Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

Представник позивача Романенко М.Е. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказав, що 08.03.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» і відповідачем [PERSON] укладено договір кредитної лінії №L5887529, на підставі якого останній отримав грошові кошти шляхом перерахування на рахунок. 01.07.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» і ТзОВ «Довіра та гарантія» (05.07.2024 змінено найменування на ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір відступлення, згідно з умовами якого останнє набуло право вимоги грошових коштів від [PERSON] за вказаним кредитним договором. Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 29739,27 грн з яких: 19787,63 грн - заборгованість за кредитним договором; 1779,26 грн сума збитків з урахуванням 3% річних; 8172,38 грн сума збитків інфляційних втрат. У зв`язку з вищевикладеним представник позивача звернувся до суду та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 29739,27 грн, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 22.04.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням, але без виклику сторін та без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України. Вказану ухвалу направлено відповідачу за місцем його реєстрації, яку він належним чином отримав, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням. З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про розгляд цивільної справи, судом надано можливості та достатньо часу ознайомитись з позовною заявою та надати свої заперечення, отже вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відзив на позов від відповідача до Жашківського районного суду Черкаської області не надходив. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Установлено, що 08.03.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» і відповідачем [PERSON] укладено договір кредитної лінії № L5887529 про надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Зокрема, сторонами будо укладено ряд додаткових угод. Сума кредиту - 8900грн. Строк дії договору короткостроковий кредит з терміном оплати від 7 (семи) днів до 30 (тридцяти) днів. Сторони також погодили процентну ставку. Заборгованість за договором № L5887529 від 08.03.2019 у загальному розмірі становить 29739,27 грн, яка складається з суми заборгованості 19787,63 грн, суми інфляційних втрат 8172,38 грн, суми 3% річних 1779,26 грн. 01.07.2019 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги №01072019, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за договором кредитної лінії L5887529 за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно відповідача. Станом на дату укладення договору відступлення права вимоги (станом на 01.07.2019) сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 19787,63 грн. 05.07.2024 року перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Позивач стверджує, що 08.03.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та відповідачем укладено договір кредитної лінії № L5887529. Однак будь-яких первинних документів, які б підтверджували укладення такого договору, а також самого договору стороною позивача суду не надано. У статті 1077 ЦК України визначено поняття договору факторингу. Договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що він отримав право вимоги за зобов`язаннями відповідача на підставі договору факторингу №01072019, укладеного 01.07.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Суд звертає увагу на те, що доказів на підтвердження оплати за договором факторингу стороною позивача не надано. Крім того позивачем до позову не долучено належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування первісним кредитором кредитних коштів на рахунок відповідачки, зокрема як і самого договору № L5887529, первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» Музиці О.А., на підставі договору № L5887529, банківських виписок тощо, хоча позивач був зобов`язаний подати суду всі наявні в нього докази на підтвердження обставин, що є підставою його позовних вимог. Також суд звертає увагу на те, що розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи дійсно кошти передані позичальнику у кредит. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.05.2020 у справі № 219/1704/17. За наведених вище обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а відтак позов до задоволення не підлягає. У відповідності до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В задоволенні пред`явленого ним позову відмовлено. Тому підстави для відшкодування позивачу понесених витрат на оплату судового збору та витрат понесених на професійно правничу допомогу, відсутні. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed