Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову позивач посилається на те, що між сторонами у справі 20.10.2001 укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського МУЮ Закарпатської області за актовим записом №621. Зазначає, що подружжя має трьох дітей, двоє з яких не досягли повноліття доньки [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що сторони шлюб розривають вперше. Зауважує, що спільне життя у подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, різниці у поглядах на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Позивач стверджує, що подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливе, фактичні шлюбні відносини припинені. Позивач вказує, що спору стосовно визначення місця проживання дітей між сторонами немає, діти після розірвання шлюбу залишаються проживати з відповідачкою. На підставі наведеного, позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.06.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву від 16.07.2025 з клопотанням про розгляд справи без його участі. Також у заяві просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву від 31.07.2025, в якій зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить розглянути справу без її присутності. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , укладено шлюб, який зареєстровано 20.10.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №621, що підтверджується оригіналом свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданим 20.10.2001. Від даного\~шлюбу сторони\~мають спільних\~дітей \~неповнолітню доньку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~(свідоцтво\~про народження\~серії [NUMBER] ,\~видане міським\~відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Ужгородського\~міського управління\~юстиції Закарпатської\~області 11.04.2008);\~неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Ужгородським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 10.08.2018). Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Релігійний обряд шлюбу не є підставою для виникнення у жінки та чоловіка прав та обов`язків подружжя, крім випадків, коли релігійний обряд шлюбу відбувся до створення або відновлення органів державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24, ст. 25 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі, жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. З даної норми слідує, що кожен із подружжя має право на припинення шлюбних відносин і таке право не залежить від бажань іншого з подружжя. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України під час розгляду справи про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не склалося. Про це свідчать ті обставини, що вони сімейних стосунків не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, який позов визнав, що дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові і довіри один до одного. Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд вважає, що подальше подружнє життя сторін є неможливим, їх сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому на підставі ст. 105 СК України шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, з державного бюджету позивачу необхідно повернути 605,60 грн судового збору (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) та стягнути з відповідача на користь позивача 605,60 грн судового збору за вимогу про розірвання шлюбу.

Outcome: approved