Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» через свого представника Дідуха Євгена Олександровича звернулося до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] , в якому представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 4369018 від 09 лютого 2024 року у розмірі 99750,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 57000,00 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», 32750,00 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими позивачем ТОВ «Українські фінансові операції». Також представник позивача просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Українські фінансові операції» судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00\~грн. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 09 лютого 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір № 4369018 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. За умовами договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони погодили, що сума кредиту складає 10000,00 грн, строк кредиту 360 днів з 09.02.2024 по 01.02.2025, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладення договору. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит у сумі 10000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. 23.09.2024 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №\~23/09/24 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідача. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного текстового повідомлення. Станом на момент відступлення права вимоги загальна сума заборгованості відповідача за договором № 4369018 від 09.02.2024 склала 72000,00 грн, з яких: 10000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 57000,00 грн сума заборгованості за процентами, 5000,00 грн штрафні санкції. Оскільки за умовами договору № 4369018 строк кредиту становить 360 днів, з 09.02.2024 по 01.02.2025, станом на дату укладення договору факторингу № 23/09/24 від 23.09.2024 строк дії договору № 4369018 від 09.02.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські Фінансові Операції» у період з 24.09.2024 по 01.02.2025 (131 календарний день) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у розмірі 2,5% в день, у розмірі 32750,00 грн. Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські фінансові операції», ані на рахунки первісного кредитора. Отже, відповідач має перед позивачем заборгованість за договором №4369018 від 09.02.2024 у розмірі 104750,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 57000,00 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», 32750,00 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими позивачем, 5000,00 грн штрафні санкції. Разом з тим, посилаючись на положення п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, позивач вважає, що штрафні санкції за договором у сумі 5000,00 грн не підлягають стягненню з відповідача та не заявляє такої вимоги. Таким чином, відповідач має перед позивачем заборгованість за договором № 4369018 від 09.02.2024 у розмірі 99750,00 грн, з яких: 10000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 57000,00 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», 32750,00 грн сума заборгованості за процентами, нарахованими позивачем. Ухвалою судді від 23 травня 2025 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи позивач повідомлений належним чином. 19.06.2025 та 04.08.2025 через систему «Електронний суд» представником позивача подані заяви, у якій останній просив справу розглянути за його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а. с. 216-217, 224-225). Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця його реєстрації. За інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 206). Згідно із відмітками поштового відділення зв`язку поштові відправлення з судовою повісткою про виклик в судове засідання на 19.06.2025 та 04.08.2025 не отримані адресатом, наявні відмітки, що «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 99, 223). У тому випадку, якщо зазначено, що «адресат відмовився» чи «адресат відсутній за вказаною адресою», то відповідно до положень пунктів 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК та правової позиції ВП ВС, викладеною у постановах від 09 серпня 2019 року у справі № 906/142/18; від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, КЦС ВС від 21 грудня 2022 у справі № 757/15603/19 судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки, і особа вважається повідомленою. Від відповідача відзиву на позов не надійшло, про поважні причини неявки суд не повідомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору,

Outcome: partial