Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачзвернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором 870АІ20130601001 від 01.06.2013 року. В обґрунтування позову зазначивши про те, що 01.06.2013 року [PERSON] уклала з Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» кредитний договір № 870АІ20130601001. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 01.06.2013 між банком та [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконання позичальником своїх зобов`язань в повному обсязі. Позичальник свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, сума заборгованості [PERSON] станом на 13.03.2018 року, становить 40492,50 грн., яка складається з: 31639,93 грн. - заборгованість за кредитом; 6170,29 грн. - заборгованість за відсотками; 2145,30 грн. - інфляційні витрати за кредитом; 536,98 грн. - інфляційні витрати за відсотками. З урахуванням зазначеного позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 05.10.2018 року суддею Хайдаровою І.О. відкрито провадження у справі. 11.03.2019 року відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказана справа надійшла в провадження судді Єпішина Ю.М. Ухвалою від 11.04.2019 року справу прийнято до провадження за правилами спрощеного провадження. Ухвалою від 20.02.2020 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості, замінити сторону позивача його правонаступником - Акціонерним товариством «Альфа-банк». \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. \~ \~ \~ \~У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідачі повторно не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за останнім відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем їх проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалися. Документів, що підтверджують поважність причин їх відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. \~ \~ \~ \~Ухвалою від 29.07.2025 року постановлено провести заочний розгляд справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст.ст.247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 01.06.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір 870АІ20130601001, згідно з яким відповідач отримав кредит у сумі 76296,00 грн. з кінцевим терміном повернення до 31 травня 2018 року. ПАТ «Укрсоцбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором. 01.06.2013 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 870АІ20130601001-ПОР/1. Згідно із п.1.1 ч.1 договору поруки, поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, передбачених Договором кредиту №870АІ20130601001 від 01.06.2013 року. Згідно п. 1.2. поручитель ознайомлений з умовами Договорів кредиту, жодних заперечень, а також непорозумінь його положень не має. ПАТ «Укрсоцбанк» повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором №870АІ20130601001 від 01.06.2013 року. Проте відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконує. Згідно із розрахунком позивача за кредитним договором №870АІ20130601001 від 01.06.2013 року, заборгованість перед банком станом на 13.03.2018 становить 40492,50 грн., яка складається з : 31639,93 грн. - заборгованість за кредитом; 6170,29 грн. - заборгованість за відсотками; 2145,30 грн. - інфляційні витрати за кредитом; 536,98 грн. - інфляційні витрати за відсотками. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідачем порушено зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитом за кредитним договором. В свою чергу, стороною відповідача, на час розгляду справи, не надано суду та не спростовано існування заборгованості за кредитним договором №870АІ20130601001 від 01.06.2013 року. Положеннями ст.599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно дост.1048 цього Кодексу. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до вимог ст.553 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно із ч.1,2 ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову(субсидіарну)відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви. Відповідно до вимог ст.141ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 гривень, у рівних частинах по 881 гривні з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved