Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

В липні 2025 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві позивач вказав, що 29 травня 2023 року Чортківським районним судом у справі № 608/1630/22 було прийнято рішення, яким стягнуто з [PERSON] на його користь 87 681,75 гри. матеріальної шкоди (збитків) завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 15 492,40 грн. понесених судових витрат по справі. 07.08.2023 року рішення суду набрало законної сили. 21.08.2023 року на виконання рішення суду було видано два виконавчих листи: № 608/1630/22 від 21.08.2023 року про стягнення з відповідача в користь позивача 87 681,75 гри. матеріальної шкоди (збитків) завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; № 608/1630/22 від 21.08.2023 року про стягнення з відповідача в користь позивача 15 492,40 грн. понесених судових витрат по справі, які було передано для примусового виконання приватному виконавцю Снігуру О. Ю. 31.08.2023 року приватним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження № 72653741 та № 72661535. 31.08.2023 року постановою про об`єднання виконавчих проваджень вказані виконавчі провадження були об`єднані в одне ВП № 72661545. По зведеному ВП № 72661545 відповідач повинен був сплатити в користь [PERSON] кошти в загальній сумі 103 174,15 грн. Однак, станом на 01.07.2025 року він кошти у вказаному розмірі не сплатив. Тому позивач просить стягнути з [PERSON] на його користь 24\~007,28 гривень, з яких: 18\~814,46 гривень інфляційні нарахування за період з 01.09.2023 по 31.05.2025 включно; 5\~192,82 гривень три відсотки річних за період з 01.09.2023 по 30.06.2025 включно, а також понесені судові витрати по справі. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Дядик Я. Б. в підготовче судове засідання не з`явилися, представник надав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява про визнання позову та зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу до 1000 гривень, оскільки вважає таку суму обґрунтованою та співмірною до складності справи. Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 травня 2023 року у справі № 608/1630/22 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 87 681,75 грн. матеріальної шкоди (збитків) завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 15 492,40 грн. понесених судових витрат по справі. Рішення набрало законної сили 07 серпня 2023 року. Згідно даних приватного виконавця Снігура О. Ю. з [PERSON] в користь позивача стягнуто: у 2023 році 3\~185,42 грн., у 2024 році - 5 927,28 грн., у 2025 році 2\~654,54 грн. Станом на 01.07.2025 року рішення суду не виконано, відповідач [PERSON] коштів у вказаному розмірі не сплатив. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення. Як вбачається з наведеного в позовній заяві розрахунку за період прострочення виконання зобов`язання інфляційні втрати становлять 18\~814,46 гривень за період з 01.09.2023 по 31.05.2025 включно, а 3 % річних - 5\~192,82 гривень за період з 01.09.2023 по 30.06.2025 включно. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення вимог позивача шляхом стягнення в його користь із відповідача інфляційних нарахувань та 3 % річних у вищезазначених розмірах. Щодо вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18). На підтвердження розміру понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. представником позивача надано: - договір про надання правничої допомоги від 19 червня 2025 року; - акт прийому-передачі наданих послуг від 10 липня 2025 року; - квитанцію до прибуткового касового ордера № 17 від 10.07.2025. Враховуючи обсяг та характер виконаної адвокатом роботи, складність даної справи, зважаючи на принципи реальності та співмірності судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнає, суд приходить до висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 1\~211,20 гривень згідно квитанції АТ «Таскомбанк» № 8646-9052-3272-4802 від 10.07.2025, що становить 605,60 гривень.

Outcome: approved