Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до АТ «Універсал Банк» про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих коштів в розмірі 40 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15.03.2023 ним помилково були перераховані грошові кошти у сумі 40 000,00 грн. на картковий рахунок [NUMBER] . На наступний день позивач звернувся до банку із вимогою про повернення помилково перерахованих коштів, однак кошти повернуто не було. У відповідь на адвокатський запит щодо надання інформації про власника карткового рахунку, на який помилково позивачем були перераховані кошти, отримав лист відмову та посилання на банківську таємницю. Грошові кошти позивачу [PERSON] не повернуто, у зв`язку з чим він просить стягнути з відповідача, безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 40 000,00 грн., а також судові витрати. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10.04.2024 вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін та задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано у АТ «Універсал Банк» докази, які підтверджують перерахування грошових коштів 15.07.2023 о 14 год. 41 хв. у розмірі 40 000 грн. із рахунку [PERSON] на рахунок [NUMBER] та інформацію щодо власника розрахункового рахунку [NUMBER] в застосунку «Monobank», на який 15.07.2023 о 14 год. 41 хв. [PERSON] через мобільний додаток «Монобанк» здійснив операцію по перерахуванню грошових коштів у розмірі 40 000 грн. У наданий ухвалою про відкриття строк від АТ «Універсал Банк» на адресу суд надійшов відзив, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі, а також повідомив, що картковий рахунок емітований в АТ «КБ «Приватбанк». На виконання ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 07.08.2024 АТ «КБ «Приватбанк» надано відповідь про власника карткового рахунку [NUMBER] . Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.10.2024 замінено первісного відповідача АТ «Універсал банк» на належного - [PERSON] та звернено увагу учасників справи на те, що строки подання письмових заяв по суті справи визначено судом в ухвалі про відкриття провадження. Відповідач належним чином повідомлялася про розгляд справи у суді за адресою реєстрації місця проживання, однак не скористалася своїм правом подання до суду у встановлені строки відзиву, з будь якими заявами з процесуальних питань до суду не зверталася. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 15.07.2023 об 14 год. 14 хв. позивачем були перераховані грошові кошти у сумі 40 000,00 грн. на поточний рахунок відповідачки [PERSON] [NUMBER] , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що підтверджується платіжною квитанцією № 347М-24Н2-Н9Н4-ТЗВА від 15.07.2023 (а.с. 35). Станом на день звернення до суду з позовом доказів повернення грошових коштів позивачу не надано. Главою 83 ЦК України регулюються правовідносини, що виникають внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутноcтi збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі № 334/2517/16-ц (провадження № 61-29056св18), а також у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року справа № 539/3403/17 (провадження № 61-15499св19). Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи наведене, відсутність між сторонами договірних відносин та доказів повернення позивачу грошових коштів відповідачем, суд приходить до висновку, що [PERSON] без правової на те підстави отримала грошові кошти позивача та станом на день розгляду справи їх не повернула, у зв`язку з чим, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 40 000,00 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Outcome: approved