Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на частку будинковолодіння, в якому просила визнати за нею право власності на частку будинковолодіння [ADDRESS] , яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0321 га, кадастровий номер 0510100000:01:020:0186, до складу якого входить житловий будинок «А», веранда «а», прибудова «А1», ганок, сарай «Б», сарай «Б1», сарай «Б2», гараж «БЗ», убиральня В, вигрібна яма «№1». Позов мотивовано тим, що 25.12.1960 [PERSON] зареєструвала з відповідачем шлюб у виконавчому комітеті Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 72. Після реєстрації шлюбу прийняла прізвище « [PERSON] ». 24.12.2001 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачу відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] ». В шлюбі [PERSON] та [PERSON] , за спільні кошти, побудували житловий будинок [ADDRESS] . Як вбачається з довідки комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» № 552 від 06.02.2017, згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 8761, нумерація будинку була змінена з номеру 7 на номер 5. Також з довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-БТІ» № 74 від 26.12.2016 вбачається, що за матеріалами інвентаризаційної справи № 372-16-ТП, житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, по [ADDRESS] , станом на 26.12.2016 житловий будинок літ. «А», веранда літ. «а», прибудова до житлового будинку літ. «A1», сарай літ. «Б», «Б1», «Б2», гараж літ. «Б3», убиральня літ. «В» збудовані до 05.08.1992 та не є самочинними. Після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , остання залишилася проживати у будинку, який вони спільно збудували, тобто в буд. [ADDRESS] , а [PERSON] одружився вдруге та став проживати в [ADDRESS] . Позивач зазначає, що її право на користування вказаним будинковолодінням не порушено, вона протягом всіх років проживає та користується будинком [ADDRESS] . Однак, в даний час бажає розпорядитися належною їй часткою будинку та скласти відповідне розпорядження на випадок своєї смерті. Також стан здоров`я відповідача в даний період часу значно погіршився і цим можуть скористатися зацікавлені особи, щоб позбавити її права на частку житлового будинку. Викладене стало підставою для звернення позивача до суду із зазначеним позовом до відповідача. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.05.2024 заборонено [PERSON] РНОКПП [NUMBER] вчиняти дії, а державним реєстраторам - реєстраційні дії, пов?язані з відчуженням будь - яким способом права на 39/100 частки будинковолодіння [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ), до набуття законної сили рішенням суду у справі № 127/15577/24. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. 28.05.2024 на адресу суду від позивача надійшла позовна заява у новій редакції, відповідно до якої вона зменшила позовні вимоги та просила визнати за нею право власності на 39/200 частки будинковолодіння [ADDRESS] , ринковою вартістю 215 766, 00 грн., яке розташоване на земельній ділянці площею 0,0321 га, кадастровий номер 0510100000:01:020:0186, до складу якого входить житловий будинок «А», веранда «а», загальною площею 75,2 кв.м, житловою площею 46 кв.м, підсобною площею 29,2 кв.м, сарай «Б», сарай «Б1», сарай «Б2», гараж «БЗ», убиральня В, вигрібна яма «№1». Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2024, прийнято до розгляду заяву [PERSON] , про зменшення розміру позовних вимог. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.07.2024 витребувано з Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» (м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 64) матеріали інвентаризаційної справи № 8761 на будинок [ADDRESS] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.10.2024 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду, у відкритому судовому засіданні, по суті. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21.11.2024 провадження у справі зупинено до 23.04.2025 у зв`язку із смертю відповідача у справі [PERSON] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25.04.2025 провадження у справі поновлено. Витребувано у приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка Володимира Борисовича належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2025 залучено до участі у справі правонаступників померлого відповідача [PERSON] [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . 24.06.2025 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свою позицію обґрунтувала тим, що позивач ставить питання про поділ майна, існування якого не підтвердила, оскільки у матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на зміну нумерації будинку, який є предметом спору. Окрім того, на її думку, позивач пропустила строк звернення до суду з даним позовом, оскільки шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано ще 24.12.2001. Позивачем не зазначено, коли їй стало відомо про порушення її законних прав та інтересів. В судове засідання призначене на 15.07.2025 позивач та її представник адвокат Вишаровська В.К. не з`явились, в матеріалах справи міститься заява представника позивача в якій просила розгляд справи проводити у відсутність сторони позивача. Позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні 25.06.2025 представник позивача адвокат Вишаровська В.К. позов підтримала повному обсязі з підстав, що вказані у позовній заяві. В судове засідання призначене на 15.07.2025 відповідач [PERSON] не з`явилась, в матеріалах справи міститься зава в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, при розгляді справи поклалась на розсуд суду. В судовому засіданні 25.06.2025 відповідач [PERSON] зазначила, що її покійний чоловік не хотів ділити будинок. Однак, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. В судове засідання призначене на 15.07.2025 відповідач [PERSON] не з`явилась, в матеріалах справи міститься її заява в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила задовольнити. В судовому засіданні, що відбулось 25.06.2025 [PERSON] позовні вимоги визнала в повному обсязі та підтвердила обставини, що наведені в позові. Зазначила, що позивач є її матір`ю. Померлий батько залишив будинок і почав проживати з іншою жінкою. Будинок будувався спільно її матір`ю та покійним батьком. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно та належним чином. 15.07.2025, через канцелярію суду подала заяву, згідно якої просила розгляд справи провести у її відсутність, в задоволенні позовної заяви [PERSON] просила відмовити. Оскільки учасники справи, в судове засідання, призначене судом на 15.07.2025 не з`явились, згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування за судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, ст. 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Судом встановлено, що 25.12.1960 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00043193955 від 19.01.2024. (а.с. 13) Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 10.04.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, шлюб між [PERSON] та [PERSON] 24.12.2001 розірвано. Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно дошлюбне прізвище « [PERSON] ». (а.с. 14) Під час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок [ADDRESS] . Так, відповідно до свідоцтва № 580 від 08.10.1965 про право власності на будівлі, виданого Вінницьким міським відділом комунального господарства на підставі рішення виконкому Вінницької Ради депутатів трудящих № 9/331 від 09.04.1965, [PERSON] належить на праві власності житловий будинок [ADDRESS] . (ас. 6) Як вбачається з довідки комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» № 552 від 06.02.2017, згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 8761 на будинок [ADDRESS] станом на 29.12.2016 за [PERSON] зареєстровано право власності в цілому на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на будівлі від 08.10.1965, виданого Вінницьким міським відділом комунального господарства на підставі рішення виконкому Вінницької Ради депутатів трудящих № 9/331 від 09.04.1965. (а.с. 7) Згідно із довідкою товариства з обмеженою відповідальністю «Приват-БТІ» № 74 від 26.12.2016, за матеріалами інвентаризаційної справи № 372-16-ТП, житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, по [ADDRESS] , станом на 26.12.2016 житловий будинок літ. «А», веранда літ. «а», прибудова до житлового будинку літ. «A1», сарай літ. «Б», «Б1», «Б2», гараж літ. «Б3», убиральня літ. «В» збудовані до 05.08.1992 та не є самочинними. (а.с. 8) В судовому засіданні оглянуто та досліджено матеріали інвентаризаційної справи №8761 на житловий будинок по [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 22.10.2024 (а.с. 95). В судовому засіданні було оглянуто та досліджено матеріали спадкової справи №174/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.112-141) Так, із заявами про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулись дружина померлого [PERSON] , доньки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 113, 129, 134). За відомостями Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 12.11.2024 [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , по день смерті - [INFO] . За змістом\~статті 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спiльною сумiсною власнiстю, якщо iнше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і кожен з подружжя має рівні права на володіння, користування і розпорядження цим майном. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1\~ст. 69 СК України). Згідно з ч. 1\~ст. 70 СК України\~у\~разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві власності на майно, можливе лише за його згодою. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленума Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті\~60,\~69 СК\~( 2947-14), ч. З\~ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2,3\~ст. 325 ЦК\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц. Аналогічний правовий висновок викладений і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17. Спірне нерухоме майно було побудоване сторонами під час шлюбу, а тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Відповідачі належних та допустимих доказів, які б спростували вказане не надали та матеріали справи їх не містять. Щодо наведених у відзиві на позовну заяву тверджень відповідача [PERSON] про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Статтями\~256-257\~та\~261 ЦК України\~визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частини четвертої\~статті 267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальним правилом, закріпленим у частині першій\~статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача. У частині другій\~статті 72 СК України\~та\~пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року\~визначено, що до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Отже, початком перебігу позовної давності встановлено день, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права. Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які б підтверджували заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності (постанова Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15). Як роз`яснено у п. 15 згаданої постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007, початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті\~106,\~107 СК України) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті\~109,\~110 СК України), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2ст. 72\~СК України). Тобто, визначальним для висновку про застосування строку позовної давності у спорі про поділ майна подружжя, заявленому після розірвання шлюбу, є саме момент, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Строк позовної давності обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатись про порушення свого права, тобто з моменту виникнення спору між ними. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №584/1319/16-ц (провадження №61-19445св18), від 06 листопада 2019 року у справі №203/304/17 (провадження №61-5400св19). Велика Палата Верховного Суду зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої\~статті 267 ЦК України\~позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19, пункти 61, 62), від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17 (провадження № 12-104гс19, пункти 5.43, 5.44) та у справі № 911/3677/17 (провадження №12-119гс19, пункти 6.43, 6.44). При цьому питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункт 23.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №706/1272/14-ц (провадження № 14-456цс18)). Відповідно до вимог ч. 5\~ст. 267 ЦК України\~якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. У цьому зв`язку суд зазначає те, що спірний будинок було побудовано в 1965 році, з 01.12.1965 [PERSON] була зареєстрована у будинку [ADDRESS] , та де проживає й станом на день вирішення цієї справи (що не заперечується сторонами по справі). З огляду на те, що [PERSON] з 25.12.1960 по 24.12.2001 перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , та проживала у нині спірному майні, в цей період, враховуючи відносини між подружжям вона не передбачала можливості порушення свого майнового права на спірний будинок. Суд вважає, що посилання відповідача [PERSON] на дату розірвання шлюбу між сторонами - 24.12.2001, не може вважатися початком перебігу строку позовної давності у спорі між сторонами про поділ спільно нажитого майна подружжя, оскільки право [PERSON] на користування спірним будинком не порушено, з 01.12.1965 вона зареєстрована, проживає та користується будинком [ADDRESS] . Однак, в даний час бажає розпорядитися належною їй часткою будинку та скласти відповідне розпорядження на випадок своєї смерті. Доказів протилежного відповідач [PERSON] суду не надала, тому суд вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений, а отже й відсутні підстави для застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. За встановлених обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що спірний будинок є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.\~Тому, право позивача підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на 39/200 часток спірного нерухомого майна. До вказаного висновку суд прийшов з огляду на те, що [PERSON] за життя, та після 18.09.2017, був власником лише частки в 39/100 нині спірного будинку [ADDRESS] , оскільки 18.09.2017 - 61/100 частку спірного будинку, подарував своєму внукові [PERSON] , який одночасно є і внуком позивача по справі [PERSON] . Після того, як позивач дізналась про наведену обставину, то зменшила свої вимоги, та просила поділити частку, яка залишилась у власності [PERSON] , тобто на подаровану [PERSON] [PERSON] частку спірного будинку позивач [PERSON] не претендує. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявних у справі доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь держави 2213 грн. судового збору, по 737,67 грн. з кожного. При визначенні розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідачів суд виходить з того, що згідно проведеної оцінки нерухомого майна, вартість спірного будинку в цілому становить 1\~106\~493 грн. Таким чином вартість частки в розмірі 39/200 становить - 221\~298,60 грн. Таким чином позивачем при зверненні до суду мала б бути сплачена сума судового збору в розмірі 2212,99 грн., разом з тим вона в силу закону, як інвалід першої групи, звільнена від сплати судового збору. Таким чином наведена сума судового збору підлягає стягненню з відповідачів на користь держави, тобто 2213/3 = 737,67 грн. Також суд зазначає, що ухвалення рішення суду відбулось за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11. На підставі викладеного та

Outcome: approved