Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

26.02.2025 ТОВ "Фінпром Маркет", через систему "Електронний суд", звернулось до суду із позовом до [PERSON] в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № 75971773 від 26.07.2021, в розмірі 50 820 грн 00 коп., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 26.07.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики № 75971773, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 15 000 грн. 00 к., строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99 % в день. Позикодавець на виконання п. 1 Договору позики №75971773 від 26.07.2021, виконав свої зобов`язання, а саме, передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 15 000 грн. 00 к., шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача. Договір 75971773 від 26.07.2021 підписаний електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Відповідно до пункту 5.2 Договору, позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Заборгованість відповідача перед позивачем складає 50 820 грн. 00 к., яка складається з наступного: 15 000 грн. 00 к. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 35 820 грн. 00 к. - заборгованість за відсотками. 21.12.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" укладено договір факторингу № 2112, за умовами якого останній набув право грошової вимоги, зокрема, за договором позики № 75971773 від 26.07.2021. Між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" 31.03.2023 укладено договір факторингу № 31032023-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги, в тому числі, за договором позики № 75971773 від 26.07.2021. Оскільки [PERSON] взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконав, за ним рахується заборгованість у загальному розмірі 50 820 грн. 00 к. Невиконання відповідачем умов кредитних договорів стало підставою для пред`явлення в суді даного позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін на 09.04.2025. 07.04.2025 від представника відповідача [PERSON] - адвоката Біленка О.О. до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву з викладом заперечень проти позову. Відповідно до відзиву, відповідач заперечує проти позову, не визнає розмір нарахованих відсотків та просить відмовити ТОВ "Фінпром Маркет" задоволенні позову. У відзиві представник відповідача просить розгляд справи проводити за його відсутності та без участі [PERSON] 09.04.2025 судовий розгляд справи відкладено до 13.05.2025 у зв`язку з наданням часу для реалізації права позивача на подання відповіді на відзив. 11.04.2025 директором ТОВ "Фінпром Маркет" Гедзь О.В. до канцелярії суду подано відповідь на відзив з викладом заперечень проти відзиву представника відповідача. У відповіді на відзив, Гедзь О.В. просить позов задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у ньому. Розгляд справи провити без участі представника позивача. 13.05.2025 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, судовий розгляд відкладено до 11.06.2025. 11.06.2025 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, судовий розгляд відкладено до 22.07.2025. 22.07.2025учасники справи, яки повідомлялись про дату час та місце судового засідання належним чином в судове засідання не прибули, просили розгляд справи проводити без їх участі. Неявка учасників справи не перешкоджає проведенню судового розгляду по суті. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши письмові докази, відзив відповідача, відповідь на відзив позивача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Як встановлено судом, що 26.07.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики № 75971773, відповідно до умов якого "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надав [PERSON] кредит у сумі 15 000 грн. 00 к., на строк 30 днів з відсотковою ставкою 1,99 в день. Між сторонами договору узгоджено, що останнім днем повернення позики є 25.08.2021, орієнтована загальна вартість позики становить 18 528 грн. 00 к. та орієнтована реальна річна процентна ставка становить 1253,68 %. Процентна ставка за понад дострокове користування позикою (її частиною) за денною 2,70 % на день (а. с. 13). З копії платіжної інструкції від 26.07.2021 вбачається, що ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" перерахувало на картку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 15 000 грн. 00 к. (а. с. 14). З розрахунку заборгованості за договором № 75971773 від 26.07.2021, вбачається, що загальний розмір заборгованості [PERSON] складає 50 820 грн. 00 к., яка складається з наступного: 15 000 грн. 00 к. - заборгованості за основною сумою боргу; 35 820 грн. 00 к. - сума заборгованості за відсотками (а. с. 5 - 7 зворот). Довідкою про ідентифікацію підтверджується, що договір позики №75971773 від 26.07.2021 підписаний [PERSON] 26.07.2021 о 15:44:05 год. шляхом введення одноразового ідентифікатора CxDdd1J1V3 в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет (а. с. 26 зворот). З копії договору факторингу № 2112 від 21.12.2021, вбачається, що 21.12.2021 між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та ТОВ "ФК "Управління Активами" укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 75971773 від 26.07.2021 до [PERSON] (а. с. 29 - 36 зворот). З копії реєстру прав вимоги № 4 вбачається, що відповідно до договору факторингу факторингу № 2112 від 21.12.2021, право вимоги до [PERSON] за договором № 75971773 від 26.07.2021 від ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" перейшло ТОВ "ФК "Управління Активами" (а. с. 37 зворот). З копії договору факторингу № 310323-ФМ від 31.03.2023, акту звірки за договором факторингу, реєстру заборгованості боржників, вбачається, що 31.03.2023 між ТОВ "Фінпром Маркет" та ТОВ "ФК "Управління Активами" укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 75971773 від 26.07.2021 до [PERSON] (а. с. 39 зворот - 43 зворот, 48 зворот, 48 зворот). Таким чином, судом встановлено, що позивач набув статусу кредитора за кредитним договором до [PERSON] за договором № 75971773 від 26.07.2021. Позивачем надано суду докази на підтвердження тих обставин, що [PERSON] видані кредитні кошти на загальну суму 15 000 грн. 00 к. Факт отримання відповідачем кредитних коштів на підставі укладеного договору № 75971773 від 26.07.2021 не оспорюється. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором, станом на 24.02.2025 заборгованість складає 50 820 грн. 00 к. (а. с. 5 - 7 зворот). Матеріали справи свідчать про те, що договір позики №75971773 від 26.07.2021 укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. Навідміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 цього закону, передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З наведених обставин справи вбачається, що кредитний договір на підставі якого позивачем заявлено про стягнення заборгованості, про який судом зазначено вище, був укладений в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора та наданням персональних даних відповідача. У свою чергу, доказів того, що персональні дані відповідача (копія паспорта громадянина України, РНОКПП, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалось перерахування позичених грошових коштів, номери телефонів, адреса), були використані неправомірно для укладення кредитного договору від його імені, відповідачем до суду не надано, відомостей що правомірність укладеного договору оскаржувалася також суду не надано. Враховуючи умови надання кредитних коштів, суд зазначає, що саме боржник має доступ до своїх рахунків, і він мав можливість представити суду виписку з своїх рахунків на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладеного договору, однак доказів на спростування заявлених позовних вимог в частині укладення договору та отримання кредитних коштів, суду не надано. Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно статті 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно статті 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 статті 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статей 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно з положеннями статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 Цивільного кодексу України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору. Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18. Оскільки ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" відповідно до кредитного договору надало відповідачу [PERSON] позику, однак останній кошти відповідно до взятих на себе зобов`язань не повернув, тому наявна заборгованість, яка виникла за невиконання кредитного договору, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, як нового кредитора, що отримав у спосіб встановлений законом право грошової вимоги до відповідача. Як було зазначено вище, відповідач заборгованість за кредитом не погашав, внаслідок чого закономірною є наявність заборгованості станом на день подання позову до суду у розмірі 15 00 грн. 00 к. сума заборгованості за основною сумою боргу, яка відповідачем та його представником не спростована, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінпром Маркет" суми заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 35 820 грн. 00 к., суд дійшов наступного. Так, умовами договору № 75971773 від 26.07.2021 визначено, що строк договору складає 30 днів, дата надання позики - 26.07.2021 по 25.08.2021 - дата повернення позики (останній день). Відтак, строк кредитування сплив 25.08.2021. Пунктом 5.2 Договору передбачено, що позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua.documentslicense/ (надалі правила), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладання цього договору, а також зазначена в Правилах процедура і наслідки оформлення позичальником продовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Розділ 7 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" містить певні умови (порядок) продовження строку користування позикою. У свою чергу, матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані фінансовою установою Правила надання грошових коштів у позику були надані при укладенні договору позичальнику (№ 75971773 від 26.07.2021) та який ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема й щодо пролонгації договору. Надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання товариством додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в договорі, який безпосередньо підписаний [PERSON] і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому правил приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторонами обумовлені у письмовому вигляді умови пролонгації по договору позики. Зазначені правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Разом із тим, позивачем не надано суду доказів звернення [PERSON] , як позичальника, за продовженням строку користування позикою у будь - який спосіб, чи то визначений Договором, чи законом. Тому, у позикодавця виникло право нарахування процентів за договором № 75971773 від 26.07.2021 тільки у межах строку його дії, а саме до 25.08.2021 (включно). Таких же висновків дійшов Верховний Суд у правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, де зазначив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У постанові від 05 квітня 2023 року, справа № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене, підстав для нарахування та сплати відсотків за період з 26.08.2021 по 24.02.2025 (остання дата нарахування 23.11.2021), тобто за 120 днів, відсутні. Відповідно до укладеного договору № 75971773 від 26.07.2021, розрахунок відсотків слід здійснити в межах строку дії договору, тобто за 30 днів, починаючи з 27.07.2021 по 25.08.2021, із розрахунку: (15000 грн (сума позики) х 1,99% (процентна ставка за 1 день) : 100% = 298,5 грн (відсотки за 1 день) х 30 днів (строк дії договору позики). Таким чином, проценти, які підлягають стягненню з [PERSON] складають 8 955 грн. 00 к., з урахуванням суми несплаченої відповідачем позики - 15 000 грн. 00 к., загальний розмір заборгованості становить 23 955 грн. 00 к. (15000,00 грн + 8 955,00 грн). Щодо строків\~позовної давності. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин. Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічна: гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби COVID-19 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України: метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-ІХ набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричини коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенні, території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеку" і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого неодноразово продовжено на даний час. За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану Таким чином, позивачем не пропущено строк звернення до суду, у зв`язку з чим підстав для застосування строків позовної давності не встановлено. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. Так, в позові представником було зазначено, що судові витрати ТОВ "Фінпром Маркет" складаються з суми судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 2 422,40 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме: на професійну правничу допомогу, що становить 3500,00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу (правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України, у відповідності до частин 1, 2 якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини 3 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу надані: договір про надання правничої допомоги № 01-11/24 від 01.11.2024, укладений між позивачем та адвокатом Ткаченко Ю.О., яким визначено предмет договору ціна та порядок розрахунку; Витяг з Акту № 6-П приймання - передачі наданих послуг на [PERSON] ; платіжну інструкцію № 579932273.1 від 27.01.2025 на перерахування коштів за Актом № 6-П від 27.01.2025 (а. с. 49 зворот - 55 зворот). Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, згідно зі статтею 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору та правничої допомоги пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (47,14%). Сума судового збору яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача із розрахунку до задоволеної частини позовних вимог (47,14%) складає 1 141 грн. 73 к. Сума на відшкодування витрат з надання правничої допомоги, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача із розрахунку до задоволеної частини позовних вимог (47,14%) складає 1 649 грн. 90 к.

Outcome: partial