Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 3\~100 гривень та моральну шкоду в сумі 100\~000 гривень. Позов обґрунтовує\~тим,\~що у\~приватній власності\~вона мала\~автомобіль ЗАЗ,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~яким регулярно\~користувалась.\~24.08.2024\~сталася дорожньо-транспортна\~пригода,\~в якій\~було пошкоджено\~її транспортний\~засіб,\~а відповідно\~до оцінки\~МТСБУ фактично\~знищений.\~24.08.2024\~о 18.15\~годині [PERSON] ,\~керуючи автомобілем\~Mitsubishi\~L200,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~рухаючись по\~перехрестю вул.\~Сергія Синенка\~(Кремлівська)\~та вул.\~Іванівська в\~м.\~Запоріжжі,\~при зміні\~напрямку,\~не переконався\~у безпеці\~маневру та\~скоїв зіткнення\~з автомобілем\~ЗАЗ,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~яким керувала\~вона.\~Внаслідок дорожньо-транспортної\~пригоди транспортні\~засоби отримали\~механічні пошкодження\~з матеріальними\~збитками.\~ [PERSON] \~залишив місце\~дорожньо-транспортної\~пригоди.\~Після розшуку,\~затримання та\~проведення відповідних\~дій,\~працівниками поліції\~було встановлено,\~що під\~час скоєння\~дорожньо-транспортної\~пригоди [PERSON] \~керував транспортним\~засобом з\~явними ознаками\~алкогольного сп`яніння,\~від проходження\~медичного огляду\~на стан\~алкогольного сп`яніння\~в установленому\~законодавством порядку\~відмовився.\~По даним\~фактам працівниками\~поліції були\~складені протоколи,\~згідно яких\~водій [PERSON] \~порушив Правил\~дорожнього руху\~України,\~за що\~передбачена відповідальність\~за статями\~124,\~122-4,\~частиною першою\~статті 130\~КУпАП.\~В її\~діях порушень\~Правил дорожнього\~руху не\~встановлено,\~жодного протоколу\~на неї\~в зв`язку\~із зазначеною\~дорожньо-транспортною\~пригодою не\~складалося.\~01.11.2024\~Ленінським районним\~судом міста\~Запоріжжя винесено\~постанову,\~якою [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~адміністративних правопорушень,\~передбачених статями\~124,\~122-4,\~130\~КУпАП,\~та накладено\~на нього\~стягнення у\~вигляді штрафу\~у розмірі\~17\~000\~гривень з\~позбавленням права\~керування транспортними\~засобами строком\~на 1\~(один)\~рік.\~Вказана постанова\~не оскаржувалася.\~В результаті\~дорожньо-транспортної\~пригоди автомобіль\~ЗАЗ,\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] ,\~технічно пошкоджений,\~фактично знищений.\~Таким чином\~ [PERSON] \~їй спричинено\~матеріальну та\~моральну шкоду.\~Цивільно-правова\~відповідальність [PERSON] \~на момент\~дорожньо-транспортної\~пригоди не\~була застрахована,\~що ускладнило\~отримання нею\~коштів за\~збитки,\~понесені в\~результаті дорожньо-транспортної\~пригоди.Її цивільно-правова відповідальність була застрахована, звернулась до МТСБУ, від якого отримала компенсацію за пошкоджений автомобіль. Відповідно до Звіту № 27-10-24 про оцінку вартості збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, відновлювальний ремонт її пошкодженого автомобіля визнано економічно необґрунтованим, тому за відрахуванням вартості залишків, МТСБУ їй виплачено ринкову вартість автомобіля, що позбавило її можливості користуватись транспортним засобом тривалий час, а також, за виплачену суму придбати аналогічний транспортний засіб просто неможливо. Сума матеріальної шкоди, завдана відповідачем складає 3\~100 гривень, яка складається з транспортування пошкодженого автомобіля. Моральна шкода виявляється в наступному: душевному стресі під час дорожньо-транспортної пригоди; перенесені моральних страждань через знищення автомобілю; душевному стресі через отримання звістки про дорожньо-транспортну пригоду, її рідні та близькі будуть переживати за неї, за її фізичний та моральний стан, особливо 80-річна матір; порушення її звичного устрою життя, адже на тривалий час позбавлена можливості користуватись автомобілем, змушена їздити по різних інстанціях, збирати довідки та інші документи для отримання коштів за пошкоджений автомобіль, а також, в зв`язку з відмовою відповідача добровільно відшкодовувати матеріальні та моральні збитки, вимушена була звернутися за юридичною допомогою, до страхової компанії, збирати пакет документів, а також до суду, що також займає багато часу, коштів та переживань; отримання відшкодування за пошкоджений (фактично знищений) автомобіль лише завдяки тому, що мала страховий Поліс, тому звернулась до МТСБУ, яке з фонду потерпілих виплатило ринкову вартості автомобіля, адже його відновлення визнано економічно недоцільним; вимушена була постійно доводити свою невинуватість в даній пригоді в суді, в своєму оточені, серед родичів, що призводило до постійних переживань та моральних страждань з її сторони; її страждання посилюються поведінкою відповідача, який відмовляється добровільно відшкодувати завдану матеріальну та моральну шкоду, чим змусив звернутися до суду; моральні збитки, спричинені відповідачем полягають в його суспільно небезпечній поведінці, перебуваючи за кермом у стані алкогольного сп`яніння, відповідач двічі втік з міста ДТП, спочатку його наздогнав та повернув свідок дорожньо-транспортної пригоди, після чого знову втік і лише після оперативно-розшукових дій працівників поліції був затриманий та доставлений на місце дорожньо-транспортної пригоди; головне обґрунтування спричиненої моральної шкоди є ситуація, в яку відповідач її поставив, допустивши дорожньо-транспортну пригоду та знищивши її автомобіль - позбавив можливості користуватись транспортним засобом, адже вона щодня повинна відвідувати свою 80-річну матір, яка мешкає окремо, безстроково визнана інвалідом першої групи, потребує постійного стороннього догляду, може пересуватись лише в інвалідній колясці, має певні захворювання. Використовувала автомобіль щодня, щоб їздити на роботу та до матері, а відсутність транспортного засобу значно ускладнювало як її життя, так і життя її мами. До того ж їй не вдалось відгородити мати від переживань з приводу дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило загострення її хронічних захворювань. Після дорожньо-транспортної пригоди їй довелось пройти повне медичне обстеження на предмет спричинення їй тілесних ушкоджень, серйозних наслідків для її здоров`я не настало, але вона дуже хвилювалась стосовно їх наявності - адже в такому разі постраждала б не тільки вона, а й її матір. Підставою для відшкодування моральної шкоди є наявність факту протиправної поведінки винуватцем дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] проти неї, а також, підставою для відшкодування моральної шкоди є наявність факту пошкодження її майна. Виходячи з засад розумності та справедливості, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також тимчасового позбавлення її можливості користуватися транспортним засобом, розмір завданої моральної шкоди оцінює у 100\~000 гривень. Представник [PERSON] \~адвокат Рощин\~В.С.\~подав відзив\~на позов,\~в якому\~просив відмовити\~у задоволенні\~позову.\~Зазначив,\~що відповідач\~є мобілізованою\~особою та\~на момент\~дорожньо-транспортної\~пригоди виконував\~обов`язки військової\~служби і\~здійснював захист\~Батьківщини від\~ворожого вторгнення\~країни агресора,\~має статус\~учасника бойових\~дій.\~Правовідносини щодо\~відшкодування шкоди,\~завданої внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди особами,\~які мають\~статус учасника\~бойових дій,\~врегульовані Законом\~України «Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів»,\~у відповідності\~до статті\~41.1.\~якого,\~МТСБУ відшкодовує\~шкоду,\~завдану особою,\~що має\~статус учасника\~бойових дій.\~Вимога позивачки\~про відшкодуваннявитрат на евакуацію з місця дорожньо-транспортної\~пригодив\~сумі 3\~100\~гривень суперечить вказаному Закону, адже витрати на евакуацію мають відшкодовані саме МТСБУ, оскільки входять до шкоди заподіяної майну потерпілого. Позивачка повинна звертатись з вимогою про відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу до МТСБУ. Вимога позивачки про відшкодування моральної шкоди в сумі 100\~000 гривень є необґрунтованою, завищеною та фактично спрямованою на отримання вигоди, а не компенсації реального немайнового страждання. Дорожньо-транспортна пригода не спричинила позивачці тілесних ушкоджень, не порушила звичний спосіб її життя, і не вплинула на її фізичний чи психоемоційний стан у такій мірі, яка б могла бути кваліфікована як моральна шкода. Цивільне законодавство допускає компенсацію моральної шкоди заподіяної внаслідок пошкодження транспортного засобу, однак така шкода має бути не лише заявлена, а й доведена, а її відшкодування можливе лише за наявності особливих обставин справи, які доводять глибокі душевні страждання, пов`язані саме з цим фактом. Транспортний засіб позивачки не є унікальним, колекційним, пам`ятним чи незамінним об`єктом для неї, який би був тісно пов`язаний із її особистістю, родинною історією або емоційним станом. Відсутні будь-які докази того, що автомобіль мав особливе символічне або емоційне значення для власника. Тож загальне занепокоєння, стрес чи роздратування, спричинені пошкодженням автомобіля, не можуть вважатися моральною шкодою, яка підлягає компенсації, оскільки не мають ознак істотності, тривалості або глибини. Крім того матеріальну шкоду, пов`язану з ремонтом транспортного засобу, було повністю відшкодовано МТСБУ, що нейтралізувало будь-які додаткові клопоти, витрати чи зусилля з боку позивачки. У зв`язку з цим твердження про наявність моральних страждань є непереконливими та необґрунтованими. Відшкодування моральної шкоди в сумі 100\~000 гривень може бути визнано розумним, у справах, де в результаті дорожньо-транспортної пригоди особа зазнає тяжких тілесних ушкоджень або втрачає близьких, де має місце стійке фізичне страждання, тривалий психоемоційний стрес, суттєві обмеження у повсякденному житті, а для пошкодження транспортного засобу є безпідставним, тим більше що заявлений розмір моральної шкоди перевищує розмір матеріальної шкоди і дорівнює ринковій вартості автомобіля позивачки. Позивачка вважає, що надмірне розширення меж компенсації моральної шкоди у справах, де є лише пошкодження автомобіля, але відсутні тілесні ушкодження, суперечить засадам розумності, справедливості та недопущення зловживання правом. Це може створити прецедент, за якого кожне дорожньо-транспортної пригоди, яке спричинило лише пошкодження майна, автоматично слугуватиме підставою для висунення вимог про значні суми компенсації моральної шкоди, що не відповідає її суті як механізму відновлення порушених немайнових благ, а не джерела додаткового прибутку. Позивачка подала\~відповідь на\~відзив,\~в якій\~вказала,\~що відзив\~представника відповідача\~ще більш\~посилив її\~душевні,\~моральні страждання,\~тому що\~текст відзиву\~є образливим,\~представник відповідача\~фактично звинувачує\~її в\~шахрайстві,\~зазначаючи «що\~позов поданий\~не для\~відновлення порушеного\~права,\~а для\~безпідставного отримання\~вигоди,\~збагачення,\~має ознаки\~зловживання процесуальними\~правами».\~Таке нічим\~не підтверджене\~твердження,\~адже жодного\~рішення суду\~або вироку\~відносно неї\~не існує,\~є обурливим\~наклепом та\~в котре\~свідчить про\~відсутність моральних\~принципів у\~відповідача та\~порушення адвокатської\~етики його\~представником.\~В позовній\~заяві нею\~наведено законні\~підстави як\~звернення до\~суду,\~так і\~відшкодування шкоди,\~завданої відповідачем.\~Представник відповідача,\~аргументуючи прохання\~до суду\~відмовити в\~задоволені позову,\~посилається на\~той факт,\~що нібито\~на момент\~дорожньо-транспортної\~пригоди відповідач\~«виконував обов`язки\~військової служби\~і здійснював\~захист Батьківщини\~від ворожого\~вторгнення країни\~агресора»,\~що жодним\~чином не\~відповідає дійсності,\~адже до\~позову додано\~Постанову Ленінського\~районного суду\~міста Запоріжжя\~від 01\~листопада 2024\~року,\~згідно якої\~відповідача визнано\~винним у\~вчиненні адміністративних\~правопорушень,\~передбачених статтями\~124,\~122-4,\~130\~КУпАП,\~та накладено\~на нього\~стягнення у\~вигляді штрафу\~у розмірі\~17\~000\~гривень з\~позбавленням права\~керування транспортними\~засобами строком\~на 1\~рік.\~Дорожньо-транспортна\~пригода сталась\~на вул.\~Сергія Синенка\~в місті\~Запоріжжі,\~за кермом\~відповідач був\~п`яний -\~то так\~він виконував\~свої обов`язки.Той факт, що особа, винна в дорожньо-транспортній пригоді, є офіцером Збройних сил України, лише поглиблює його провину та спричинену їй моральну шкоду, адже [PERSON] здійснив дорожньо-транспортну пригоду, будучи в стані алкогольного сп`яніння, двічі тікав з місця пригоди, та ще й не визнав своєї провини, намагався «підставити» свою дружину, адже давав пояснення, нібито за кермом на момент дорожньо-транспортної пригоди була вона. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 27.05.2025 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] позов підтримала. Зазначила, що моральну шкоду також зазнала її мати. МТСБУ сплатило страхове відшкодування у грудні 2024 року в сумі приблизно 79\~000 гривень. До МТСБУ з вимогою про відшкодування шкоди , яка полягала в евакуації транспортного засобу з місця ДТП вона не зверталася. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі не подав. Представник [PERSON] адвокат Рощин В.С. в судовому засіданні зазначив, що позовні вимоги позивачки не визнає з урахуванням обставин, викладених у відзиві. Матеріальна шкода є необґрунтованою та завищеною. Судові витрати позивачки на професійну правничу допомогу не обґрунтовані. Договір про надання правової допомоги з адвокатом укладений з позивачкою в іншій справі. Заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши заяву по суті спору, письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 24.08.2024 о 18.15 годині [PERSON] , рухаючись по перехрестю вул. Сергія Синенка (Кремлівська) та вул. Іванівська в м. Запоріжжя, керуючи автомобілем Mitsubishi L200, державний номерний знак [NUMBER] , при зміні напрямку руху, не переконався у безпеці маневру та скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 24.08.2024 о 18.15 годині [PERSON] , рухаючись по вул. Сергія Синенка (Кремлівська) поряд з буд. 17 в м. Запоріжжя, керуючи автомобілем Mitsubishi L200, державний номерний знак [NUMBER] , скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , після цього місце пригоди залишив, чим порушив пункт 2.10.а ПДР України. 24.08.2024 о 18.15 годині [PERSON] , рухаючись по вул. Сергія Синенка (Кремлівська) поряд з буд. 17 в м. Запоріжжя, керував автомобілем Mitsubishi L200, державний номерний знак [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законодавством порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР України. Від керування транспортним засобом водій був відсторонений, про повторність попереджено. Постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01.11.2024 у справі № 334/7160/24 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 та частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в сумі 17\~000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами. Згідно з медичними документами КНП «МІСЬКА ЛІКАРНЯ № 9» ЗМР від 25.08.2024 [PERSON] зверталася за медичною допомогою до закладу 25.08.2024 в результаті того, що 24.08.2024 потрапила в дорожньо-транспортну пригоду. 25.08.2024 [PERSON] сплачена технічна допомога з евакуації транспортного засобу ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , в сумі 3\~100 гривень, що підтверджується фіскальним чеком. Відповідно до Звіту № 27-10-24 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 29.10.2024, ринкова вартість транспортного засобу ЗАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , склала 103\~047,25 гривень, вартість відновлювального ремонту в сумі 130\~503,59 гривні, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу склала 98\~718,81 гривень (включаючи ПДВ на запасні частини), вартість збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу транспортного засобу ЗАЗ TF698К, державний номерний знак [NUMBER] , становить 103\~047,25 гривень. На адресу позивачки був надісланий лист МТСБУ про прийняття рішення про виплату відшкодування шкоди в сумі 74\~803,15 гривні. Листом МТСБУ від 05.06.2025 № 3-01б/14288 підтверджується про виплату з відшкодування шкоди, заподіяної власнику майна [PERSON] , в сумі 74\~803,15 гривні. Вказану обставину також підтвердила в судовому засіданні і позивачка. Відповідно до розрахунку вартості КТЗ марки ЗАЗ TF698К, державний номерний знак [NUMBER] , після ДТП та розміру регламентної виплати, від 12.12.2024, ринкова вартість КТЗ до ДТП склала 103\~047,25 гривень, вартість КТЗ в пошкодженому стані 28\~244,10 гривні, різниця вартості КТЗ до та після ДТП склала 74\~803,15 гривні. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Нормами статті 999 ЦК України передбачено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закон № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Частиною другою статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі, що визначено у статті 4 Закону № 1961-IV. Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У статті 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 28 Закону № 1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Пунктом 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі Постанова № 4) роз`яснено, що якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Суд встановив, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mitsubishi L200, державний номерний знак [NUMBER] , станом на 24.08.2024 застрахована не була. 24.08.2024 дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] , що підтверджується постановою Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 01.11.2024 у справі № 334/7160/24. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб ЗАЗ TF698К, державний номерний знак [NUMBER] , був знищений, оскільки вартість відновлювального ремонту є вищою за вартість транспортного засобу. Враховуючи те, що на моменту дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mitsubishi L200, державний номерний знак [NUMBER] , застрахована не була, з метою відшкодування шкоди [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України, яке сплатило страхове відшкодування в сумі 74\~803,15 гривні. Позивачкою заявлена вимога до відповідача про відшкодування їй матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на евакуацію транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 3\~100 гривень, яка полягала у евакуації пошкодженого транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до підпункту а) пункту 41.1 статті 41 Закону № 1961 МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно зі статтею 28 Закону № 1961 шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.. Статтею 29 Закону № 1961-IV визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до пункту 30.2 статті 30 Закону № 1961-IV якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до частини першої статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням). За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Розмір страхової суми визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу. При цьому відповідно до постанови Правління Національного банку України від 30.05.2022 № 109 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою за шкоду, заподіяну майну потерпілих, затверджені у розмірі 160\~000 гривень на одного потерпілого. Враховуючи те, що МТСБУ виплатило позивачці страхове відшкодування в сумі 74\~803,15 гривні, відшкодування за евакуацію транспортного засобу позивачки з місця дорожньо-транспортної пригоди у сумі 3\~100 гривень перебуває у межах страхової суми та мало бути виплачене МТСБУ за заявою позивачки. Однак, як пояснила позивачка в судовому засіданні, вона не зверталась до МТСБУ з заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про те, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди є необґрунтованим та у його задоволенні необхідно відмовити. Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № провадження № 14-538цс19) розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Враховуючи викладене, зважаючи на глибину фізичних та душевних страждань позивачка, внаслідок знищення належного їй майна, ступінь вини відповідача, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в сумі 5\~000 гривень, що відповідатиме принципу розумності і справедливості. Суд не бере до уваги аргументи позивачки про завдання моральної шкоди її матері [PERSON] , оскільки остання не була учасником дорожньо-транспортної пригоди і не є позивачем у цій справі. За цієї ж обставини не є належними доказами у справі довідка № 399 від 05.03.2025 ФОП [PERSON] , паспорт громадянина України та РНОКПП [PERSON] , пенсійне посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] від 07.06.2023, довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 164631 від 15.05.2023, свідоцтво про народження (повторне) серії [NUMBER] від 13.12.2005, свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 31.08.1996, свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 13.12.2005, оскільки вони не стосуються предмета спору у цій справі. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58), згідно з якою, принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Враховуючи вищевказане та задоволення позову із зазначених судом підстав, суд вважає недоцільним надавати детальну відповідь на інші аргументи позивача. Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Щодо вимог про стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу суд дійшов наступних висновків. Як передбачено у статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України) та становлять одну із складових судових витрат (частина перша статті 133 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: (1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; (2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Приписами частини першої статті 26 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) визначено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно зі статтею 30 Закону № 5076-VІ гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial