Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

21.04.2025 [PERSON] через свого представника адвоката Дем`янченко Анастасію Сергіївну, яка діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВІ №1268462 від 07.04.2025, подала до суду через систему «Електронний суд» позовну заяву до [PERSON] про захист честі, гідності і ділової репутації, а саме просила суд визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та репутацію інформацію поширену [PERSON] відносно [PERSON] у соціальній мережі Facebook у дописі та відеоматеріалі від [INFO] (зокрема, про те, що [PERSON] «надає послуги з обрізки дерев», «проникала на територію сусіднього домогосподарства», «краде речі»); зобов`язати [PERSON] спростувати наведену вище інформацію тим самим способом у який недостовірну (негативну) інформацію про позивача [PERSON] поширено, шляхом відео-звернення та оприлюднення спростування на особистій сторінці у соціальній мережі Facebook з інформацією про резолютивну частину судового рішення про спростування недостовірної інформації протягом одного місяця з моменту набрання вказаним судовим рішенням законної сили. В обґрунтуванням\~заявлених позовних\~вимог позивачка\~зазначила,\~що [INFO] \~її сусід\~ відповідач\~ [PERSON] на\~особистій сторінці\~у соціальній\~мережі Facebook\~( [INFO] \~яка є\~публічною для\~перегляду усіх\~користувачів мережі\~поширив недостовірну\~інформацію про\~неї наступного\~змісту (цитата):\~«Доброго дня,\~шановні односельчани!\~Якщо вам\~потрібні послуги\~по обрізці\~дерев у\~вашому господарстві,\~можемо порекомендувати\~послуги нашої\~сусідки [PERSON] .\~Коли Ви\~будете на\~роботі,\~вона майстерно\~проникне на\~Ваше подвір`я\~та справно\~наведе порядок.\~(Порада\~на майбутнє:\~Іро,\~прибирай за\~собою ще\~й гілки)».\~Як слідує\~зі змісту\~даного допису,\~відповідач безпідставно\~поширив неправдиву\~інформацію про\~неї про\~те,\~що вона\~надає «послуги\~по обрізці\~дерев»,\~хоча відповідною\~діяльністю вона\~не займається,\~оскільки працює\~продавцем в\~магазині ДП\~«Торговий дім\~«Маяк»»,\~здійснює продаж\~продовольчих товарів\~магазину « [INFO] »;\~безпідставно звинуватив\~позивачку у\~проникненні до\~сусідського подвір`я.\~Наведений допис\~містить фотографію\~позивачки,\~дозволу на\~поширення якої\~остання відповідачеві\~не надавала.\~До допису\~прикріплено відеофайл\~наступного змісту\~(дослівний\~транскрипт тексту):\~«31\~березня.\~Сусіди,\~рядом она\~же [PERSON] ,\~проникла на\~територію і\~пообрізала дерева\~наші.\~Проникла без\~дозволу,\~без нашого.\~Коли нас\~не було\~дома.\~І в\~мене в\~дворі пообрізала\~дерева.\~От будь\~ласка.\~31\~березня.\~Проникнення на\~територію і\~нищення дерев.\~Жодна гілка\~не була\~на її\~території для\~доказу.\~Прибирати нічого\~не будемо.\~Ось оці\~сусіди.\~Проникають,\~це вже\~не первий\~раз,\~на територію\~частної собственності,\~власності.\~Крадуть вєщі,\~зрізають дерева.\~Будь ласка».\~Наведений допис\~містить станом\~на 08.04.2024\~14\~коментарів,\~18\~поширень (репостів)\~та 16\~реакцій (емоджі).\~Цим дописом\~відповідач поширив\~недостовірну інформацію\~про позивача\~та членів\~її родини,\~оскільки позивач\~не проникала\~на територію\~подвір`я сусіда\~та жодних\~речей не\~викрадала.\~Позивач не\~вчиняла адміністративних\~чи кримінальних\~правопорушень (у\~т.ч.\~кримінальних проступків)\~проти відповідача,\~що підтверджується\~наступними доказами,\~зокрема,\~довідкою про\~несудимість позивача\~у якій\~вказано,\~що в\~інформаційно-аналітичній\~системі «Облік\~відомостей про\~притягнення до\~кримінальної відповідальності\~та наявності\~судимості» відомості\~про притягнення\~позивача до\~кримінальної відповідальності,\~про наявність\~незнятої чи\~непогашеної судимості,\~про розшук\~ відсутні.Зважаючи на викладені обставини, позивачка вважає, що відповідач умисно поширив стосовно неї недостовірну інформацію, що принижує її честь та гідність, а також створює негативний образ стосовно її законослухняної поведінки у мешканців громади. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 21.04.2025 справа №535/372/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності і ділової репутації передана головуючому судді Мальцеву С.О. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 22.04.2025 задоволено самовідвід судді Мальцева С.О. у справі №535/372/25. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Котелевського районного суду Полтавської області від 22.04.2025, справа №535/372/25 надійшла на розгляд судді Шолудько А.В. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 25.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 25.04.2025 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення доказів шляхом проведення огляду в соціальній мережі Facebook профілю користувача « [INFO] » ( [INFO] зокрема, допису, який опубліковано [INFO] о 16 год. 15 хв. та відеозапису, що додано до допису) (https://www.facebook.com/vanokk.pal/posts/pfbid0uRqpbzFQ74P1eMSXWMhLmv1tQA7JUtc4bRsftkCK3pR2Fb12oDocQ3eEjLZZgnd5l). Заборонено [PERSON] видаляти інформацію в соціальній мережі Facebook з профілю користувача « [INFO] » ( [INFO] зокрема, допису, який опубліковано 31.03.2025 о 16 год. 15 хв та відеозапису, що додано до допису на час розгляду справи з метою оцінки судом доказів по справі. За результатами проведення судом 25.04.2025 огляду в соціальній мережі Facebook профілю користувача « [INFO] » ([INFO] ) встановлено відсутність допису та доданого до нього відеозапису за 31.03.2025 за посиланням (https://www.facebook.com/vanokk.pal/posts/pfbid0uRqpbzFQ74P1eMSXWMhLmv1tQA7JUtc4bRsftkCK3pR2Fb12oDocQ3eEjLZZgnd5l). 05.05.2025 відповідач подав письмові заперечення, у яких зазначив, що викладені у позовній заяві обставини та додані документи не підтверджують незаконність його дій. Особисто він не писав даний пост та не виставляв на своїй особистій сторінці Facebook. Дане відео про обрізання дерев та завдання шкоди у його приватному господарстві було ним зроблене для подання доказів правоохоронним органам. 31.04.2025 виявивши у себе у приватному дворі гілки обрізаних дерев, він звернувся до поліції для фіксування даного порушення. [PERSON] не заперечувала, що саме вона обрізала гілки на деревах, навіть надала пояснення поліцейському [PERSON] , комісії з благоустрою селищної ради (яку викликала саме [PERSON] ) та офіцеру громади [PERSON] , як саме вона це робила за допомогою якоїсь начебто довгої пилки. Тому він не розуміє в чому інформація є неправдивою. Щодо відеозапису, який долучено до позовної заяви, то спростувати виставлену не ним інформацію, шляхом відеозвернення на особистій сторінці Facebook він не може, адже він не писав ніякого посту і не виставляв у соціальні мережі у себе на сторінці, так як не вміє і не знає як це робити. За місяць до цього його дружина повідомила, що його сторінку у [PERSON] зламали, внук допоміг змінити пароль. Яким чином потрапила інформація про [PERSON] не розуміє. А тому просить вибачення у позивачки. На вказані письмові заперечення відповідача представник позивачки адвокат Дем`янченко А.С. подала відповідь на відзив, у якому посилається на безпідставність тверджень [PERSON] та помилкове тлумаченні обставин справи. Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 22.05.2025 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу №535/372/25 до судового розгляду по суті. Під час судового розгляду позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві та додатково пояснила, що між нею та сусідом [PERSON] виникають конфліктні ситуації з приводу дерев, насаджених у дворі відповідача перед парканом по межі, що розділяє їх домогосподарства. 31.03.2025 вона, стоячи на драбині біля паркану, спиляла за допомогою пилки, яка прикріплена до ручки-подовжувача, гілки дерев, що ростуть у дворі відповідача та звисають на її подвір`я, оскільки вона має на це право. Два роки тому вона обпилювала гілки на горіхові, який росте у дворі відповідача, гілки якого росли у її двір. Під час судового розгляду представник позивачки адвокат Петелько Інна Василівна, яка діє на підставі ордера серії АВ №1197662 від 10.06.2025, підтримала позов з підстав, зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив та додатково вказала на те, що відповідачем визнається, що сторінка в соціальній мережі Facebook профілю користувача « [INFO] » належить саме йому, а його дружина розмістила на його сторінці оскаржуваний допис [INFO] та згодом цей допис був видалений. Поширена відповідачем інформація негативно впливає на репутацію позивачки. Інформація, що є предметом позову виражена у посиланні на конкретні факти події, що відбулися, носить стверджувальний характер, не містить жодних посилань чи обмовок щодо припущень, власного тлумачення або викладення інформації через власні погляди відповідача. Інформацію, поширену у публікаціях відповідача можна перевірити на предмет дійсності. При цьому, відповідач і сам у відзиві посилається на те, що інформація відповідає дійсності. Отже, інформація, щодо якої заявлено позов, не є оціночними судженнями. У даній справі не вирішується питання про правомірність проникнення позивачки у домоволодіння відповідача, а про поширення відповідачем недостовірної, негативної інформації про позивачку в соціальній мережі Facebook. Під час судового розгляду відповідач, позов не визнав у повному обсязі з підстав, зазначених у письмових поясненнях, та додатково пояснив, що він має сторінку в соціальній мережі Facebook « [INFO] », на якій переглядає новини тощо, але не виставляв допису [INFO] на своїй сторінці. Його дружина, яка має доступ до телефону та його сторінки в соціальній мережі Facebook, розмістила в сатиричній формі допис, який не має жодної образи честі позивачки, та є пародією, сатирою на конфліктну ситуацію між сусідами, а не факт. Допис не містить ціни, контактів, не має інформації про професійну діяльність особи. Позивачку без її дозволу ніхто не фотографував, фото позивачки є у вільному доступі в мережі Інтернет. Протягом останніх п`яти років позивачка, яка є його сусідкою, постійно провокує конфліктні ситуації між ними. Представник відповідача адвокат Ісмайлова Анна Вікторівна, яка діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВА №1113540 від 23.05.2025, підтримала процесуальну позицію щодо невизнання позову та заначила, що висловлювання відповідача на сторінці не переходять загальноприйнятні межі та не стосуються ділової репутації позивачки. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, та не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). А висловлювання були саме у формі сатири без образливих висловлювань. А факт обрізання позивачкою дерев, що ростуть у дворі відповідача був у дісності. Поширена інформація не вплинула на ділову та громадську репутацію позивачки, не містила безспірних тверджень про достовірні фактичні дані, ґрунтувалася на інформації, що містила оціночні судження і стосувалася критики особи та дій позивачки. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідка, приходить до наступних висновків. Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 08.04.2025 стосовно [PERSON] , [INFO] , відсутні відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, про наявність незнятої чи непогашеної судимості, про розшук. Відповідно до запису №36 від 08.10.2024 у трудовій книжці серії [NUMBER] , виданої 15.04.2010 [PERSON] , [INFO] , позивачка працює продавцем продовольчих товарів у Дочірньому підприємстві «Торговий дім «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк». [PERSON] виключно позитивно характеризується за місцем роботи продавцем, що підтверджується характеристикою Дочірнього підприємства «Торговий дім «Маяк» ТОВ «Агрофірма «Маяк» від 10.04.2025 за вих.№109. Згідно зі ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України)\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 34 Конституції України\~кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати та поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір. Разом із тим, відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції\~та законів України, не посягати на права і свободи, честі і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У статті 201 ЦК України\~передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до ст. 297 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Згідно зі ст. 229 ЦК України\~фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України далі ЦПК України). Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Позови про захист честі, гідності чи ділової репутації має право пред`явити, зокрема, фізична особа в разі поширення про неї недостовірної інформації, що порушує її особисті немайнові права. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч. 1 ст. 277 ЦК України). Відповідно до ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів, (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», судам роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одної особи у будь-якій спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. При цьому, під час вирішення вимог про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування інформації слід враховувати хто поширював інформацію та за яких обставин мало місце поширення інформації. Для того щоб розрізняти фактичне твердження і оціночне судження, необхідно брати до уваги обставини справи і загальний тон поширеної інформації. Звертаючись до суду із вказаним позовом позивачка посилалася на те, що відповідачем у соціальній мережі Facebook поширено недостовірну інформацію щодо неї, внаслідок чого були порушені її особисті немайнові права, оскільки вона вимушена терпіти приниження честі, гідності та ділової репутації, що підтверджується коментарями під дописом. Як встановлено під час судового розгляду, сторонами визнається, що вони проживають у сусідніх домогосподарствах та протягом декількох років мають неприязні відносини з приводу вирішення питань, пов`язаних із спільною межею між їхніми домоволодіннями через насадження дерев у дворі відповідача, гілки яких неодноразово спилювала позивачка, у зв`язку з чим відповідач звертався із заявами-повідомленнями про вказані події до поліції. Позивачкою визнається той факт, що вона 31.03.2025 за допомогою ручної садової пилки, до якої вона прилаштувала палку в якості ручки-подовжувача, спиляла у дворі відповідача гілки з дерев, які ростуть неподалік паркану, який розмежовує їхні домогосподарства. Позивачкою визнається, що вона надавала пояснення поліцейським за даним фактом, у ході якого вона показувала працівнику поліції чим та яким способом вона обпилювала гілки на дереві, що росте у дворі відповідача. Два роки тому вона теж обпилювала гілки на горіхові, який посаджений у дворі відповідача, які росли у її двір, оскільки дільничний інспектор поліції пояснив їй, що вона має право це робити. Допитана під час судового розгляду свідок [PERSON] пояснила, що у минулому вона працювала на одному місці роботи разом із позивачкою. Після розміщення допису 31.03.2025 на сторінці відповідача вона спілкувалася з позивачкою, яка повідомила, що її ображає поширена відповідачем інформація, від чого вона перебувала у пригніченому стані. Позивачку знає як порядну та ввічливу людину, яка намагається уникати суперечок. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка просила визнати такою, що не відповідає дійсності інформацію, поширену відповідачем відносно неї у соціальній мережі Facebook у дописі та відеоматеріалі від 31.03.2025 (зокрема, про те, що [PERSON] (дослівно) «надає послуги з обрізки дерев», «проникала на територію сусіднього домогосподарства», «краде речі». Однак, сторонами визнається, що змістом допису, поширеного на сторінці « [PERSON] » був допис: «Доброго дня, шановні односельчани! Якщо вам потрібні послуги по обрізці дерев у вашому господарстві, можемо порекомендувати послуги нашої сусідки [PERSON] . Коли Ви будете на роботі, вона майстерно проникне на Ваше подвір`я та справно наведе порядок. (Порада на майбутнє: Іро, прибирай за собою ще й гілки)». Допис містив фотографію позивачки. До допису прикріплено відеофайл наступного змісту (дослівний транскрипт тексту наданий позивачкою та який визнавався відповідачем у ході судового розгляду): «31 березня. Сусіди, рядом она же [PERSON] , проникла на територію і пообрізала дерева наші. Проникла без дозволу, без нашого. Коли нас не було дома. І в мене в дворі пообрізала дерева. От будь ласка. 31 березня. Проникнення на територію і нищення дерев. Жодна гілка не була на її території для доказу. Прибирати нічого не будемо. Ось оці сусіди. Проникають, це вже не первий раз, на територію частної собственності, власності. Крадуть вєщі, зрізають дерева. Будь ласка». Проаналізувавши докази, наявні в матеріалах справи, а саме скріншоти веб-сторінки на сайті\~Facebook, з якої публікувалась спірна інформація, враховуючи назву акаунту, яка є ім`ям відповідача, написаною кирилицею, де розміщені персональні фотографії відповідача, що підтверджується проведеним судом у порядку забезпечення доказів огляду профілю користувача « [INFO] » в соціальній мережі Facebook ([INFO] ), та відсутність заперечень відповідача про це під час дослідження судом забезпеченого доказу, суд робить висновок, що даний профіль належить саме відповідачу [PERSON] . Відповідачем визнається факт належності йому згаданої сторінки та ним не надано відповідних доказів на спростування факту поширення 31.03.2025 іншою особою від його імені допису та відеоматеріалу про позивачку, які вона просила суд визнати недостовірною інформацією та спростувати. Зі змісту допису та відео, поширених [INFO] на сторінці «Александр Палешка», вбачається, що фактичні висловлювання стосуються факту обрізання позивачкою дерев у дворі відповідача, що є достовірною інформацією та визнається сторонами. А беручи до уваги обставини справи за яких мало місце поширення інформації, а також зважаючи на загальний тон поширеної інформації, інші зазначені у дописі та у поширеному відео висловлювання є оціночними судженнями, вираженими суб`єктивною думкою та поглядами відповідача. Також слід зазначити, що у поширеному відео зазначено відповідачем: «Ось оці сусіди. Проникають, це вже не первий раз, на територію частної собственності, власності. Крадуть вєщі, зрізають дерева». Тобто йдеться про невизначених конкретно сусідів, а не про [PERSON] , такий вислів не містить конкретизації щодо будь?якої особи, зокрема позивачки. Особа, яка висловлює не факти, а власні погляди, критичні висловлювання, зауваження, припущення, не може бути зобов`язана доводити їх правдивість, оскільки це є порушенням свободи на власну точку зору, що визнається фундаментальною частиною права, захист якого передбачено статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що поширена відповідачем інформація у частині фактичного твердження не є недостовірною, а в іншій частині є оціночними судженнями, які виражені у власній оцінці відповідачем обставин, які склалися між сторонами, та лише дають можливість проаналізувати та сприйняти зміст інформації згідно з власними суб`єктивними переконаннями, про що свідчать використані відповідачем мовно-стилістичні засоби, є особистою думкою та критикою, яка ґрунтується на особистих припущеннях. Отже, інформація, яку позивачка просить визнати недостовірною та такою, що порочить її честь і гідність та ділову репутацію є узальнено вирваною з контексту допису та поширеного відео, які вцілому містять оціночні судження, що не підлягають спростуванню в судовому порядку, а також містять фактичне твердження, достовірність якого визнана позивачкою та відповідачем під час судового розгляду справи. Суд вважає, що, хоча поширена відповідачем інформація містить елементи провокативного характеру, однак вони є оцінкою дій позивачки і не містять чіткого ствердження про порушення позивачкою законодавства чи моральних принципів. За своїм змістом поширена інформація відображає власні переживання й емоції відповідача, викликані певними подіями, особисте сприйняття відповідачем певної поведінки позивачки і не може бути розцінена як повідомлення про конкретні факти та не свідчать про приниження честі, гідності та ділової репутації позивачки. Частинами першою, другою статті 307 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Фізична особа, яка погодилася на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, може вимагати припинення їх публічного показу в тій частині, яка стосується її особистого життя. Витрати, пов`язані з демонтажем виставки чи запису, відшкодовуються цією фізичною особою. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 308 ЦК України, фотографія, інші художні твори, на яких зображено фізичну особу, можуть бути публічно показані, відтворені, розповсюджені лише за згодою цієї особи. Фотографія може бути розповсюджена без дозволу фізичної особи, яка зображена на ній, якщо це викликано необхідністю захисту її інтересів або інтересів інших осіб. Законодавство не визначає, як має бути оформлена згода фізичної особи на використання фотографії з її зображенням. Тобто, надаючи оцінку існуванню відповідної згоди, потрібно враховувати, що згода може бути надана у письмовому вигляді, усно, а також у формі мовчазної згоди. Мовчазна згода може проявлятися в тому, що особа знала й бачила, що її знімають на фото чи відеокамеру, але не висловила своїх заперечень щодо проведення зйомок, а також у випадку самостійного розміщення фото чи відеоспостереження для необмеженого кола користувачів і без зазначення про існування авторських чи суміжних прав на них. У постанові від 30.01.2019 у справі № 308/5318/15-ц Верховний Суд зазначив: «тлумачення частини першої статті 308 ЦК України свідчить, що, за загальним правилом, фотографія, на якій зображено фізичну особу, може бути публічно показана, відтворена, розповсюджена тільки за згодою фізичної особи. Винятком є випадки, за яких: (а) фізична особа позувала авторові за плату; (б) це викликано необхідністю захисту інтересів зображеної фізичної особи або інтересів інших осіб». Згідно зі статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. ЄСПЛ вказує, що термін «приватне життя» є широким поняттям, яке не має вичерпного визначення, і поширюється на безліч аспектів самоідентифікації людини, наприклад, на ім`я особи та зображення, і включає в себе її фізичну та психологічну цілісність. Репутація і честь людини є частиною її самоідентифікації і психологічної цілісності, а тому також охоплюються поняттям «приватне життя». Відносно фотографій ЄСПЛ зазначив, що зображення особи є одним із головних атрибутів її особистості, оскільки воно розкриває унікальні характеристики особи і відрізняє особу з-поміж інших. Право на захист свого зображення є, таким чином, однією з головних складових особистого розвитку. Воно передбачає, головним чином, право особи контролювати використання цього зображення, в тому числі і не дозволяти його опублікувати. Хоча головною метою статті 8 Конвенції є захист особи від неправомірного втручання з боку державної влади, вона не лише зобов`язує державу утримуватися від такого втручання: окрім такого негативного заходу, можуть існувати позитивні зобов`язання, невід`ємні від ефективної поваги до приватного або сімейного життя особи. Ці зобов`язання можуть передбачати здійснення заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин осіб між собою. Це стосується також захисту зображення особи від зловживання з боку інших осіб (рішення у справі «Фон Ганновер проти Німеччини», заяви № 40660/08, 60641/08, від 07.02.2012). Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 667/266/15-ц та від 20 березня 2019 року у справі № 161/19019/17. Під час\~судового розгляду\~позивачка не\~спростовувала твердження\~відповідача про\~те,\~що фото\~позивачки,\~поширене [INFO] \~в дописі\~на особистій\~сторінці відповідача\~в соціальній\~мережі Facebook,\~було взято\~ним у\~вільному доступі\~в мережі\~Інтернет,\~і що\~позивачка забороняла поширювати таке фото іншим особам, а факт поширення фотографії не входить до предмету позову щодо спростування недостовірної інформації. З огляду на те, що інтернет-мережа «Фейсбук» під час реєстрації сторінки не вимагає ідентифікації особи згідно з особистими документами (паспорта, свідоцтва про народження), ідентифікувати особу, яка публікує, поширює певну інформацію, неможливо, суд приходить до висновку, що використання фото, які поширені (розміщені) у соціальній мережі Інтернет, є правомірним, адже попереднє поширення (розміщення) у соціальній мережі навіть на власній сторінці (обліковому записі) було публічним і за згодою особи, яка своїми діями зробила таку інформацію відкритою. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі №344/14321/23. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №910/12787/17). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 3 ст. 12 ЦПК України, ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити повністю. Відповідно до ст. 133, 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати [PERSON] покладаються на позивачку. Про понесення судових витрат відповідачем не заявлено. Враховуючи вище викладене,

Outcome: dismissed