Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

[PERSON] 08.04.2025 звернулась до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати зареєстрований 10.10.2020 Христинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) між сторонами шлюб, про що складено актовий запис № 55. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що сторони від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей. Однак сімейне життя між подружжям не склалося через постійні сварки та непорозуміння, із січня 2025 року шлюбні відносини фактично припинені, перебувати у шлюбі із відповідачем позивач не бажає. Ухвалою судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.05.2025 вказана цивільна справа на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 31 ЦПК України\~ передана за підсудністю до Христинівського районного суду Черкаської області. Постановленою 12.06.2025 Христинівським районним судом Черкаської області ухвалою\~позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] , будучи належним чином сповіщеною про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. У поданій до суду 08.03.2025 заяві клопотала про розгляд справи без її участі (а.с. 12). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву у визначений судом строк не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ураховуючи, що передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наданого позивачем свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] сторони перебувають між собою у шлюбі, який 10.10.2020 зареєстрований Христинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено актовий запис № 55 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Про наявність спору щодо спільного майна подружжя ніхто із сторін не заявляв. Відповідно до статті 51\~Конституції\~України та частини 1 статті 24\~\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3\~ст.\~105\~СК\~України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, з урахуванням вимог\~ст. 110 цього Кодексу. Частиною 1\~ст. 110 СК України\~встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Аналогічні роз`янення викладено в абз.1 п. 10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007, згідно з якими проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до положень ч. 2\~ст.\~114\~СК\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що згоди позивача на продовження шлюбу із відповідачем немає, вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач заперечень проти задоволення позову та розірвання шлюбу до суду не подав. Під час дослідження судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя позивача і відповідача та збереження між ними шлюбу буде суперечити їх інтересам, як подружжя, за відсутності згоди дружини на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які, як встановлено судом, у сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень\~ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка в позовній заяві клопотала про залишення їй прізвища « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Із дослідженої у судовому засіданні квитанції до платіжної інструкції від 28.03.2025 (а.с. 3) судом встановлено, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн, які, згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved