Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №1265286 від 25.10.2023 року у розмірі 24223,35 грн., в тому числі 3000 грн. заборгованості по тілу кредиту та 21223,35 грн. заборгованості по відсотках та судові витрати. Позов мотивовано тим, що 25.10.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №1265286 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаними у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Укладання договору було здійснене сторонами за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (далі - ІТС), доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт https://sloncredit.ua/. 25.10.2023 09:36:15, після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» сформувало договір про надання споживчого кредиту №1265286, надало його позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор Х439, котрий було введено позичальником у відповідний розділ ІТС. Таким чином було укладено договір про надання споживчого кредиту №1265286 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1.2 Договору на умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк кредиту 360 дні (в)(день). Відсоткова ставка фіксована згідно п.1.5 Договору. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», позичальнику на його особисту банківську карту [NUMBER] , яку він вказав в ІТС при оформленні договору, було перераховано 3000,00 грн. В подальшому відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих з строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. 24.07.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (надалі - Позивач, Новий кредитор) було укладено договір факторингу № 2407-24, відповідно до умов якого клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором. Відповідно до п. 3.1.1. договору факторингу «Права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього Договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені кредитними договорами.» Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 2407-24 від 24.07.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 18999,60 грн. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, в той час як новий кредитор скористався своїм правом здійснити донарахування сум, передбачених графіком платежів до кредитного договору (що відображено в розрахунку заборгованості). Таким чином станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №1265286 від 25.10.2023 року становить: заборгованість по тілу кредиту - 3 000,00 грн.; заборгованість по відсотках - 21 223,35 грн.; загальна заборгованість - 24 223,35 грн. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.02.2025 дану цивільну справу передано на розгляд до Ужгородського міськрайонного суду. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.04.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, при цьому у позовній заяві просить суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, не заперечує проти винесення заочного рішення, просить розглянути справу без участі позивача та задовольнити заявлені позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну зареєстровану адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Верховного Суду від19.05.2021 у справі №910/16033/20,від 20.07.2021у справі № 916/1178/20, від 23.01.2023 у справі №496/4633/18, від 22.03.2023 у справі № 905/1397/21, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у її відсутності. У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. 25.10.2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено Договір №1265286 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний». Згідно з п. 1.1-1.4 договору укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт. Електронна ідентифікація споживача в ІТС товариства здійснюється при вході споживача в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, що є електронним підписом споживача та направлений товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході. При сьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства. На умовах, встановлених договором, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 3 000,00 гривень. Строк кредиту 360 дні(в) (день). Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 дні(в). Згідно з умовами п. 1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього договору. За умовами п.1.5.2. договору застосовується знижена процентна ставка 1,692% в день відповідно до визначених умов. Згідно з п. 1.7 договору орієнтовна реальна процентна ставка за стандартною ставкою - 29653,85% річних (п. 1.7.1 договору), за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 23075,33 % річних (п. 1.7.2 договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 24492 грн., за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 24223,35 грн. (п.п. 1.8.1, 1.8.2 договору). Згідно з п. 2.1 договору кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Даний договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором Х439 25.10.2023 09:36:55 [PERSON] . До матеріалів справи додано також таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, паспорт споживчого кредиту, лист ТОВ «Пейтек Україна» від 02.08.2024 №20240802-3016 про те, що з ТОВ «Слон Кредит» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів №06062022-1 від 06.06.2022, відповідно до якого було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Слон Кредит» 25.10.2023 09:38:14 на суму 3000 грн., номер транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» - 12652861698215889, Session ID - [NUMBER], сайт торгівця - https://sloncredit.ua, код авторизації - 044322, банк-еквайр - AT "ПУМБ", призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] , розрахунок заборгованості, Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Слон Кредит». 24.07.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (надалі - Позивач, Новий кредитор) було укладено договір факторингу № 2407-24, відповідно до умов якого, клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимоги фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та у строки встановлені цим договором (п. 2.1 договору). Відповідно до п. 3.1.1. договору факторингу права вимоги відступаються (передаються) в розмірі заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього Договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені кредитними договорами. До матеріалів справи додано додатки до такого договору, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 2407-24 від 24.07.2024 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 18999,60 грн. Позичальник на користь нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, в той час як новий кредитор скористався своїм правом здійснити донарахування сум, передбачених графіком платежів до кредитного договору. Таким чином станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №1265286 від 25.10.2023 року становить: заборгованість по тілу кредиту - 3 000,00 грн.; заборгованість по відсотках - 21 223,35 грн. Згідно з рішенням Свеа економі Кіпр лімітед єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» від 25.03.2024 змінено назву товариства на ТОВ «Свеа Фінанс». Додано також наказ ТОВ «Росвен Інвест Україна» від 14.07.2011, статут ТОВ «Свеа Фінанс». Наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідача за тілом кредиту витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. За правилами ч. 1 ст. 202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною третьою статті 203 ЦК визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (ч. 2 ст. 639 ЦК). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 вказаного закону). Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, укладаючи кредитний договір в сторони погодили умови та порядок повернення відповідачем кредиту шляхом здійснення платежів з оплати процентів за користування кредитом та обов`язком позичальника повернути суму кредиту. Як встановлено судом, відповідач після укладання кредитного договору належним чином не виконувала свого зобов`язання із здійснення платежів, чим допустила порушення умов повернення кредиту, тобто строків та розмірів внесення щомісячних платежів, а тому допустила порушення виконання своїх зобов`язань. Вимоги позивача в межах цієї суми є цілком правомірними та обґрунтованими і підлягають до задоволення. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути відсотки за користування кредитом у розмірі 21223,35 грн., які суд вважає правомірними та такими, що підлягають до задоволення. Відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами позовні вимоги. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому статтею 141 ЦПК України, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved