Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

16 грудня 2024 року представник позивача Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» Киричук Г.М. звернулася до Московського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості у сумі 89 417,42 гривень та витрат зі сплати судового збору у сумі 2422,40 гривень. Позовна заява мотивована тим, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] 31.12.2019 на підставі кредитного договору № 20115117571 видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3000 грн., який пізніше було збільшено до 50000 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.07.2024 складає 89 417,42 грн., з яких: 49 815,70 грн. заборгованість за кредитом; 39 601,72 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією. Ухвалою суду від 24 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін про судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення їй цієї ухвали, протягом якого вона має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України. Проте, відповідач правом надати відзив на позовну заяву не скористалась. Законом України від 26 лютого 2025 року № 4273-IX внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів. Зокрема, змінено найменування Московського районного суду міста Харкова на Салтівський районний суд міста Харкова. Набрання чинності зазначеним Законом України відбулося 25 квітня 2025 року. У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. У своїй заяві зазначив про підтримання позовних вимог у повному обсязі та ухвалення рішення на підставі наявних у справі доказів, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Крім того пояснила, що відповідач не визнає позов оскільки докази, які надав позивач є неналежними. Додатки до позовної заяви не містять підтвердження, що відповідач взагалі брала кредитні кошти. Відповідач була клієнтом банку, проте кредитні кошти вона не брала. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] 31.12.2019 укладено кредитний договір № 20115117571, відповідно до умов якого, відповідачу видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3000 грн., який пізніше було збільшено до 50 000 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.07.2024 складає 89 417,42 грн., з яких: 49 815,70 грн. заборгованість за кредитом; 39 601,72 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до змісту Заяви № 20115117571 від 31.12.2019 року, клієнт просила відкрити на її ім`я рахунок у гривнях та надати кредитну картку, на який встановити кредитний ліміт у сумі 3000 грн. Умовами заяви визначено, що розрахунковий день та платіжна дата - 30 число кожного місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмірі мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО. Реальна річна процентна ставка 47,88 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування 1257,86 грн. Згідно з інформацією, викладеної у вказаній заяві, її підписання є беззастережним підтвердженням, що відповідач приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті ПАТ «ПУМБ» в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності можливості Банку, а при обранні послуги з укладання договору страхування, підписанням Заяви підтверджує свою згоду на укладання договору страхування на зазначених умовах. Крім того, 31 грудня 2019 року шляхом підписання Паспорту споживчого кредиту підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних нею умов кредитування, а саме: стандартна процентна ставка 47,88 % річних, тип процентної ставки фіксована, загальні витрати за кредитом 257,86 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування 1000 грн, реальна річна процентна ставка 47,88 % річних. Також клієнт ознайомилася з орієнтовним графіком платежів по кредитній лінії, який зазначено в п. 5 Паспорту споживчого кредиту. Згідно з п. 4.3.6.4. частини 4 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміту або закрити Кредитний ліміт взагалі за умови інформування Клієнта шляхом направлення SMS-повідомлення на Номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту новий розмір Кредитного ліміту. У разі незгоди Клієнта із зміненим розміром Кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. Розділу ІІ цього Договору Клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до Банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення Банку згода Клієнта зі зміною умов Договору вважається підтвердженою. Відповідно до Довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 20115117571 від 31.12.2019 року, боржнику [PERSON] було встановлено кредитний ліміт у розмірі 3000 грн, який в подальшому 12.03.2020 збільшено до 7000 грн.; 10.07.2020 збільшено до 12 000 грн; 16.10.2020 збільшено до 17 000 грн.; 15.12.2020 збільшено до 22 000 грн; 19.02.2021до 27 000 грн; 22.04.2021 збільшено до 32 000 грн; 19.05.2021 збільшено до 37 000 грн.; 15.06.2021 збільшено до 42 000 грн.; 21.07.2021 збільшено до 47 000 грн.; 19.08.2021 збільшено до 50 000 грн.; 27.02.2022 зменшено до 48 449 грн.; 03.03.2022 збільшено до 50 000 грн. Відомостей про те, що [PERSON] , відповідно до умов ДКБО, заявила про свою незгоду зі зміною розміру кредитного ліміту матеріали справи не містять. Згідно з наданої АТ «ПУМБ» виписки з рахунку [PERSON] № [NUMBER] за період з 31.12.2019 до 01.07.2024 вбачається, що відповідачці були надані кредитні кошти шляхом встановлення та збільшення кредитного ліміту, остання користувалася кредитними коштами, зокрема знімала кошти та розраховувалась через РОS термінал, а також частково погашала заборгованість. З розрахунку заборгованості [PERSON] за Кредитним договором № 20115117571 від 31.12.2019 року, вбачається, що станом на 01 липня 2024 року [PERSON] свій обов`язок щодо своєчасного та повного погашення суми кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами виконала не належним чином, у зв`язку з чим станом на 01 липня 2024 року утворилася заборгованість у розмірі 89 417,42 грн., з яких: 49 815,70 грн. заборгованість за кредитом; 39 601,72 грн. заборгованість процентами; 0 грн. заборгованість за комісією. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 49 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст. 76, ч. 1, 2, 3 ст. 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 12, 13, 81 ЦПК України позивачем надано до суду належні, допустимі, достовірні та достатні докази як укладення між сторонами кредитного договору, так і наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 89 417,42 грн. При цьому, всупереч зазначеним вище вимогам, відповідачем не спростовано за допомогою будь-яких доказів ані факту укладення кредитного договору, ані розміру заборгованості за кредитним договором. Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Безпідставними є доводи представника відповідача про те, що надані позивачем докази є неналежними та недопустимими доказами наявності заборгованості у визначеному у позові розмірі, з огляду на таке. Так, на підтвердження розміру заборгованості відповідача позивачем надано виписку по рахункам, з якої вбачається, що кредитна картка була активована відповідачем, в подальшому відповідач активно користувалась кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за кредитом. Відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 р. № 75 виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 року по справі № 200/5647/18, від 28.10.2020 року по справі № 760/7792/14-ц, від 22 квітня 2024 року по справі № 559/1622/19. Крім того, до позовної заяви доданий розрахунок заборгованості, який підтверджує факт отримання грошових коштів, рух кредитних коштів та погашення заборгованості. Вказаний розрахунок складений відповідно вимог до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Оскільки нормативно-правовими актами, в тому числі актами Національного Банку України, не затверджено зразок «Розрахунку заборгованості кредитним договором», тому розробка такого документу такого типу віднесена до компетенції кожної банківської установи. За таких обставин, долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості є формою, встановленою банком, мета якого фіксування кредитної заборгованості позичальника. Враховуючи правовий висновок Верховного Суду у постанові від 17.12.2020 по справі 278/2177/15-ц, суд визнає наданий банком розрахунок заборгованості належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України. Відповідачкою під час розгляду справи не надано належних жодних доказів погашення повністю або ж частково заборгованості за кредитним договором у заявленому до стягнення розмірі. Крім того, суд враховує, що відповідачкою, яка не погоджується з розрахунком заборгованості позивача, не надано власного контррозрахунку заборгованості, підтвердженого відповідними доказами. Представник відповідача не заперечувала, що підписи на документах, а саме на анкеті клієнта та заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб є підписами відповідача. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог АТ «ПУМБ» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 20115117571 від 31.12.2019 року у розмірі 89 417,42 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд, відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved