Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства «Укрсиббанк» (надалі за текстом - відповідач), про визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Договір про надання споживчого кредиту №11063625000 від 24.10.2006 (надалі за текстом - спірний Договір) укладався не позивачем, а відтак просить суд визнати вказаний договір недійсним та стягнути безпідставно списану суму коштів у розмірі 1 300,00 доларів США. Відповідач проти задоволення позову не заперечує та просить врахувати надані пояснення. Ухвалою суду від 25.07.2024 позовну заяву залишено без руху. 30.09.2024 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 01.10.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в загальному позовному провадженні та призначено підготовче засідання. 18.10.2024 до суду від відповідача надійшов відзив. 21.11.2024 до суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів. У підготовчому засіданні 03.04.2025 судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 03.04.2025 витребувано докази від ДМС України, на виконання вимог якої 13.05.2025 надійшли витребувані докази. У судове засідання учасники судової справи не прибули. За змістом ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні за відсутності учасників справи, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи. У судовому засіданні судом було прийнято, складено і підписано вступну та резолютивну частини рішення. Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд встановив наступне. Сторони вказуються, що 24.10.2006 року було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11063625000 від 24.10.2006 (надалі за текстом - спірний договір). Відповідач вказує, що для оформлення кредиту була надана копія паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] [NUMBER] , виданий Щорським РВ УМВС України в Чернігівській області 25.10.2002 року Згідно листа ДМС України від 13.05.2025 за даними відомчої інформаційної системи ДМС, паспорт громадянина України серії [NUMBER] , оформлений 10.10.2002 Щорським РВ УМВС України в Чернігівській області на ім`я особи з іншими персональними даними. Станом на теперішній час, інформація щодо недійсності паспорта громадянина України серії [NUMBER] , в установленому законодавством порядку до територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС не надходила. Позивач народився [INFO] та має паспорт № [NUMBER] , запис №19820515-05592, дата видачі 02.09.2022, орган що видав 7420. 02.10.2023 позивач зарахував кошти на рахунок купівлі іноземної валюти у сумі 1 300,00 доларів США та надалі відбулось договірне списання на погашення кредиту у сумі 1 300,00 доларів США, що підтверджується історією операцій по рахунку № [NUMBER] , який, як вбачається з матеріалів справи, належить позивачу. 02.10.2023 позивач звернувся до відповідача з запитом про надання документів, у якому, зокрема, просив повернути кошти у сумі 1300,00 доларів США. У відповідь листом від 29.12.2023 відповідач повідомив позивача, що вживає необхідних заходів для вирішення питання. 12.04.2024 до Оболонського районного суду міста Києва надійшла скарга АТ «Укрсиббанк» на постанову слідчого СВ Оболонського УП ГУНП в місті Києві про закриття кримінального провадження, внесеного 05.06.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013110050007731. В обґрунтування скарги зазначено, що в травні 2013 АТ «Укрсиббанк» звернулася до Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення за фактом шахрайських дій з боку невстановлених осіб при оформленні кредитних договорів на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Відомості по вказаній заяві були внесені до ЄРДР № 12013110050007731 від 05.06.2013 за ознаками ч.1 ст. 190 КК України. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 22.05.2024 у справі №756/4778/24, яка залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.09.2024, скаргу залишено без задоволення. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що спірний договір укладався не позивачем, а відтак, просить суд визнати вказаний договір недійсним стягнути безпідставну списану суму коштів у розмірі 1 300,00 доларів США. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним. Людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою (ст. 24 ЦК України). Здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи (ч. 1 ст. 25 ЦК України). За змістом ст. 26 ЦК України усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України). За змістом ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). Як встановлено судом вище, спірний Договір було укладено між відповідачем та особою, яка для укладення Договору пред`явила паспорт громадянина України серії [NUMBER] , оформлений 10.10.2002 Щорським РВ УМВС України в Чернігівській області на ім`я особи з іншими персональними даними, аніж позивач. За змістом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, оскільки спірний Договір укладено не між позивачем та відповідачем, спірний договір підлягає визнанню недійсним. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч.1 ст. 216 ЦК України). Судом встановлено, що відповідачем на підставі визнаного недійсним спірного Договору було списано з рахунку позивача 1 300,00 доларів США, а відтак, кошти у вказаній сумі підлягають поверненню позивачу. Враховуючи викладене вище, суд задовольняє позов. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Outcome: approved