Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

До Корабельного районного суду м. Миколаєва, через систему «Електронний суд» надійшла заява [PERSON] , подана її представником адвокатом Шиловим В.Ю., про оголошення померлим [INFO] [PERSON] . [INFO] . У обґрунтування заяви зазначено, що її чоловік [PERSON] проходив службу за контрактом у військовій частині [NUMBER] . З грудня 2021 року знаходився у м. Маріуполь Донецької області. З січня 2022 року заявниця разом з сином проживали з чоловіком за місцем служби, а 23.02.2022 виїхали з м.\~Маріуполь. Востаннє заявниця спілкувалася з чоловіком у березні 2022 року телефоном. З приводу безвісного зникнення [PERSON] заявниця 27.04.2022 подала відповідну заяву до Маріупольського районного управління поліції у Донецькій області, де зареєстровано кримінальне провадження № 12022243200000077 за ознаками ч. 1 ст. 115 КК України. Крім того, у відділі поліції № 2 (м. Волочиськ) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області зареєстровано кримінальне провадження № 12022243200000094, в рамках якого здійснюється розшук зниклого безвісти [PERSON] . Відомості про зникнення безвісти [PERSON] внесені до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Заявниця повідомила про зникнення безвісти її чоловіка Державне підприємство «Український національний центр розбудови миру». Згідно з інформацією Національного інформаційного бюро відсутні відомості про перебування [PERSON] у полоні. Інформація від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста щодо [PERSON] також не надходила. У зв`язку з тим, що відсутня будь-яка інформація про місцезнаходження [PERSON] та про те, що він живий, заявниця вирішила звернутися до суду з цією заявою та оголосити [PERSON] померлим, оскільки припускає, що виконуючи обов`язок із захисту України він вірогідно загинув [INFO] у м.\~Маріуполь Донецької області. Посилаючись на викладене, просила заяву задовольнити. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.01.2025 відкрито провадження, справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження. У судовому засіданні 08.07.2025 представник заявника заяву підтримав, просив її задовольнити. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені своєчасно і належним чином. Про причини неявки суду не повідомили, пояснення не подавали. Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України складання та проголошення судового рішення відкладено до 13.30 год. 18.07.2025. Дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо наявні в матеріалах справи докази, які є належними, допустимими і достовірними, у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень ст.\~ст.\~12,\~13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст.\~89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Перелік справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження, визначений у частині 2\~ст. 293 ЦПК\~серед яких є визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Суд встановив, що заявниця громадянка України [PERSON] є дружною громадянина України [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14.02.2019 серії [NUMBER] , виданого на підставі актового запису № 55. Старший матрос [PERSON] проходив службу старшим водієм-гранатометником автомобільного взводу підвозу боєприпасів роти матеріального забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини [NUMBER] з 28.04.2020. Викладене підтверджується витягом із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) № 87 від 28.04.2020. На підставі наказу № 257 від 03.12.2021 відряджений до оперативно-тактичного угруповання « [INFO] » місця проведення Операції Об`єднаних Сил, з 05.12.2021. З огляду на Акт службового розслідування від 22.08.2022, затверджений командиром військової частини [NUMBER] , у грудні 2021 року військова частина [NUMBER] була передислокована до [ADDRESS] . У період з 21.03.2022 до 04.04.2022 [PERSON] та інші військовослужбовці ймовірно потрапили у полон збройних сил російської федерації. У мережі Інтернет були розміщені фото тіла людини у військовій формі та з шевронами морської піхоти Збройних Сил України, в якому свідок головний сержант роти підвозу боєприпасів батальйону матеріального забезпечення військової частини [NUMBER] [PERSON] впізнав ймовірно старшого матроса [PERSON] . Однак достеменно встановити, чи є зображена на фото людина вбита чи важко поранена, не є можливим. 29.04.2022 року в інтернеті на тому ж ресурсі [PERSON] знайшов фото начебто вбитого старшого матроса [PERSON] . У тому, що на фото саме [PERSON] , свідок [PERSON] впевнений Наказом командира військової частини [NUMBER] № 452 від 30.09.2022 про підсумки службового розслідування за фактами потрапляння в полон старшого матроса [PERSON] та інших військовослужбовців, завершено службове розслідування та прийнято рішення провести повторне службове розслідування щодо обставин їх потрапляння в полон. Будь-якої іншої інформації щодо проведення повторного розслідування військова частина суду не надавала. В ході пошуку інформації в мережі інтернет, про свого чоловіка, заявниця знайшла в одному Телеграм-каналі два фото на яких зображено тіло її чоловіка, зокрема видно профіль обличчя. Заявниця впізнала на фото свого чоловіка. На одному з фото вбачається, що тіло має пошкоджену черевну порожнину внаслідок чого внутрішні органи (кишки) знаходяться ззовні. Військова частина [NUMBER] використала ціж фото під час службового розслідування. Згідно із сповіщеннями сім`ї № 1669 від 18.12.2023 та № 182 від 20.12.2023 [PERSON] зник безвісти 28.03.2022 поблизу населеного пункту Маріуполь на Донеччині під час вогневого зіткнення із супротивником. Наказ командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 07.04.2022 № 82 стосовно визнання старшого матроса [PERSON] таким, що самовільно залишив частину, тобто дезертував, скасований рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16.10.2023. З приводу безвісного зникнення чоловіка заявниця було подавала відповідні заяви до районних відділів поліції у м. Маріуполь, а потім Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області. З огляду на витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин від 12.12.2024, [PERSON] набув такого статусу з 28.07.2023 у зв`язку із кримінальним провадженням № 12022243200000094 від 27.04.2022, зареєстрованим відділом поліції № 2 (м. Волочиськ) Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області. Відповідно до\~повідомлення ДП\~«Український національний\~центр розбудови\~миру» від\~23.12.2024\~за наявною інформацією відомості про [PERSON] , [INFO] , внесені до реєстру НІБ, однак відомості про перебування запитуваної особи в полоні відсутні. Інформація від держави-агресора через Центральне агентство з розшуку Міжнародного Комітету Червоного Хреста про [PERSON] , [INFO] , до НІБ не надходила. Отже, наведені обставини та положення ст. 46 ЦК України, які визначають умови оголошення особи померлою, на думку суду надають право заявниці звернутись до суду з вимогою про оголошення померлим її чоловіка після спливу шести місяців з моменту його ймовірної загибелі. Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України, згідно якої, фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. У даному випадку, докази у справі надають суду обґрунтоване припущення факту смерті (загибелі) військовослужбовця [PERSON] , за обставин, що загрожували йому смертю, тому шестимісячний строк для звернення до суду із заявою про оголошення особи померлою, у даному випадку слід обраховувати від дня його вірогідної смерті (загибелі), а саме з [INFO] . Таким чином, заявник отримала право на подання до суду заяви про оголошення свого чоловіка померлим з 28.09.2022, тобто після спливу шести місяців з дня вірогідної смерті її чоловіка. Такі висновки відповідають правовим висновкам у подібних правовідносинах, зробленим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 у справі №755/11021/22. Так, відповідно до пунктів 85, 99, 100 розділу IV зазначеної постанови: Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій - правовій визначеності (п. 85). Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій (п. 99). У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності (п. 100). Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою і місце перебування якої невідоме. Наведене тлумачення ст. 46 ЦК України відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec (2009) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого). Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У п. 13 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про встановлення\~фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~від 31.03.1995\~року №\~5 роз`яснено, що на відміну від встановлення факту смерті особи, який встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин, громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених в ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Суд також наголошує, що відповідно до приписів ст. 48 ЦК України, в разі подальшого з`явлення особи, яку оголошено померлою, її цивільний стан поновлюється разом з правами цієї особи, які належали їй на момент оголошення її померлою. З огляду на вищенаведене, заява [PERSON] про оголошення померлим її чоловіка [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Outcome: approved