Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що 28.10.2006 вона уклала шлюб з [PERSON] . У шлюбі в них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , яка на даний момент проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Шлюб з відповідачем було розірвано. Враховуючи досягнення дитиною повноліття, продовження навчання у вищому навчальному закладі на платній формі навчання, забезпечення належної медичної допомоги та фінансової підтримки, на думку позивачки, батько, який є здоровим та працездатним, спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини. Вказує, що відповідач може сплачувати аліменти, оскільки вже сплачував такі на підставі рішення Франківського районного суду м.Львова від 05.03.2020. Враховуючи вищевикладене, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 2025 року і до досягнення дитиною 23-річного віку. Не погоджуючись з поданим позовом, від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заявну, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Відзив мотивує тим, що він дійсно сплачував аліменти на утримання доньки в розмірі 1059,00 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] виповнилось 18 років 26 квітня 2025 року і лише 27 квітня 2025 позивачка вправі була звернутись до суду з позовом, тобто після досягнення дитиною повноліття, однак вона завчасно звернулась до суду з цим позовом в порушення вимог ст.6 СК України. Вказує, що донька дійсно проживає з позивачкою і вони не підтримують жодних стосунків, за ініціативою позивачки його було позбавлено батьківських прав щодо дитини. Зазначає, що у 2025 році позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з нього додаткових витрат на дитину, оскільки [PERSON] поступила на платну форму навчання, в судовому засіданні позивачка зменшила розмір своїх позовних вимог і просила стягнути суму в розмірі 10000,00 грн. Окрім цього, у відзиві вказується відповідачем, що позивачка в позовній заяві просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини в розмірі частки всіх видів його заробітку, однак даний розмір аліментів, на думку відповідача жодних чином не обгрунтований. Зазначає також, що він вдруге одружений та на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з ним та його дружиною. Як викладається у відзиві на позовну заяву, позивачці достеменно відомо що наймолодша донька відповідача є дитиною-інвалідом, підгрупи А, донька самостійно не пересувається, знаходиться в інвалідному візочу і його дружина до 27.05.2025 здійснювала догляд за дитиною - інвалідом, займалась її лікуванням, реабілітацією. Однак, оскільки донька росте, в неї збільшилась вага, дружині самій важко фізично доглядати за дитиною, возити на процедури, реабілітацію, а відтак відповідач змушений 30.05.2025 звільнитись з роботи та на даний час сам здійснює догляд за наймолодшою донькою. Звільнившись з посади охоронця ТОВ «Успішний готель», відповідач отримує лише допомогу по догляду за дитиною-інвалідом, розмір якої становить 6778,70 грн., інших доходів не має, а відтак не в змозі надавати таку матеріальну допомогу повнолітній доньці [PERSON] . Позивачка в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, просила такий задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, просила відмовити у такому з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Позивач та представник відповідача в судовому засіданні визнали факт ухвалення Франківським районним судом міста Львова рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 10 000грн. додаткових витрат на дитину - [PERSON] , які становили частину суми, сплаченої позивачем за навчання дитини на першому курсі НУ "Львівська політехніка", а також той факт, що таке рішення не набрало законної сили, оскільки оскаржено відповідачем. На момент розгляду даної справи про стягнення аліментів справа про стягнення додаткових витрат на дитину перебуває на розляді Львівського апеляційного суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували у шлюбі, який відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 16.04.2010 розірвано у Личаківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №72 від 16.04.2010 року. Від шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] , батьками якої записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 04.05.2007. Згідно акту фактичного проживання від 18.02.2025, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] . З довідки №90 від 01.04.2025 вбачається, що [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання рівня вищої освіти бакалавр Інституту комп`ютерних технологій, автоматики та метрології Національного університету «Львівська політехніка»; закінчує навчання 30.06.2028. 13.08.2024 між Національним університетом «Львівська політехніка», в особі в.о. ректора Бобала Ю.Я. та [PERSON] було укладено Договір №649-22 про навчання в Національному університеті «Львівська політехніка». Окрім цього, між Національним університетом «Львівська політехніка», в особі в.о. ректора Бобала Ю.Я,. та [PERSON] було укладено Договір №649-22к від 13.08.2024 про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців. Відповідно до п.п.1,2 розділу ІІІ вказаного договор, загальна вартість платної освітньої послуги за весь термін навчання без урахування інфляції становить 147000,00 гривень. Вартість освітньої послуги за 2024/2025 навчальний рік становить 36750,00 гривень. Відповідно до квитанцій №422721578408 від 14.08.2024 та №4302200650643 від 28.10.2024 позивачкою [PERSON] сплачено НУ «Львівська політехніка» 18750,00 грн. та 18000грн. відповідно, за навчання [PERSON] згідно договору №649-22к від 13.08.2024. Відповідно до довідки №ТС000000005 від 15.04.2025 [PERSON] працює у ТОВ «Чистий Світ» з 28.08.2024 та на даний момент займає посаду менеджера з адміністративної діяльності. Нарахований дохід за період з 01.10.2024 по 31.03.2025 складає 48 000,00 гривень. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.09.2010, [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів 25.09.2010 року зроблено відповідний актовий запис за №2529. Від даного шлюбу у відповідача є троє неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.07.2012, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.10.2014, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 31.12.2019. З наданих відповідачем медичних документів вбачається, що наймолодша донька відповідача - [PERSON] , [INFO] , є дитиною з інвалідністю (підгрупа А). Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 17.06.2025 витребувано від Головного управління ДПС у Львівській області інформацію чи отримує/отримував [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , дохід за період з 13.08.2024 по день виконання ухвали суду у вигляді заробітної плати або будь-які інші доходи з зазначенням джерел/джерела таких доходів. З відповіді Головного управління ДПС у Львівській області №1301-2025-0001071 від 03.07.2025 вбачається, що востаннє [PERSON] отримував заробітну плату у ТОВ «Успішний Готель» у травні 2025 року та 30.05.2025 був звільнений з роботи. Відповідно до Довідки про отримання (неотримання) допомоги №260310-1226 від 02.06.2025 [PERSON] перебуває на обліку в Шевченківському ВСЗ УСЗ ДГП ЛМР м.Львова та йому призначено допомогу. Загальна сума доходу за період з 01.05.2025 по 31.05.2025 становить 6778,70 гривень.. У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки норми ст. 199 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України. Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час [PERSON] досягла повноліття, навчається на денній формі навчання, відтак, позбавлена можливості працювати, будь-якого іншого самостійного доходу остання не має, а тому потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги з боку батьків, зокрема, на витрати, пов`язані з проїздом до навчального закладу, навчанням (канцелярські товари/обіди у навчальному закладі), щоденним харчуванням, одягом та взуттям. Мати [PERSON] - позивачка працює з 28.08.2024 в ТзОВ "Чистий світ" на посаді менеджера з адміністративної діяльності та отримує дохід у розмірі 6160грн., самостійно оплатила навчання дитини. При вирішенні спору судом приймаються до уваги також ті обставини, що відповідач, як батько, зобов`язаний приймати участь у наданні матеріальної допомоги дочці, у зв`язку з навчанням, тягар її утримання не може бути покладений тільки на матір, а безспірних доказів, які б свідчили про те, що відповідач є неспроможним надавати таку допомогу, суду не надано. При цьому судом встановлено, що відповідач [PERSON] являється особою працездатного віку, до 30.05.2025, тобто до звернення з даним позовом та оскарженням рішення у справі, згідно якого з нього присудждено до стягнення додаткові витрати на дитину - [PERSON] в розмірі 10000грн., працював охоронцем у ТзОВ "Успішний готель", відтак, як за станом здоров`я, так і за віком він може працювати та надавати матеріальну допомогу своїй дочці. Разом з цим, визначаючи розмір аліментів, суд бере до уваги тимчасову непрацездатність позивача та наяність у відповідача трьох дітей від іншого шлюбу, одна з яких є дитиною з інвалідністю та має особливі потреби. З урахуванням наведеного та положень ст.ст. 199, 200 СК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/8 частини його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дочки [PERSON] , оскільки такий розмір аліментів, на переконання суду, є об`єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, обставин справи та водночас справедливим у відповідності до обов`язку обох батьків матеріального утримання дитини, відтак відповідатиме і реальним потребам дитини і матеріальному становищу обох батьків у справі. При цьому судом береться до уваги висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 (провадження № 61-16005св20), згідно якого стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Щодо періоду стягнення аліментів, то суд зазначає, що строк стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка навчається, обчислюється з моменту подання позову до суду. Натомість, якщо є рішення суду про стягнення аліментів на дочку (сина), до досягнення повноліття, то початок строку стягнення аліментів визначається рішенням, а саме з дня досягнення повноліття та припиняється у разі припинення навчання або досягнення дитиною 23 років (ч. 1 ст. 191, ч. 1 , ч. 3 ст. 199 СК України). Позивачка звернулася до суду з даним позовом 25.04.2025, однак з свідоцтва про народження доньки [PERSON] вбачається, що 18-річного віку вона досягла [INFO] , тому суд присуджує стягнення аліментів з відповідача починаючи з дати досягнення дитиною повноліття і до завершення донькою навчання або до досягнення нею 23-річного віку. Окрім того, відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду із відповідним позовом в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану батьків чи дитини, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З урахуванням всіх обставин справи, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з підстав та мотивів, викладених вище. Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на підставі ст 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави за позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved