Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

03.03.2025 до Корабельного районного суду м. Миколаєва, через систему «Електронний суд», надійшла позовна заява [PERSON] , подана її представником адвокатом Кучерявою Тетяною Юріївною. У позовній заяві [PERSON] просила визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначила, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 34/100 часток житлового будинку з усіма господарським будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] . Спадкове майно належало спадкодавцеві на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 25.01.2006. Сторони є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] . [PERSON] на час відкриття спадщини була зареєстрована та постійно проживала зі спадкодавцем. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.10.2019 у справі №\~488/3440/19 було задоволено позов [PERSON] , яка є співвласником 66/100 частин будинку за адресою [ADDRESS] , до [PERSON] про виділ ідеальної частки в натурі у житловому будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою. Цим же рішенням припинено право спільної часткової власності та проведено реальний розподіл будинку. Частці будинку [PERSON] , на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 26.05.2021 № 405, присвоєна нова адреса [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Третьої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 19.12.2024 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з огляду на відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будинок. Посилаючись на викладене, просила позов задовольнити. Ухвалою судді Корабельного районного суду м.\~Миколаєва від 10.03.2025 відкрито провадження у вказаній справі. Постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. З Третьої миколаївської державної нотаріальної контори витребувано копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Призначено підготовче провадження у справі. У підготовче засідання сторони не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідачі про дату, час і місце судового розгляду повідомлені своєчасно і належним чином. 03.07.2025 надійшла заява про визнання позову відповідачами. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частин 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд дійшов наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод. Згідно з ч. 1 ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 02.11.2008 Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, 27.05.1966 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 1278 від 27.05.1966). [INFO] у м.\~Миколаєві помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно. За життя [PERSON] придбав 34/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 48 від 25.01.2006. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.10.2019 у справі №\~488/3440/19 було задоволено позов [PERSON] , яка є співвласником 66/100 частин будинку за адресою [ADDRESS] , до [PERSON] про виділ ідеальної частки в натурі у житловому будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою. Цим же рішенням припинено право спільної часткової власності та проведено реальний розподіл будинку. Частці будинку [PERSON] , на підставі рішення виконкому Миколаївської міської ради від 26.05.2021 № 405, присвоєна нова адреса [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ММБТІ від 24.06.2021. Згідно з інформаційною довідкою із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 817388836 від 03.07.2025, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилася. Постановою державного нотаріуса Третьої державної нотаріальної контори Миколаївської області від 19.12.2024 позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з огляду на відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на будинок. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів у справі. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 3 ст.\~1296\~цього Кодексу передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 5 ст.\~1268\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За правилами статей 316, 328\~ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.\~1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як визначено у ст.\~ст.\~1217,\~1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У п. 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~№\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. У листі від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що суди при розгляді справ цієї категорії мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки\~ст. 81 ЦПК\~закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Суд встановив, що інших спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] немає. На день смерті спадкодавець перебував у зареєстрованому шлюбі, із заявою про прийняття спадщини інші особи в установленому законом порядку до нотаріуса не зверталися, отже судом встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . З огляду на викладене, враховуючи, що [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON] шляхом звернення до нотаріальної контори через те, що не має оригіналу правовстановлюючого документу, суд вважає, що вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України\~судовий збір сплачено при зверненні з позовом. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Outcome: approved