Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (надалі ТОВ «Споживчий центр» звернулося в суд із вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування\~позовних вимог\~посилається на\~те,\~що між\~ТОВ «Споживчий\~центр» та\~ [PERSON] \~17.04.2024\~року укладено\~кредитний договір\~(оферти)\~№17.04.2024-100000297.\~Відповідно до\~умов договору\~позичальнику надано\~кредит у\~розмірі 14000,00\~грн,\~що підтверджується\~квитанцією про\~видачу коштів\~від 17.04.2024\~року,\~строком на\~140\~днів, під проценти: процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражається у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,82% =(16155.74/14000)/140х100%. Комісія, пов`язана з наданням кредиту (надалі «комісія», економічна сутність плата за надання кредиту) 20% від суми кредиту та дорівнює 1400 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Неустойка: 140 грн. 00 коп., нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконання/неналежного виконаного зобов`язання. Всього було нараховано неустойки на загальну суму 3500 грн. у зв`язку з тим, що відповідно до абзацу 2 частини 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно п. 3.1. Договору за цим договором Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити Проценти, Комісію. Пунктом 3.2. встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1. Договору кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4731-21XX-XXXX-1439. Згідно пункту 9.1. Договору у разі несплати Кредиту та/або Процентів та/або Комісії у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню Кредиту та/або Процентів та/або Комісії з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою, крім випадків, встановлених Договором. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми Кредиту та/або несплати нарахованих Процентів та/або Комісії до Позичальника може бути застосована неустойка згідно п.7.6. кредитного договору. Також Позичальник, який прострочив виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу Кредитодавця зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми (база розрахунку) у розмірі, встановленому у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору. Отримання [PERSON] , відповідно до Договору від 17.04.2024 кредитних коштів у розмірі 14000 грн. підтверджується квитанцією про перерахунок коштів. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано у повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позовної заяви, утворилась заборгованість у розмірі 31611,00 грн., яка складається із заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7750,00 грн., процентів у розмірі 18 261,00 грн., комісії у розмірі 2 100,00 грн. та неустойки у розмірі 3500,00 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Разом з тим відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 1500,00 грн. від 22.07.2024 р., 600,00 грн. від 05.08.2024 р., 700,00 грн. від 13.08.2024 р., 200,00 грн. від 13.08.2024 р., 700,00 грн. від 13.08.2024 р, 2 300,00 від 26.08.2024 р., 250,00 грн. від 05.09.2024 р., що було враховано під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №17.04.2024-100000297 від 17.04.2024 року у розмірі 31611,00 грн., а також суму сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак у прохальній частині позовної заяви представник позивача [PERSON] просила проводити розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр». Відповідач [PERSON] належним чином та завчасно повідомлялася про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №061026939096, однак у судове засідання не з`явилася та не повідомила суду про причини своєї неявки. Відзив на позов не подавала. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведені вище норми закону, суд вважає за можливе розглянути справу без присутності сторін та ухвалити рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені письмові докази, які є належними та допустимими, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що 17.04.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір № 17.04.2024-100000297, у порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», а саме [PERSON] 17.04.2024 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, тобто підтверджено укладення кредитного договору та отримання на її рахунок кошти у розмірі 14000 грн., а отже акцептовано умови Договору. Позичальником [PERSON] під час укладення кредитного договору № 17.04.2024-100000297 пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку, абонентом якої з 26.10.2020 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», що підтверджується скріншотом з сайту https://bank.gov.ua. Відповідач [PERSON] своїм підписом у пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 17.04.2024 погодилася на те, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію ТОВ «Споживчий центр» про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якого є заявка до кредитного договору № 17.04.2024-100000297 (кредитної лінії), з якими вона попередньо ознайомилася. За цим договором відповідач отримала кредит у розмірі 14000,00 грн, строком на 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 03.09.2024. Всі документи по даному кредитному договору підписано нею за допомогою електронного підпису - одноразовим ідентифікатором E929. Пунктом 5 заявки про укладення кредитного договору від 17.04.2024, яка є частиною укладеного електронного кредитного договору, встановлено процентну ставку - фіксовану незмінну процентну ставку у розмірі 1% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається Кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Відповідно до п.6 заявки, денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, виражається у процентах від загального розміру виданого кредиту. Розрахунок денної процентної ставки: 0,82% =(16155.74/14000)/140х100%. Пунктом 7 заявки про укладення кредитного договору від 17.04.2024 вбачається, що проценти розраховуються шляхом множення всієї суми кредиту(включаючи всі Транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування Кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Пунктом 8 заявки встановлено, що комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі «Комісія», економічна сутність плата за надання Кредиту) 15% від суми Кредиту та дорівнює 2100 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Пунктом 13 заявки про укладення кредитного договору від 17.04.2024 передбачено неустойку в розмірі 140 грн., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежного виконаного зобов`язання. Згідно п. 2.3.6 пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) (кредитної лінії), підписаної електронним підписом відповідача, позичальник, який прийняв (акцептував) пропозицію укласти електронний договір на умовах, викладених у пропозиції про укладення кредитного договору (оферту) та заявці, підписує відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Додаток до кредитного договору позичальника підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора відповідача Е929. На підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів позивачем надано квитанцію від 17.04.2024 ID платежу: 2450914519, з якої вбачається, що 17.04.2024 о 07:01 було успішно перераховано кошти в сумі 1400,00 грн. на платіжну картку 473121*39, призначення платежу: Видача за договором кредиту № 17.04.2024-100000297. Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі статтями 610, 629 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною статті 634 ЦК України, передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 зроблено висновок, що «припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив нарахування відсотків за користування кредитними коштами у межах строку дії кредитного договору, розрахунок яких було здійснено на підставі боргу по тілу кредиту, що підтверджується наданим до суду розрахунком, який не спростований відповідачем, як і не спростовано відсутність її волевиявлення на погодження вказаної процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту. Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №17.04.2024-100000297 від 17.04.2024 наданої позивачем, заборгованість відповідача за кредитним зобов`язанням перед ТОВ «Споживчий центр» становить 31611,00 грн, яка складається із: 7750 грн. основний борг; 18261.00 грн. проценти; 2100,00 грн. комісія; 3500,00 грн. - неустойка. При цьому, проценти по кредиту нараховані за період з 17.04.2024 по 03.09.2024. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 року, який набрав чинності 30.09.2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. В Законі України «Про електронний цифровий підпис» зазначено, що електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Постановою Правління Національного банку України від 30.04.2010 року №223 «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів» передбачено, що одним із видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби пластикові банківські картки, які емітовані у установленому законодавством порядку та використовуються для ініціювання переказу коштів з рахунку платника або банку, а також для здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором, платіжна картка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу. Проте відповідач умови договору № 17.04.2024-100000297 від 17.04.2024 своєчасно і в повному обсязі не виконувала, не надала своєчасно ТОВ «Споживчий центр» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Так, згідно витребуваного ухвалою суду від 18.06.2025 року у ТОВ «Споживчий центр» розрахунку існуючої станом на 18.06.2025 року у [PERSON] заборгованості за кредитним договором №17.04.2024-100000297, із урахуванням сплачених нею сум, встановлено, що заборгованість за кредитним договором становить 25411,00 грн., яка складається із: 5050,00 грн. заборгованість по тілу кредиту; 18261,00 грн. заборгованість по процентам; 2100,00 грн. комісія. З огляду на вказане, з урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача заборгованості по кредиту в сумі 5050,00 грн., по процентам в сумі 18261,00 грн., по комісії 2100,00 грн., підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача в користь позивача 3500,00 грн. неустойки, то суд враховує наступне. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введений воєнний стан. Дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжувалася, востаннє - Указом Президента України №235/2025 від 15.04.2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 16.04.2025 року №4356-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 год. 30 хв. 09.05.2025 року на 90 діб. Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Умовами кредитного договору встановлено, що неустойка у розмірі 140,00 грн нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. Позивачем нараховано неустойку у розмірі 3500,00 грн, що суперечить наведеним положенням пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України. Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] неустойки в розмірі 35000,00 грн. є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають. З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин, суд дійшов висновку про неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором від 17.04.2024 року, а отже позовні вимоги є обґрунтованими в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, процентами та комісією. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат по сплаті судового збору суд враховує, що згідно платіжної інструкції №CЦ00005916 від 28.02.2025, позивачем при зверненні з даним позовом до суду через систему «Електронний суд» сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1947,28грн., тобто пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial