Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

Представник Департаменту патрульної поліції у грудні 2024 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення майнової шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що 13 серпня 2022 року о 11 год 40 хв на автомобільній дорозі Київ-Чоп 58 км сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Honda Civic» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , яка виїхала за межі дороги на узбіччя, де зіткнулася з бетонним обмежувальним парканом та автомобілем «Peugeot 301», номерний знак [NUMBER] , який перебував у нерухомому стані. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «Peugeot 301», номерний знак [NUMBER] отримав тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому 5-го грудного хребця, а також струс головного мозку. Макарівський районний суд Київської області вироком від 11 квітня 2023 року визнав [PERSON] винною у вчиненні кримінального правопорушення, визначеного частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України та призначив покарання у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51\~000 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. Крім того, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Peugeot 301», номерний знак [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який за свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] належить на праві власності Департаменту патрульної поліції, згідно із автотоварознавчим експертним дослідженням висновком від 29 листопада 2022 року № ЕД-19/19-22/29614-АВ складає 291\~812,49 грн. Зі свого боку, Страхова компанія «Альфа-Гарант» здійснила виплату за страховим актом ЦВ/23/2556 за договором страхування від 12 квітня 2022 року № 208582574 на рахунок позивача 124\~400 грн, що не охоплює повну суму матеріального збитку. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 164\~412,49 грн. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача відшкодування шкоди завданої Департаменту патрульної поліції у розмірі 164\~412,49 грн. та судовий збір. Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 14 січня 2025 року відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копія ухвали від 14 січня 2025 року та позовна заява з доданими до неї матеріалами направлялися відповідачу за адресою реєстрації. Однак, поштове відправлення № 0610227799210 повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Суд вжив всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд цієї справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив таке. Макарівський районний суд Київської області вироком від 11 квітня 2024 року визнав винним [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, визначеного частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України та призначив покарання у вигляді штрафу у розмірі 51\~000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили. За частиною шостою статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Зокрема, у вироці суду від 11.04.2023 вина [PERSON] визнана через порушення нею пунктів 2.3, 12.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого 13 серпня 2022 року о 11 год 40 хв на автомобільній дорозі Київ-Чоп 58 км сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Honda Civic» номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , яка виїхала за межі дороги на узбіччя, де зіткнулася з бетонним обмежувальним парканом та автомобілем «Peugeot 301», номерний знак [NUMBER] , який перебував у нерухомому стані. Отже, вина відповідача встановлена та в порядку статті 82 Цивільного процесуального кодексу України доказуванню не підлягає. Огляд транспортного засобу «Peugeot 301», номерний знак [NUMBER] , який постраждав внаслідок ДТП проведений 12.10.2022. За результатами висновку експертного дослідження від 29.11.2022 № ЕД-19/19-22/29614-АВ, вартість матеріального збитку, завданого власнику зазначеного колісного транспортного засобу, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди склала 291\~812,49 грн. ТДВ СК «Альфа-Гарант» здійснило виплату страхового відшкодування на користь Департаменту патрульної поліції у сумі 127 400 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 01.08.2023 № 37453 та випискою з рахунку за 01.08.2023. Різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням склала 164\~412,49 грн (291\~812,49 грн 127 400 грн), яку позивач просить стягнути з відповідача. Згідно із частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду за статтею 1166 Цивільного кодексу України визначають, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із приписами статті 1187 Цивільного кодексу України, відповідальність покладається на власника (працівника) джерела підвищеної небезпеки та відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до чинного законодавства, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених чинним цивільним законодавством. Джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). За загальним правилом, визначеним частино другою статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Також, згідно із статтею 1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, суд встановив, що внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, зумовленої винними протиправними діями відповідача [PERSON] , позивачу було спричинено майнову шкоду шляхом пошкодження службового автомобіля «Peugeot 301», номерний знак [NUMBER] у розмірі 164\~412,49 грн. Станом на момент подання до суду цієї позовної заяви шкоду відповідач в добровільному порядку не відшкодувала, тож, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. Обставини, що спростовують позовні вимоги суд не встановив. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 3 028 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved