Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Представник ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернувся до суду з позовною заявою шляхом направлення засобами поштового зв`язку 28.02.2025 (надійшла до суду 06.03.2025), в якій просив суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі вимог 20 400 грн. 14 коп., зокрема: - заборгованість за кредитним договором №101434433 від 10.12.2021 у загальному розмірі 10\~281 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 6 926 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 2 355 грн. 00 коп., заборгованість за комісією 1 000 грн. 00 коп.; - заборгованість за договором позики №74723844 від 07.01.2022 у загальному розмірі 10\~119 грн. 14 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 724 грн. 94 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6 394 грн. 20 коп.; - стягнути з відповідача судовий збір 3\~028 грн. 00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 10.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено кредитний договір №101434433 у вигляді електронного документу, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та застосуванням електронного підпису за одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору позичальник [PERSON] отримала кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на банківський картковий рахунок позичальника, в обмін на зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики. Підписанням договору позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця, його послуг, погодився, що до моменту підписання договору ознайомився з його умовами, Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, їх зміст, суть, обсяг зобов`язань сторін на наслідки укладення договору йому зрозумілі. Свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Натомість [PERSON] у порушення умов договору, свої зобов`язання не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 10 281 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 6\~926 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 2 355 грн. 00 коп., заборгованість за комісією 1 000 грн. 00 коп. Крім того, 07.01.2022 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено договір позики №74723844 у вигляді електронного документу, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та застосуванням електронного підпису за одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору позичальник [PERSON] отримала кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на банківський картковий рахунок позичальника, в обмін на зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики та сплатити проценти від суми позики. Підписанням договору позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця, його послуг, погодився, що до моменту підписання договору ознайомився з його умовами, Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, їх зміст, суть, обсяг зобов`язань сторін на наслідки укладення договору йому зрозумілі. Свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі. Натомість [PERSON] у порушення умов договору, свої зобов`язання не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість в розмірі 10\~119 грн. 14 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 724 грн. 94 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6 394 грн. 20 коп. При цьому, 16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №101434433 від 10.12.2021, укладеним із [PERSON] , у загальному розмірі вимог 10\~281 грн. 00 коп. Крім того, 14.06.2021 між ТОВ «ФК\~«1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором позики №74723844 від 07.01.2022, укладеним із [PERSON] , у загальному розмірі вимог 10\~119 грн. 14 коп. З моменту отримання права грошової вимоги до відповідача за кожним із вищевказаних договорів, дійсний кредитор ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснював нарахування процентів та будь-яких штрафних санкцій. З огляду на те, що відповідач наявну заборгованість за кредитними договорами перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» в добровільному порядку не погашає, тому позивач, будучи дійсним кредитом, вимушений звернутися до суду. Ухвалою суду від 10.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Представник позивача Грибанов Д.В. в судове засідання не з`явився, згідно з клопотанням, викладеним у прохальній частині позову (п.4), просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, будучи неодноразово повідомленою належним чином усіма процесуально можливими способами, визначеними ст.128 ЦПК України. Правом на подання відзиву не скористалася, причини неявки не відомі. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, її повторну неявку та не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №101434433 (індивідуальна частина) у вигляді електронного документу, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та застосуванням електронного підпису за одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами договору (п.1) позичальник [PERSON] отримала кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів з 10.12.2021 до 09.01.2022, зі сплатою процентів на користування ним у розмірі 3\~000 грн. 00 коп., які нараховуються за ставкою 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.5.2 договору). При цьому, стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору). Тип процентної ставки фіксована, особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2, 2.3 договору (п.1.7 договору). Відповідно до п.1.5.1 договору, комісія за надання кредиту складає 1 000 грн. 00 коп., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово. Разом з тим, як слідує з п.2.2.1 договору, позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених у п.п.1.5.1, 1.5.2 договору в термін, вказаний у п.1.4 договору. У випадку, якщо позичальник продовжує строк дії кредитування, вказаний у п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п.1.5.2 договору, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п.1.6 договору, в сумі та на умовах, передбачених у п.2.3 договору. Відповідно до п.2.2.2 договору, нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених у п.2.2.3 договору. Як слідує з п.2.1 договору, кредитні кошти надаються позичальникові безготівково картковий рахунок платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Номер цієї платіжної картки вказаний позичальником у поданій заяві на отримання кредиту як номер картки, на яку має бути перерахована сума кредиту. Сторони узгодили, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться відповідно до Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору. Згідно з графіком (додаток №1 до договору) загальний розмір процентів за користування кредитом в межах узгодженого строку кредитування (30 днів) складає 3 000 грн. 00 коп., комісії 1 000 грн. 00 коп., загальна орієнтовна сукупна вартість кредиту 14 000 грн. 00 коп. Підписанням договору, позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця, його послуг, погодився, що до моменту підписання договору ознайомився з його умовами, інформацією про кредитування, зміст, суть, обсяг зобов`язань сторін та наслідки укладення договору їй зрозумілі (п.6 договору). Цього ж дня [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту №101434433. Судовим розглядом також встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі 10 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №36385797 від 10.12.2021. Як слідує з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «МІЛОАН», в рахунок погашення кредиту [PERSON] було здійснено такі платежі: 06.01.2022 1\~000 грн. 00 коп. (зараховано на погашення тіла кредиту), 07.01.2022 1\~140 грн. 00 коп. (зараховано на погашення процентів); 07.01.2022 1\~000 грн. 00 коп. (зараховано на погашення комісії за управління кредитом); 23.01.2022 900 грн. 00 коп. (зараховано на погашення комісії за управління кредитом); 23.01.2022 900 грн. 00 коп. (зараховано на погашення тіла кредиту); 23.01.2022 1\~230 грн. 00 коп. (зараховано на погашення процентів); 01.02.2022 405 грн. 00 коп. (зараховано на погашення комісії за управління кредитом); 01.02.2022 405 грн. 00 коп. (зараховано на погашення процентів); 01.02.2022 719 грн. 00 коп. (зараховано на погашення процентів); 13.02.2022 769 грн. 00 коп. (зараховано на погашення тіла кредиту); 13.02.2022 1 141 грн. 00 коп. (зараховано на погашення процентів); 13.02.2022 769 грн. 00 коп. (зараховано на погашення комісії за управління кредитом). Таким чином, загалом на погашення тіла кредиту відповідач сплатила 3\~074 грн. 00 коп. (залишок боргу складає 6\~926 грн. 00 коп. з розрахунку: 10\~000 грн. 3\~074 грн.), на погашення процентів 4\~230 грн. 00 коп., комісії 2\~669 грн. 00 коп. Жодних платежів після 13.02.2022 відповідач не здійснила. Таким чином, [PERSON] в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконала у повному обсязі, в результаті чого станом на 16.07.2024 утворилась заборгованість у загальному розмірі 10 281 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 6 926 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 2 355 грн. 00 коп., заборгованість за комісією 1 000 грн. 00 коп. Розраховану заборгованість суд вважає арифметично вірною, а її нарахування здійснене у чіткій відповідності до умов договору та з урахуванням усіх здійснених відповідачем платежів. Крім того, 07.01.2022 між ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» як кредитором та [PERSON] як позичальником було укладено договір позики (ануїтет) №74723844 у вигляді електронного документу, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи та застосуванням електронного підпису за одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За умовами п.1 договору, позичальник [PERSON] отримала кредит у безготівковій формі в сумі 12 550 грн. 00 коп. шляхом зарахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку на банківський рахунок позичальника банківську картку, емітовану банком України. Строк позики 64 дні, процентна ставка 1,6% за день (фіксована), 2,70% за день за понадстрокове користування позикою (її частиною). Підписанням договору, позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті товариства з повною інформацією щодо позикодавця, його послуг, погодився, що до моменту підписання договору ознайомився з його умовами, Правилами надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, їх зміст, суть, обсяг зобов`язань сторін на наслідки укладення договору йому зрозумілі (п.п.5.1-5.3 договору). Судовим розглядом також встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором кредитор виконав належним чином, надавши позичальникові кредит в обумовленому розмірі 12 550 грн. 00 коп. Натомість [PERSON] в порушення умов договору, свої зобов`язання не виконала належним чином, в результаті чого станом на 27.10.2023 утворилась заборгованість у загальному розмірі 10\~119 грн. 14 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 724 грн. 94 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6\~394 грн. 20 коп. Станом на 31.01.2025 розмір заборгованості залишався незмінним. Розраховану заборгованість суд вважає арифметично вірною, а її нарахування здійснене у чіткій відповідності до умов договору та в межах строку кредитування. Надаючи оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами за кожним з кредитних договорів, та наявним у справі доказам в їх сукупності, суд виходить з такого. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.ч.1, 2 ст.1047 ЦК України). Механізм укладення електронного договору, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано\~Законами України «Про електронну комерцію», «Про електронний цифровий підпис»\~(в редакції, чинній на час укладення кредитного договору). Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України Про електронну комерцію). Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кожного з договорів, їх форму, наявність електронних підписів одноразовим ідентифікатором з боку позичальника [PERSON] та представників кредиторів, суд дійшов висновку, що кредитний договір №101434433 від 10.12.2021 та договір позики №74723844 від 07.01.2022 дійсно укладені сторонами правочинів в електронній формі із застосуванням електронної комерції, відповідають вимогам\~ЦК України,\~Закону України «Про електронну комерцію». Доказів зворотного відповідач суду не надала, як і не спростувала факт укладення договорів, їх дійсність. Жодних умов, які законом визнаються несправедливими до договорів внесено не було. Застережень або зауважень з боку позичальника щодо неповного розуміння або незгоди з умовами договорів, під час їх підписання, не було подано. Узгоджені сторонами правочину умови не суперечать положенням ч.5 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) та затвердженому сторонами графіку платежів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає передбачене ч.1 ст.509 ЦК України право кредитора вимагати їх повернення. У ході судового розгляду також встановлено, що 16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №16072024, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором\~№101434433\~від 10.12.2021,\~укладеним із\~ [PERSON] ,\~у загальному\~розмірі вимог\~10\~281\~грн.\~00\~коп. Факт передання права вимоги у зазначеному розмірі підтверджується актами прийому-передачі реєстру боржників та Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу. Крім того, 14.06.2021 між ТОВ «ФК\~«1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало (відступило) на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором позики №74723844 від 07.01.2022, укладеним із [PERSON] , у загальному розмірі вимог 10\~119 грн. 14 коп. Факт передання права вимоги у зазначеному розмірі підтверджується додатковими угодами №2 від 28.07.2021, №12 від 27.10.2023, актом прийому-передачі реєстру боржників від 27.10.2023 та Витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №11. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Враховуючи, що ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «ФК «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» як первісні кредитори свої зобов`язання за договорами позики перед [PERSON] виконали у повному обсязі, будь-яких доказів в спростування чого судом не встановлено, а відповідачем не надано, та з огляду на правомірність набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд доходить висновку про обґрунтованість звернення до суду. Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з розрахунками заборгованості, відповідач [PERSON] має загальну суму заборгованості за кредитними договорами у сумі 20 400 грн. 14 коп., зокрема: - заборгованість за кредитним договором №101434433 від 10.12.2021 у загальному розмірі 10\~281 грн. 00 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 6 926 грн. 00 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 2 355 грн. 00 коп., заборгованість за комісією 1 000 грн. 00 коп.; - заборгованість за договором позики №74723844 від 07.01.2022 у загальному розмірі 10\~119 грн. 14 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 724 грн. 94 коп., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 6 394 грн. 20 коп. Після відступлення прав вимоги від первісних кредиторів на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ», нарахування процентів на тіло кредиту, штрафних санкцій не здійснювались, а сума відступленого боргу за кожним із вищевказаних договорів залишилась незмінною. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 зазначено, що ст.204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину: вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У даній справі позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, як і презумпція правомірності їх не спростована. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] не здійснила у повному обсязі погашення заборгованості по кредитам ні перед попередніми кредиторами, ні перед дійсним після відступлення прав вимоги, та не повернула кредитні кошти протягом строків, обумовлених сторонами при укладенні договорів, тим самим допустила істотне порушення виконання своїх кредитно-договірних зобов`язань, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність їх задоволення у повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат,

Outcome: approved