72 грн та 3% річних у сумі 6,41 грн, які слід солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача. Згідно з п. 11 ч. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Такі витрати підлягають відшкодуванню за рахунок плати за абонентське обслуговування всіма співвласниками багатоквартирних будинків, незалежно від того, чи підключено їхнє приміщення до систем теплопостачання виконавця комунальної послуги. Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до вимог Постанови КМУ від 21 серпня 2019 року № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами». Розмір плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для послуг з постачання теплової енергії, що надаються ОКП «ДТКЕ» споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами з 01.10.2021 складає 33,74 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 23,04 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії); з 01.10.2022 складає 29,15 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 21,36 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії); з 01.10.2023 складає 38,02 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 28,07 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії); з 01.10.2024 складає 42,89 грн. (будинки, обладнані вузлами обліку теплової енергії) та 29,78 грн. (будинки, необладнані вузлами обліку теплової енергії). Нарахування здійснюється щомісяця протягом року у фіксованому розмірі. Заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.12.2021 по 31.03.2025 по особовому рахунку № [NUMBER] складає 42,89 грн, яка також підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2025 року складає 3028,00 грн. Дана позовна заява подана до суду через систему «Електронний суд», тому розмір судового збору за подання даної позовної заяви становить 2422,40 грн. (3028 х 0,8), який сплачений позивачем (платіжна інструкція № 18157 від 23.04.2025). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в повному обсязі, а тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 2422,40 грн. в рівних частках по 807,47 грн з кожного. Крім того, відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Суд не знайшов підтвердження щодо витрат позивача, заявлених в позовній заяві, пов`язаних із формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі, на суму 45,00 грн, адже згідно квитанції № SW_KVTUPQCVPC_EP_0 від 10.04.2025, плата за надання відомостей з ДРРП на нерухоме майно склала: 40,00 грн вартість самої послуги; 1,00 грн комісія, а всього 41,00 грн. Отже, в частині стягнення з відповідачів на користь позивача витрат, пов`язаних із формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі, задоволенню підлягає підтверджена сума витрат 41,00 грн. В решті в цій частині заявлені вимоги задоволенню не підлягають. Таким чином, позивачем по справі понесені витрати, пов`язані з поштовим відправленням кореспонденції на суму 135,00 грн та витрати, пов`язані з формуванням Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідача у справі на суму 41,00 грн, що підтверджується відповідним описом поштового відправлення, списком поштових відправлень № 2928, фіскальним чеком від 30.04.2025 та квитанцією № SW_KVTUPQCVPC_EP_0 від 10.04.2025, а тому ці витрати слід стягнути з відповідачів на користь позивача в рівних частках з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial