Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (далі ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ»), в особі представника Столітнього М.М., звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути із відповідача на його користь заборгованість за договором № 3958220 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.09.2023 року у розмірі 37 999,75 гривні, а також судовий збір в сумі 2422 грн. 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 гривень. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 06.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 3958220 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень на умовах строковості, зворотності та платності, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст .1 ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до реквізитів Договору № 3958220 від 06.09.2023 року, укладеного між сторонами, відповідач підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Т510» (а.с. 17-26). Відповідно до паспорта споживчого кредиту, підписаного відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатором «Т510», та п. 1.2. договору № 3958220 від 06.09.2023 року сторони узгодили суму кредиту 5000,00 гривень. Згідно із п. 1.3 договору строк кредиту становить 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 30 341,06 % річних, або 41 000,00 грн. в грошовому виразі за стандартною ставкою. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало їй кредит в сумі 5000,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується листом з ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 31.05.2024 року, а також отриманою на виконання ухвали суду від 22.05.2025 року відповіддю з АТ «Ощадбанк». 24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 24/05/2024, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права вимоги за договором № 3958220 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.09.2023 року (а.с.39-44). До позивача по справі відповідно до укладеного Договору факторингу від 24.05.2024 року № 24/05/2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 3958220 від 06.09.2023 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 24.05.2024 року до договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Відповідно до умов п. 1.3 договору № 3958220 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.09.2023 року строк кредиту становить 360 днів, з 06.09.2023 року по 31.08.2024 року та станом на дату укладання Договору факторингу від 24.05.2024 року № 24/05/2024, строк дії Договору № 3958220 від 06.09.2023 року не закінчився. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за договором № 3958220 про надання споживчого кредиту від 06.09.2023 року після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», відповідач [PERSON] не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, та за 99 календарних днів за період з 25.05.2024 року по 31.08.2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 9900,00 гривень: 4999,99,00 грн * 2 % = 100,00грн*99 календарних дні = 9900,00 грн. Ухвалою суду від 14.04.2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с.119) Ухвалою суду від 22.05.2025 року продовжено строк розгляду справи. Відкладено судове\~засідання. Клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено. Витребувано у\~Акціонерного Товариства\~«Ощадбанк» інформацію щодо підтвердження факту належності платіжної картки [NUMBER] [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також підтвердження факту зарахування коштів 06.09.2023 року на дану платіжну картку банком-емітентом якої є АТ «Ощадбанк» у сумі 5000,00 грн. за ініціативою ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» (код ЄРДПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». (а.с.129) Ухвалою суду 26.06.2025 року продовжено строк розгляду справи № 508/224/25, відкладено судовий розгляд. (а.с.146) В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за його відсутності, заперечень проти ухвалення заочного рішення у справі не висловив. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв і клопотань на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вбачає, що сторони сповіщені про дату та час судового засідання належним чином, матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення, а тому суд приходить до висновку про можливість розглядати справу. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з наведеного вище, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ст.ст. 280-281 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 06.09.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 3958220 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 5000,00 гривень на умовах строковості, зворотності та платності, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам ст .1 ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до реквізитів Договору № 3958220 від 06.09.2023 року, укладеного між сторонами, відповідач підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «Т510» (а.с. 17-26). Відповідно до паспорта споживчого кредиту, підписаного відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатором «Т510», та п. 1.2. договору № 3958220 від 06.09.2023 року сторони узгодили суму кредиту 5000,00 гривень. (а.с.27-30) Згідно із п. 1.3 договору строк кредиту становить 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка складає 30 341,06 % річних, або 41 000,00 грн. в грошовому виразі за стандартною ставкою. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало їй кредит в сумі 5000,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується листом з ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 31.05.2024 року, а також отриманою на виконання ухвали суду від 22.05.2025 року відповіддю з АТ «Ощадбанк». (а.с.31, 154-156) Згідно з п. 3.1. договору, проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод "факт/факт". Пунктом 1.4.1. договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 2,00 % в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 договору. Відповідно до п. 4.1. договору, сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів, крім випадку, визначеного в п. 4.3. договору. За даними поденного Розрахунку заборгованості за договором № 3958220 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.09.2023 року у період з 06.09.2023 року по 24.05.2024 року включно ТОВ «Лінеура Україна» було нараховано проценти за користування грошовими коштами у розмірі 23 099,76 гривні. (а.с.33-38). 24 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 24/05/2024, згідно з умовами якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права вимоги за договором № 3958220 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.09.2023 року (а.с.39-44). До позивача по справі відповідно до укладеного Договору факторингу від 24.05.2024 року № 24/05/2024 року перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 3958220 від 06.09.2023 року, що підтверджується витягом з реєстру боржників від 24.05.2024 року до договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року (а.с.45). Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» від 25 листопада 2024 року змінено найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». (а.с.72). Відповідно до умов п. 1.3 договору № 3958220 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.09.2023 року строк кредиту становить 360 днів, з 06.09.2023 року по 31.08.2024 року та станом на дату укладання Договору факторингу від 24.05.2024 року № 24/05/2024, строк дії Договору № 3958220 від 06.09.2023 року не закінчився. Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» за договором № 3958220 про надання споживчого кредиту від 06.09.2023 року після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», відповідач [PERSON] не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості, та за 99 календарних днів за період з 25.05.2024 року по 31.08.2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 9900,00 гривень: 4999,99,00 грн * 2 % = 100,00грн*99 календарних дні = 9900,00 грн. (а.с.47-48). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Як встановлено в ст. 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їх власноручних підписів. Стаття 627 ЦК України та ст.6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір № 3958220 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.09.2023 року укладений сторонами в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно доЗакону України"Про електронні довірчі послуги". Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частиною 8 даної статті встановлено, що у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті, зокрема заповненням формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання, зокрема,\~є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину. Відповідно до змісту статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно із частиною першоюстатті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. На підставі досліджених доказів суд дійшов висновку про те, що [PERSON] уклала із ТОВ «Лінеура Україна» договір № 3958220 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.09.2023 року відповідно до визначеної Законом України «Про електронну комерцію» процедури, здійснила його підписання із застосуванням одноразового ідентифікатора та отримала кошти в кредит. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч. 1ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що права вимоги за договором № 3958220 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.09.2023 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року перейшли до позивача по справі - ТОВ «Фінансова Компанія «Фінтраст Капітал». Згідно пункту 1 частини 2статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачки понесених витрат на правничу допомогу. Відповідно до частини першоїстатті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч. 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем надано докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу - копію договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с.53-54), копію заявки № 7079 від 12.02.2025 року до договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 року (а.с.49-50), копію рахунку на оплату № 7079-13/03-2025 від 13.03.2025 року на суму 10000 гривень (а.с.56), копію акту № 7079 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року (а.с.55). Відповідачка не скористалась своїм правом заявити клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, отже із [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідачки на підставі ст.141 ЦПК України на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2422 гривні 40 копійок.

Outcome: approved