Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який уточнила згідно заяви про часткову відмову від позивних вимог, в якому просить позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнути судовий збір. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення суду. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що відповідач не піклується про фізичний і духовний стан дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, матеріально не забезпечує, не забезпечує, що негативно впливає на її фізичний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі та не відвідує її. Цим займається позивач самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на її повному утриманні. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою суду від 20.12.2024 року відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження та зобов`язано Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно сина [PERSON] , [INFO] . 11.04.2025 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав зупинено до розгляду справи №523/5300/24 за позовом представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочку сплати аліментів та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оспорювання батьківства. Ухвалою суду від 14.05.2025 року відновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав. Представник позивача до підготовчого судового засідання не з`явилася, але надав до суду заяву, згідно якої просила судове засідання розглянути без участі позивача та представника, також підтримала позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав та стягнення судового збору. Відповідач та представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явилися, однак представник надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги в частині позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення судового збору визнав та просив розглянути справу без участі їх участі. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради до судового засідання не з`явився, просив розглянути справу у відсутність представника. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 СК України право на звертання до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років. Судом встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23 серпня 2022 року. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 20.12.2016 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 600 грн. щомісячно, з 24.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Згідно рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 28.03.2017 року, шлюб між сторонами по справі було розірвано, відновлено дошлюбне прізвище [PERSON] на « [PERSON] ». Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 21.10.2020 року, змінено спосіб стягнення аліментів, а саме стягнуто з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси з позовною заявою про зменшення розміру аліментів з до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), рішенням від 07.05.2024 року позовні вимоги відповідача були задоволенні частково, зменшено розмірі стягнення аліментів з до 1/5 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно висновку органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради - не доцільно позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Пленум Верховного Суду України в п. 25 постанови №16 від 12.06.1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» роз`яснив, що «позбавлення батьківських прав... є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування може вирішуватися лише після повного, всебічного й об`єктивного з`ясування обставин справи і характеру ставлення батьків і дітей». Відповідно до роз`яснень пунктів 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосуванням судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для матері (батька), так і для дитини, які визначені ст. 166 СК України. Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позов про позбавлення батьківських прав представником позивача заявлено з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, яка передбачає ухилення матері, батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та згідно вказаної статті мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя , приймаючи до уваги права та обов`язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»). Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права, а в силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV). Відповідно до ст. 51 Конституції України обов`язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Перелік обов`язків батьків по вихованню дитини викладений в ст. 150, 151, 153-156 СК України. На підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд керується ставленням відповідача до дитини, який не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям, інтересами, навчанням, взагалі потеряв інтерес до дитини, в наслідок чого суд не приймає до уваги висновок органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради щодо недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який для суду носить лише рекомендательний характер. Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4\~ст. 206 цього ж Кодексу\~(у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову). Враховуючи викладене, звертаючи увагу на заяву відповідача про визнання позову, суд прийшов до переконання, що позов знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved