Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

У жовтні 2024 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Дашко М.\~В., звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука із позовною заявою, у якій просив розірвати шлюб, укладений із [PERSON] , а також стягнути з неї аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки з усіх видів її заробітку. Окрім того, просив стягнути з відповідача 1211,20 грн витрат на сплату судового збору та 5000,00 грн на правничі послуги. Ухвалою від 11 жовтня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука на підставі пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України відмовив [PERSON] у відкритті провадження у справі у частині вимог про розірвання шлюбу, у частині вимог про стягнення аліментів відкрив провадження у справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті. Позовні вимоги щодо стягнення аліментів на неповнолітнього сина обґрунтовані тим, що [PERSON] зареєстрований та проживає разом із ним за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] за вказаною адресою не зареєстрована та не проживає; він самостійно виховує сина та несе витрати на утримання, виховання та розвиток дитини; мати є здоровою та працездатною, тому може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі частки з усіх видів її заробітку. 31 жовтня 2024 року представник відповідача адвокат Браташ Ю.\~П. подав відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивач та відповідач разом із сином фактично проживали всі разом майже 20 років за адресою: [ADDRESS] . При цьому весь цей час відповідач була зареєстрована за іншою адресою. 24 вересня 2024 року внаслідок завдання їй тілесних ушкоджень позивачем, відповідач була госпіталізована з діагнозом закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, а з дня виписки з медичного закладу 28 вересня 2024 року вимушено проживає у своєї подруги за адресою: [ADDRESS] . Дитина, яка також є жертвою домашнього насильства, проживає разом із батьком внаслідок відсутності у матері можливості повернутися до її попереднього постійного місця проживання через існування ризиків повторного вчинення домашнього насильства щодо неї позивачем. Внаслідок застосування [PERSON] фізичного насильства до [PERSON] остання зверталася до правоохоронних органів, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25 вересня 2024 року (кримінальне провадження 12024175500000903). Також відповідач посилається на те, що позивач, скориставшись відповідними обставинами, вчиняє тиск на неї на маніпулює дитиною, а його твердження щодо бажання дитини проживати саме разом із ним не відповідають дійсності. Окрім того, позивач вчиняв домашнє насильство і щодо [PERSON] , що є підставою для відібрання від нього дитини та спонукало відповідача звернутися до Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області із заявою про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, а також підготовки відповідної заяви до суду про видачу обмежувального припису. Отже, відповідач зазначає, що наразі питання щодо місця проживання спільної дитини є невирішеним, а дитина проти її волі проживає окремо від неї. У випадку ж доведення факту вчинення позивачем домашнього насильства щодо відповідача та їх спільної дитини і видачі судом відповідного обмежувального припису, і як наслідок відібрання дитини від позивача та передачі її матері для спільного проживання, присудження аліментів на утримання спільної дитини на користь позивача не буде відповідати інтересам дитини та цільовому призначенню таких аліментів. Окрім того, відповідач послався на неспівмрність заявленої суми витрат на правничу допомогу зі складністю цієї справи, витраченим адвокатом часом та обсягом наданих та виконаних послуг, зокрема звернув увагу, що заявлений розмір витрат на правничу допомогу стосувався обсягу наданих адвокатом послуг щодо підготовки позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, однак суд відмовив у відкритті провадження у справі у частині вимог про розірвання шлюбу, у зв`язку з чим сума відшкодування витрат на правничу допомогу має бути зменшена щонайменше на половину. Також зазначив, що послуги, перелічені у розрахунку суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги №\~672 від 01 жовтня 2024 року, зокрема: попереднє опрацювання наданих замовником матеріалів, підготовка правової позиції, обговорення позову з замовником та внесення виправлень і доповнень, підготовка до ведення справи в суді першої інстанції, пошук і вивчення законодавства та нормативно-правових актів, вивчення судової практики, усні консультації, роз`яснення, фактично є складовою послуги з підготовки позовної заяви у справі, тому окремо не підлягає врахуванню до витрат на правничу допомогу. При цьому представник відповідача зазначив, що розмір витрат, які відповідач понесла, а також очікує понести у зв`язку з розглядом цієї справи становить 10000,00 грн за підготовку відзиву на позовну заяву у справі №\~524/11530/24, а також 3000,00 грн за участь у кожному судовому засіданні. До відзиву представник відповідача додав, зокрема, копії: заяви [PERSON] про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином; виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого №\~9929; витягу з ЄРДР від 25 вересня 2024 року (кримінальне провадження №\~12024175500000903); витягу з Реєстру територіальної громади. 11 листопада 2024 року до суду надійшло заперечення на відзив, у якому представник позивача послався на те, що викладені відповідачем у відзиві на позов обставини не відповідають дійсності. Зокрема, звернув увагу суду на те, що у позовній заяві він указав на факт реєстрації та проживання позивача та дитини за однією адресою, а також відсутність відомостей щодо реєстрації за цією ж адресою відповідача, яка проживає окремо; також зазначив, що син не лише проживає разом із ним, але і самостійно ним виховується та утримується. Також заперечив щодо доводів відповідача стосовно не вирішення питання про місце проживання їх сина, оскільки останній добровільно залишився проживати разом із позивачем, який проти волі дитини не вчиняв жодних дій. Окрім того, 26 вересня 2024 року працівники Служби у справах дітей заслухали думку дитини, а орган опіки та піклування склав акт про умови проживання дитини. Наголосив про свідоме повідомлення представником відповідача неправдивих відомостей щодо вчинення домашнього насильства [PERSON] стосовно [PERSON] та їх сина. Так, зазначив, що адвокату Браташу Ю.\~П. достовірно відомі факти існування кримінального провадження №\~12024175500000901 від 25 вересня 2024 року, відкритого за заявою [PERSON] про нанесення йому тілесних ушкоджень [PERSON] у присутності неповнолітнього сина [PERSON] ; також представник відповідача не повідомив про існування термінового заборонного припису стосовно кривдника [PERSON] від 24 вересня 2024 року №\~587107; при цьому остання вчинила домашнє насильство і щодо дитини, про що було відповідне звернення до органу поліції від 16 жовтня 2024 року, а під час допиту [PERSON] надав пояснення щодо протиправних дій [PERSON] по відношенню до нього. Також представник позивача наголосив, що вартість послуг, наданих ним як адвокатом, є обґрунтованою та відповідає критерію розумності, а законні підстави, окрім неетичної думки представника відповідача, для відмови у задоволенні вимоги про стягнення цих витрат, відсутні. До заперечення на відзив представник позивача додав копії: термінового заборонного припису від 24 вересня 2024 року №\~587107; витягу з ЄРДР від 25 вересня 2024 року (кримінальне провадження №\~12024175500000901); постанови про призначення судово-медичної експертизи від 25 вересня 2024 року; протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 16 жовтня 2024 року; пояснень [PERSON] від 16 жовтня 2024 року; форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства відносно [PERSON] 15 листопада 2024 року представник відповідача звернувся до суду з клопотанням, у якому звернув увагу на пропуск представником п`ятиденного строку на подання відповіді на відзив. Щодо тверджень позивача про добровільне проживання дитини разом із ним, зазначив, що такі є лише припущеннями, які не підтверджені належними та допустимими доказами; питання визначення місця проживання спільної дитини не вирішено, спільна згода відсутня, а дитина проживає з батьком лише через існування реальних ризиків повторного вчинення [PERSON] домашнього насильства у випадку повернення відповідача до місця її постійного проживання; заява про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] перебуває на розгляді Автозаводського районного суду міста Кременчука. Також зауважив, що ні [PERSON] , ні її представнику не було відомо щодо існування термінового заборонного припису стосовно кривдника [PERSON] від 24 вересня 2024 року №\~587107, у зв`язку з чим він направив адвокатський запит до Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області для з`ясування цих обставин. Окрім того, послався на ненадання доказів, зокрема, свідчення [PERSON] щодо вчинення протиправних дій стосовно нього. Натомість, сторона відповідача наразі здобуває докази перебування у цей час [PERSON] у своєї подруги. Просив також критично оцінювати надану позивачем форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, яка має неточності; позивач не надав доказів ухваленого процесуального рішення за результатами розгляду його звернення до поліції 16 жовтня 2024 року. Ухвалою від 04 грудня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції у зв`язку з пропуском строку на подання такого клопотання. 04 грудня 2024 року представник позивача звернувся до суду з заявою, у якій просив долучити до матеріалів справи ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 08 листопада 2024 року у справі №\~524/11498/24, якою [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки заявник не додала доказів проживання дитини разом із нею. 05 грудня 2024 року судове засідання у справі не відбулося у зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщенні Автозаводського районного суду міста Кременчука. 08 січня 2025 року представник відповідача звернувся до суду з заявою про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, яку суд ухвалою від 14 січня 2025 року задовольнив. Водночас 14 січня 2025 року до суду надійшла заява адвоката Браташа Ю.\~П. про відвід судді, яку в судовому засіданні він просив не брати до уваги, у зв`язку з тим, що підстави для її подання втратили актуальність. Окрім того, 14 січня 2025 року представник відповідача подав до суду письмові пояснення, у яких, зокрема, просив викликати в судове засідання для допиту як свідка [PERSON] та відкласти розгляд справи на іншу дату. 30 січня 2025 року представник відповідача адвокат Браташ Ю.\~П. звернувся до суду з клопотанням про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування, а також просив викликати та допитати в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою від 31 січня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука залучив до участі у справі Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як орган опіки та піклування, як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору; відклав розгляд справи на 13 год 00 хв 25 лютого 2025 року; викликав у судове засідання зазначених вище свідків. У судовому засіданні 25 лютого 2025 року допитана свідок [PERSON] надала суду свідчення, зокрема пояснила, що вона має дружні стосунки з відповідачем [PERSON] та була присутня під час різних сімейних ситуацій сторін у цій справі. Так, за її твердженням, [PERSON] опікувалася сином [PERSON] , у тому числі, у той час, коли позивач [PERSON] , який працював у місті Полтаві, їздив на тижневі відпустки та приїжджав лише на вихідні. Також зазначила, що їй відомо, що родина проживала разом за адресою: [ADDRESS] , оскільки неодноразово робила замовлення для відповідача, які доставляли на цю адресу. При цьому не може характеризувати [PERSON] як адекватну особу, оскільки він часто дозволяв собі давати їй непрохані поради щодо способу життя та виховання її дитини. На її думку, він занадто суворо відноситься до сина [PERSON] , зокрема, забороняє йому одному гуляти на вулиці, віддав його на бокс та вчить «давати здачу», бачила як кричав та замахувався на останнього. На запитання представника відповідача, свідок пояснила, що [PERSON] зараз винаймає квартиру, оскільки позивач її не допускає до попереднього місця проживання та не віддає їй речі; зі слів відповідача позивач її неодноразово бив. Окрім того, свідок зауважила, що, на її думку, позивач налаштовує дитину проти відповідача, оскільки під час зустрічі дитина лякається та тікає від матері, при цьому, незалежно від того, чи перебуває поруч [PERSON] , що, на її переконання, свідчить про психологічний тиск на дитину з боку батька. У той же час, мати мала теплі стосунки з сином та намагається контактувати з останнім за допомогою різних месенджерів та соціальних мереж. У зв`язку з неявкою другого свідка [PERSON] , суд оголосив перерву для її повторного виклику. 09 березня 2025 року представник позивача подав до суду клопотання, у якому просив приєднати до матеріалів справи копію акта обстеження житлово-побутових умов від 03 березня 2025 року. У судове засідання, призначене на 14 березня 2025 року, свідок [PERSON] не з`явилася, за поясненнями представника відповідача вона перебуває за кордоном, у зв`язку з чим він відмовився від клопотання про виклик та допит останньої. При цьому представник відповідача [PERSON] просив визнати обов`язковою явку представника залученого судом органу опіки та піклування для надання у цій справі пояснень. Ухвалою від 14 березня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука задовольнив це клопотання та визнав обов`язковою явку представника Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, як органу опіки та піклування, розгляд справи відклав на 23 квітня 2025 року. 23 квітня 2025 року представник Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області подала до суду заяву, у якій просила відкласти розгляд справи у зв`язку з участю в засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області. 15 травня 2025 року у судовому засіданні представник Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області надала пояснення, за якими [PERSON] перебуває на обліку, як особа, що зазнала психологічного насильства; за результатами обстеження умов проживання останнього з`ясовано, що дитина проживає разом із батьком та бабусею, стосунки між ними добрі; сам [PERSON] розповів, що з 24 вересня 2024 року проживає з татом, а з мамою не хоче спілкуватися, відповіді щодо причин уникав. Окрім того, на думку представника [PERSON] , є необхідність запрошення до органу обох батьків для вирішення ситуації, щоб не травмувати дитину. 10 червня 2025 року представник органу опіки та піклування звернулася з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку з перебуванням у відпустці до 16 червня 2025 року, а 19 червня 2025 року надала суду наступні документи: повідомлення Департаменту у справах сімей та дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області щодо вчинення домашнього насильства від 25 вересня 2024 року №\~02-05/1007, №\~02-05/1008; пояснення [PERSON] від 08 жовтня 2024 року; інформацію Кременчуцького міського центру соціальних служб від 26 листопада 2024 року №\~04-05/2011; інформацію комунальної установи «Центр надання соціальних послуг «Турбота» від 10 березня 2025 року №\~01-11/500; інформацію Кременчуцького ліцею №\~10 «Лінгвіст» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 16 жовтня 2024 року № 01-17/361; заяву [PERSON] про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином від 25 жовтня 2024 року; пояснення [PERSON] від 29 вересня 2024 року та від 04 березня 2025 року; уточнену заяву [PERSON] про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином від 01 листопада 2024 року. 19 червня 2025 року за заявою представника відповідача судове засідання відкладено на 01 липня 2025 року, а за заявою представника третьої особи від 01 липня 2025 року на 07 липня 2025 року, за заявленою останньою у судовому засіданні заявою на 25 липня 2025 року, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному на 01 серпня 2025 року, за заявою представника третьої особи на 04 серпня 2025 року. Так, 01 серпня 2025 року представник органу опіки та піклування звернулася до суду з заявою, у якій просила проводити судове засідання без її участі у зв`язку з її участю у цей же час у розгляді кримінальної справи №\~524/12934/24, а також просила долучити до матеріалів справи копію листа комунальної установи «Центр надання соціальних послуг «Турбота» від 25 липня 2025 року №\~01-11/1561 та копію акта обстеження умов проживання [PERSON] . Представник відповідача адвокат Браташ Ю.\~П. просив відкласти розгляд справи для надання можливості заслухати особисто представника органу опіки та піклування. У судовому засіданні 04 серпня 2025 року представник органу опіки та піклування повідомила, що за результатами звернення [PERSON] щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином її заяву було задоволено та визначено відповідні способи з урахуванням думки дитини. Також повідомила, що розгляд питання про затвердження висновку щодо визначення місця проживання дитини призначено на 06 серпня 2025 року. Представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи до отримання судом висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини [PERSON] . Представник органу опіки та піклування заявила, що покладається на розсуд суду щодо вирішення цього питання. Суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні цього клопотання, роз`яснивши представнику відповідача, що матеріали справи місять акти обстеження як місця проживання позивача так і відповідача у цій справі, а спір щодо визначення місця проживання дитини є предметом розгляду іншої цивільної справи за участю цих же сторін; виходячи зі змісту частини другої статті 252 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що відсутність висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання [PERSON] не є підставою для відкладення розгляду справи про стягнення аліментів на утримання цієї дитини. Заслухавши представника відповідача, органу опіки та піклування, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У частині третій статті 181 цього Кодексу, зокрема, визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У розумінні цієї норми право на звернення до суду про стягнення аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина. У підпункті 1 пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Так, основним доводом відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позову про стягнення з неї аліментів на користь позивача є проживання дитини з батьком проти її волі та не вирішення питання щодо місця проживання спільної дитини. На підтвердження цих обставин представник відповідача посилається на те, що: дитина, яка також є жертвою домашнього насилля, проживає разом із батьком внаслідок відсутності у матері можливості повернутися до її попереднього постійного місця проживання через існування ризиків повторного вчинення домашнього насильства щодо неї позивачем; внаслідок застосування [PERSON] фізичного насильства до [PERSON] остання зверталася до правоохоронних органів, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25 вересня 2024 року (кримінальне провадження 12024175500000903); відповідач звернулася до Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області із заявою про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, а також підготувала відповідну заяву до суду про видачу обмежувального припису. Отже, за твердженнями представника відповідача, у випадку доведення факту вчинення позивачем домашнього насильства щодо відповідача та їх спільної дитини і видачі судом відповідного обмежувального припису, і як наслідок відібрання дитини від позивача та передачі її матері для спільного проживання, присудження аліментів на утримання спільної дитини на користь позивача не буде відповідати інтересам дитини та цільовому призначенню таких аліментів. Натомість представник позивача заперечив щодо доводів відповідача про не вирішення питання щодо місця проживання спільної дитини сторін, оскільки [PERSON] добровільно залишився проживати разом із позивачем, який проти волі дитини не вчиняв жодних дій, а самостійно виховує та утримує її. При цьому адвокат Дашко М.\~В. долучив до свого заперечення на відзив, яке прийняте судом 11 листопада 2024 року: копію термінового заборонного припису стосовно кривдника [PERSON] від 24 вересня 2024 року №\~587107; Витяг з ЄРДР (номер кримінального провадження №\~12024175500000901 від 25 вересня 2024 року) за заявою [PERSON] про нанесення йому тілесних ушкоджень [PERSON] з матеріалами цього кримінального провадження; форму оцінки ризиків вчинення домашнього насильства щодо кривдника [PERSON] 04 грудня 2024 року представник позивача також направив суду ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука від 08 листопада 2024 року у справі №\~524/11498/24, якою [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Окрім того, 09 березня 2025 року представник позивача надіслав суду копію акта обстеження житлово-побутових умов від 03 березня 2025 року, затверджений начальником служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області Оленою Мазур. На підставі матеріалів справи суд установив, що [PERSON] є матір`ю, а [PERSON] батьком малолітнього [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 07 лютого 2012 року Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області (а.\~с. 12). Згідно з Витягом з реєстру територіальної громади [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 37). Згідно з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 837896 від 10 жовтня 2024 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Як вбачається з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 вересня 2024 року зареєстроване кримінальне провадження №\~12024175500000903 за фактом того, що 24 вересня 2024 року до Кременчуцького РУП надійшла письмова заява від [PERSON] про те, що 24 вересня 2024 року близько 19:30 за адресою: [ADDRESS] , остання отримала тілесні ушкодження (а.с. 36). Рішенням від 13 грудня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у справі №\~537/5902/24 відмовив [PERSON] у видачі обмежувального припису щодо [PERSON] ; за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою від 01 квітня 2025 року Полтавський апеляційний суд це рішення залишив без змін. Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 вересня 2024 року зареєстроване кримінальне провадження №\~12024175500000901 за фактом того, що до Кременчуцького РУП надійшла письмова заява від [PERSON] про те, що 24 вересня 2024 року близько 19:40 [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , нанесла тілесні ушкодження заявнику, ступінь тілесних ушкоджень встановлюється. (а.с. 43). З долучених представником позивача доказів вбачається, що відносно [PERSON] винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 587107 від 24 вересня 2024 року щодо постраждалої особи [PERSON] (а.с. 43). Із наданих представником Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області матеріалів вбачається, що до Департаменту у справах сімей та дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 25 вересня 2025 року надійшли повідомлення від Кременчуцького районного управління поліції ГУНП в Полтавській області щодо вчинення домашнього насильства фізичного характеру відносно [PERSON] та малолітнього [PERSON] з боку [PERSON] , а також щодо вчинення домашнього насильства психологічного характеру щодо [PERSON] та малолітнього [PERSON] з боку [PERSON] . За результатами перевірки наведених обставин Кременчуцький міський центр соціальних служб та Комунальна установа «Центр надання соціальних послуг «Турбота» повідомили, що родину не рекомендовано на облік сімей/осіб, які опинилися в складних життєвих обставинах. За інформацією з акта обстеження житлово-побутових умов від 03 березня 2025 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області Оленою Мазур, на підставі заяви [PERSON] проведено обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , під час якого встановлено, що за вказаною адресою проживають [PERSON] та [PERSON] ; двокімнатна квартира з усіма комунальними зручностями, для дитини передбачено окрему кімнату, у якій, зокрема, є ліжко для сну, стіл для навчання; дитина забезпечена одягом, взуттям; у родині дружні родинні відносини; зі слів малолітнього [PERSON] з батьком він проживає з 24 вересня 2024 року без матері, з якою не спілкується, останній раз бачив її у вересні 2024 року. Під час бесіди неодноразово повідомив, що не має бажання спілкуватися з мамою (а.с. 139). За інформацією з акта обстеження житлово-побутових умов від 22 липня 2025 року, затвердженого начальником служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Полтавської області Оленою Мазур, на підставі заяви [PERSON] проведено обстеження умов її проживання за адресою: [ADDRESS] ; однокімнатна квартира з усіма комунальними зручностям, для дитини передбачене місце для сну та відпочинку; [PERSON] повідомила про створення щодо неї перешкод у спілкуванні з сином (а.с. 227). З наданої Службі у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області відповіді Комунальної установи «Центр надання соціальних послуг «Турбота» від 25 липня 2025 року №\~01-11/1561 убачається, що з метою оцінки здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею здійснено візит до [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , під час якого з`ясовано, що останній разом із сином [PERSON] проживають у двокімнатній квартирі з усіма комунальними зручностями; під час обстеження з`ясовано, що дитина фактично проживає з батьком, на момент відвідування щодо дитини не виявлено фактів домашнього насильства; зі слів [PERSON] він не забороняє сину спілкуватися з матір`ю. Фахівці з соціальної роботи здійснили також візит до [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; зазначене житло є однокімнатною квартирою з усіма комунальними зручностями, яку вона винаймає; зі слів [PERSON] вона виявляє бажання спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні, але останній не бажає цього. За результатами актів оцінки потреб складні життєві обставини у родинах [PERSON] та [PERSON] не виявлені, вони здатні виконувати свої батьківські обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею (а.с. 225). За матеріалами справи дійсно вбачається, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання дитини. При цьому суд звертає увагу, що невирішений спір між батьками дитини щодо визначення її місця проживання не може бути підставою для відмови в стягненні аліментів на користь того з батьків, із ким фактично проживає дитина на момент пред`явлення позову про стягнення аліментів. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Відповідно до положень статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Досліджені в процесі розгляду справи докази дають суди підстави вважати, що [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . При цьому відповідач не надала жодних доказів того, що дитина проживає разом із батьком проти її волі, у зв`язку з чим суд виходить із того, що вибір місця проживання [PERSON] визначений саме з урахуванням його волевиявлення. Свідчення свідка [PERSON] також не спростовують правильності такого висновку. Доводи представника відповідача щодо передчасності звернення з позовом про стягнення аліментів у зв`язку з наявністю підстав для видачі судом обмежувального припису щодо позивача, і як наслідок відібрання дитини від нього та передачі її матері, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи належними та допустимими доказами. За доводами позивача він самостійно виховує сина та несе витрати на утримання, виховання та розвиток дитини; мати є здоровою та працездатною, тому може сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі частки з усіх видів її заробітку. Інформації щодо доходів відповідача та наявності на її утриманні інших осіб сторони суду не надано. Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів судом враховуються положення статті 182 СК України та те, що відповідач працездатна особа, інших осіб на утриманні не має. Згідно частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За правилами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь позивача на утримання малолітнього [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення повноліття [PERSON] , з дня звернення позивачем до суду, тобто з 03 жовтня 2024 року. Відповідно до пункту 1 частини першої 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. За правилами пункту 3 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року №\~3674-VI «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок. Окрім того, за правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Звертаючись до суду, позивач на підтвердження понесення таких витрат долучив до позовної заяви: договір про надання професійної правничої допомоги №\~672 від 01 жовтня 2024 року, розрахунок суми гонорару про надання професійної правничої допомоги №\~672 від 01 жовтня 2024 року; квитанцію №\~02/10 від 02 жовтня 2024 року. При цьому суд не вбачає наявності підстав для зменшення заявленої позивачем суми на правничу допомогу та з огляду на тривалість розгляду цієї справи та об`єму наданих представником позивача доказів не може погодитися з доводами представника відповідача щодо наявності підстав для такого зменшення у зв`язку з неспівмрністю заявленої суми витрат на правничу допомогу зі складністю цієї справи, витраченим адвокатом часом та обсягом наданих та виконаних послуг. Окрім того, суд критично оцінює доводи представника відповідача, який, посилаючись на не співмірність заявленої до стягнення суми адвокатських послуг (5000,00 грн) зі складністю цієї справи, просить стягнути понесені відповідачем витрати на надану ним правову допомогу, а саме, підготовку відзиву на позовну заяву у цій же справі, у сумі 10000,00 грн. Ураховуючи, що на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано всі необхідні докази, з відповідача слід стягнути витрати на правничу у сумі 5000,00 грн.

Outcome: approved