Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У травні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 35507-08/2024 від 29.08.2024 в розмірі 16 850,00 грн, понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 2\~422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 7\~000,00 грн. Позов мотивовано тим, що 29.08.2023 між товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі ТОВ «Стар Файненс Груп») та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 35507-08/2024, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. 23.12.2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 23122024, згідно з яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги відноcно до осіб, які були боржниками ТОВ «Стар Файненс Груп», зокрема і [PERSON] за кредитним договором № 35507-08/2024 від 29.08.2024. Через порушення відповідачем грошових зобов`язань станом на дату звернення позивача до суду заборгованість становить 16\~850,00 грн, яка складається із: 5\~000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5\~850,00 грн - заборгованість за відсотками; 6\~000,00 грн - заборгованість за штрафом. Посилаючись на наведені обставини, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення зазначеної заборгованості. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 02.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 11.06.2025 [PERSON] звернулася до суду із заявою з проханням відтермінувати розгляд справи та надати додатковий час для позасудового врегулювання спору з позивачем. 30.06.2025 [PERSON] було подано заяву, в якій повідомила про вжиття нею заходів для мирного врегулювання спору у справі. 14.07.2025 [PERSON] подала до суду заяву, в якій повідомила про перебіг мирних перемовин із позивачем та просила надати додатковий час та відтермінувати розгляд справи, щоб завершити перемовини та оформити домовленості відповідним чином. Згідно із частиною 5 статті 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки сторонами не направлено на адресу суду клопотань про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Відповідно до частини 2 статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.08.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №\~35507-08/2024, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти у сумі 5000 грн та зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором. Кредитні кошти надані позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок № [NUMBER] хх-хххх-4659 (пункти 1.1, 1.6). Відповідно до пунктів 1.\~2, 1.\~4 договору кредит надається строком на 120 днів з 29.08.2024 до 26.12.2024. Процентна ставка становить 1,00 % в день та засовується у межах строку кредитування. Укладення відповідачем кредитного договору здійснено згідно з Законом України «Про електронну комерцію» в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Стар Файненс Груп». Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «W3215» . До укладення кредитного договору відповідач ознайомилася і підписала 29.08.2024 за допомогою одноразового ідентифікатора «W3215» заявку-анкету клієнта на отримання фінансового кредиту та паспорт споживчого кредиту. Видача кредиту відповідачу підтверджується листом ТОВ «Пейтек», відповідно до якого 29.08.2024 на платіжну картку клієнта, маска картки [NUMBER] , номер транзакції [NUMBER] , банк - еквайр АТ «ПУМБ» успішно проведено переказ грошових коштів в розмірі 5\~000,00 грн. На виконання ухвали суду про витребування доказів від АТ «Універсал Банк» надійшла інформація про те, що на ім`я [PERSON] було імітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 29.08.2024 зараховано платіж у сумі 5 000,00 грн. Отже, судом встановлено, що ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. 23.12.2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 23122024. Згідно із зазначеним договором ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги, зокрема, і до відповідача за кредитним договором № 35507-08/2024 від 29.08.2024, загальний розмір заборгованості за яким на дату відступлення права вимоги становив 16\~850,00 грн. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на дату звернення позивача до суду утворилася заборгованість, яка становить 16 850,00 грн та складається із: 5\~000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5\~850,00 грн - заборгованість за відсотками; 6\~000,00 грн - заборгованість за штрафом. 16.05.2025 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надіслало на адресу відповідача досудову вимогу, в якій вимагало погасили заборгованість в сумі 16 850,00 грн, зазначивши платіжні реквізити для погашення. Отже, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, що утворилася на дату набуття ним права вимоги за договором факторингу. Норми права, які були застосовані судом Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов такого висновку. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Згідно зі ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі ст.\~642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відтак зі змісту кредитного договору вбачається, що у них визначені основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, визначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання цього договору за допомогою електронного підпису. Своїм підписом на договорах відповідач також підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати. Уклавши вказаний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Тож, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статей 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Мотивована оцінка та висновки суду Оскільки за умовами договору відповідач отримала кредитні кошти та користувалася ними з визначеною метою, суд дійшов висновку, що сума заборгованості за тілом кредиту становить 5 000,00 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 5\~850,00 грн, які нараховані в межах строку дії договору, підлягають стягненню з [PERSON] на користь позивача, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Звертаючись з позовними вимогами, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило також стягнути з відповідача заборгованість за штрафом у розмірі 6 000,00 грн. У пункті 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки відповідач звільнена від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань за цим договором під час дії воєнного стану, тому відсутні підстави для стягнення заявленої в позовних вимогах заборгованості за штрафом у розмірі 6\~000,00 грн. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 35507-08/2024 від 29.08.2024 у розмірі 10 850,00 грн, з яких: 5\~000,00 грн становить заборгованість за тілом кредиту, 5 850,00 грн заборгованість за відсотками. Витрати на професійну правничу допомогу Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Представником позивача до матеріалів справи долучено: договір про надання правової допомоги № 0103 від 01.03.2024 року, замовлення до договору про надання правової допомоги, детальний опис наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 09.05.2025 року, рахунок від АО «АПОЛОГЕТ» на оплату від 25.04.2025, ордер про надання правничої допомоги, на загальну суму 7\~000 грн. Суд вважає, що заявлені представником позивача витрати на оплату послуг правничої допомоги в розмірі 7\~000 гривень за участь у даній цивільній справі не відповідають критерію реальності адвокатських витрат та не можуть вважатись розумними та співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, а також їх необхідністю для постановлення судового рішення. Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правничу допомогу, дійшов переконання, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано підтвердження реальності оплати відповідних послуг однієї юридичної особи на користь іншої юридичної особи. А відтак відсутнє підтвердження реальності господарської операції. Підтвердними документами є первинні облікові документи в розумінніст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», наприклад платіжне доручення або виписка з банку, що підтверджують оплату правових послуг. Відповідно до ч. 2 ст. 1087 ЦК України розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Судовий збір Вирішуючи питання розподілу судових витрат щодо сплати судового збору, суд з урахуванням вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 1\~559,\~82 грн, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог (10\~850,00 х 2\~422,40 / 16\~850,00).

Outcome: partial