Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Дубровицького районного суду Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 17 жовтня 1987 року між нею та відповідачем\~був укладений шлюб, який зареєстрований Залузькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, зроблено запис №13. Від шлюбу у сторін народилося троє дітей, які на даний час досягли повноліття. Однак спільне життя з відповідачем не склалося, і з квітня 2025 року вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Через постійні суперечки, конфлікти та різні погляди на життя, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Відповідач не вважає за потрібне змінювати свою поведінку та спосіб життя. Він байдуже ставиться до сім`ї та матеріально її не підтримує. За глибоким переконанням позивачки, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки у неї, так і у відповідача на ґрунті діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя розвинулась неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги. Вважає, що подальше спільне проживання, як подружжя і збереження шлюбу, буде суперечити її інтересам, а тому, за таких умов, шлюб необхідно розірвати. До початку судового засідання від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, шлюб просить розірвати. Від відповідача до початку розгляду справи надійшла заява, у якій просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнає. Крім того, відмовився від раніше поданого ним клопотання про надання строку на примирення. Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 жовтня 1987. Шлюб зареєстровано Залузькою сільською радою Дубровицького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, зроблено запис №13. Дана обставина стверджується оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17 жовтня 1987 року (а.с.9). Згідно із статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11 червня 2019 року у справі № 605/434/18, яку кореспондує п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Як вбачається із позовної заяви, позивачка просить суд не надавати строк для примирення. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України та ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №11, від 21.12.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами втрачено любов та взаємоповагу, шлюбні відносини між сторонами припинені, шлюб існує формально, примирення є неможливим, сім`я розпалася остаточно і зберегти її - неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. При подачі позову, позивачкою сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволенню, тому з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 1211,20 грн. Тому, на підставі викладеного,

Outcome: approved