Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Представник заявника адвокат Мінкін Олександр Васильович звернувся до суду в інтересах заявника [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті померлої бабусі [PERSON] . Стислий виклад позиції заявника Заявник обґрунтовує вимоги тим, що [PERSON] є бабусею [PERSON] , що встановлено з наступних документів : 1)свідоцтво про народження [PERSON] виданого 31 травня 1977 року Серія [NUMBER] ; 2)свідоцтво про шлюб [PERSON] виданого 27 вересня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Серія [NUMBER] ; 3)свідоцтво про народження [PERSON] виданого 02 лютого 2004 року Олександрівською сільською радою Білозерського району Херсонської області Серія [NUMBER] . Згідно довідки про смерть, виданою 01.11.2024 року Консульським відділом Посольства росії в Республіці Білорусь, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в Республіці Білорусь, Вітебської області , м. Вітебськ про що складено відповідний запис № 170248112000100122104. Заявник позбавлена можливості на звернення за дублікатом свідоцтва про смерть бабусі на території держави-агресора , так і на апостилювання цього документу відповідними органами , тому встановлення факту смерті бабусі заявника необхідне для реалізації своїх спадкових прав , оскільки заявник є її спадкоємицею за законом як онука. За даних обставин заявниця звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 22 липня 2025 року ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області провадження у зазначеній справі було відкрито. Заявник в судове засідання не з`явилась , надала свої повноваження представнику , який подав клопотання про розгляд справи без їх участі , позовні вимоги підтримали. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив , ніяких клопотань/заяв не подавали. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази по справі, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження заявниці [PERSON] , серії [NUMBER] від 03.01.2004 року, батьками заявниці поруч із батьком [PERSON] зазначена також мама [PERSON] , дошлюбне прізвище якої в свою чергу було « [PERSON] », як то вбачається зі свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] виданного 27.09.2022 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31 травня 1977 року батьками [PERSON] значиться поруч із батьком [PERSON] також мати [PERSON] , національність білоруска, місцем реєстрації вказано м. Херсон. Бабуся заявника, [PERSON] , [INFO] , громадянка України, до осені 2022 року постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта громадянки України серії [NUMBER] , виданим Білозерським РВ УМВС України в Херсонській області , де місцем народження зазначено с. Ходоси Богушевського району Вітебської області. Восени 2022 року, під час тимчасової окупації села російськими військами, бабусю заявника було переміщено представниками на територію російської федерації, де вона отримала російське громадянство. Намагаючись повернутися на підконтрольну територію України, вона прибула до Республіки Білорусь. Однак, [INFO] , [PERSON] померла у місті Вітебськ, Вітебської області, Республіка Білорусь. З огляду на те, що бабуся заявника перебувала в Білорусі як «громадянка рф» та близьких осіб з нею на той час не перебувало, органи влади Білорусі звернулися до посольства росії в республіці Білорусь щодо видачі довідки про смерть. Так, консульським відділом посольства росії в республіці Білорусь 01.11.2024 року видано відповідну довідку про смерть № С-00122. При зверненні до органів актів цивільного стану щодо реєстрації смерті [PERSON] заявниці було повідомлено про відсутність можливості отримати доступ до баз даних РАЦС країни-агресора та відповідно видати свідоцтво про смерть органами влади України. Заявник позбавлена фізичної можливості як на звернення за дублікатом свідоцтва про смерть бабусі на території держави-агресора, так і на апостилювання цього документа відповідними органами рф чи Білорусі, яким надаються повноваження на проставлення апостиля. При цьому, встановлення факту смерті бабусі заявника необхідно їй для реалізації своїх спадкових прав, оскільки заявник є її спадкоємицею за законом як онука. Тому була вимушена звернутись до суду з заявою про встановлення факту смерті. Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Відповідно до ч. 1\~ст. 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно п. 8 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно приписів ч. 2\~ст. 319 ЦПК України\~рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.\~17\~Закону України\~«Про державну\~реєстрацію актів\~цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно з п. 15 Розділу ІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зі змінами, (далі Правил) у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України\~«Про правовий\~режим воєнного\~стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника. Відповідно п. 1 Розділу 5 Правил підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про пренатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Відповідно до ч.ч. 4, 7 глави 1 розділу ІІ Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Звертаючись до суду з даною заявою, заявниця, на підтвердження обставин смерті своєї бабусі , яка померла [INFO] у місті Вітебськ, Вітебської області, Республіка Білорусь надала копію довідки про смерть виданої 01.11.2024 року Консульським відділом Посольства росії в Республіці Білорусь, актовий запис №170248112000100122104. Таким чином, факт смерті [PERSON] зареєстрований іноземним органом реєстрації. Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст.\~263\~ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Згідно п. 2\~Постанови Пленуму\~ВСУ №7\~від 30.05.2008\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Згідно п.7 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Відповідно\~ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право»\~у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. На час дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, статтею 13 передбачено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за встановленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення. Крім того, документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. 23.12.2022 року набрав чинності Закон України від 01.12.2022 №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993». Цим Законом передбачено зупинення у відносинах з російською федерацією та республікою Білорусь дії Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України 22.01.1993 та Протоколу 1997 року до Конвенції, вчиненого від імені України 28.03.1997 та вихід України з Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997. Так, дія Конвенції від 22.01.1993 та Протоколу від 28.03.1997 зупинена з 27.12.2022. Таким чином, довідка про смерть [PERSON] видана 01.11.2024 року Консульським відділом Посольства росії в Республіці Білорусь, актовий запис №170248112000100122104 не має сили офіційного документу на території України. Разом із тим, становлення факту смерті матері та факту родинних відносин є необхідним заявниці для можливості реалізації своїх прав, в тому числі, права на спадкування. Таким чином, враховуючи наведене вище, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved