Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

До Шевченківського районного суду м.Полтави із заявою звернулася [PERSON] , заінтересована особа\~ [PERSON] про видачу обмежувального припису. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначала, що 16 листопада 2002 року між заявницею [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та заінтересованою особою [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області, було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 109 та видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] мають спільних дітей, а саме: доньку [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ 02.09.2024 року, заявниця [PERSON] разом з дітьми встала на облік внутрішньо перемішеної особи заз адресою [ADDRESS] . Під час спільного проживання з [PERSON] , останній постійно підіймав руку на [PERSON] та наносив їй серозні тілесні побої у вигляді зламаного носу та безліч забоїв м`яких тканин, висловлювався нецензурною лайкою, внаслідок чого вона була змушена з`їхати у інше житло, де більше десятків разів викликала поліцію, що фіксувала вказані обставини. Втім [PERSON] все рівно не залишає [PERSON] у спокої: весь час приїжджав до нового місця проживання. переслідує її, телефонує та неодноразові побиття з боку [PERSON] та домашнє насильство стали підставою розриву їхніх відносин та подачі позовної заяви про розірвання шлюбу, судовий розгляд призначений на 25.07.2025 року. 05.07.2025 року в котрий раз [PERSON] приїхавши до мешкання заявниці [PERSON] вчиняв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме залякувати та насильно утримувати в квартирі разом з двома доньками, і лише після того,як працівники поліції повідомили, що будуть виламувати двері, дозволив заявниці відкрити їх. В той день відносно [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №586954 строком до 19-45 год.15.07.2025 року., а саме: зобов`язання залишити місце проживання (перебування)постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування)постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. [PERSON] заявниці [PERSON] фізичною зв`язку з тим, що погрожує розправою остання була змушена знову переїхати в інше місце проживання разом з двома старшими доньками, змінити телефони та номери телефонів, але [PERSON] продовжує її розшукувати, шляхом подання заяви про їх розшук та постійні дзвоники адвокату заявниці. Окрім того, 11.06.2025 року заявниця [PERSON] була змушена звернутися до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області з заявою з приводу того, що [PERSON] , обманним шляхом вивіз [PERSON] , разом з донькою до лісосмуги та погрожуючи зброєю вимагав віддати автомобіль, якій був в користуванні остатньої, і після отримання необхідної для нього інформації спричинив їй тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, ударом у скроню. Відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025175420000303 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та винесено Постанову про визнання [PERSON] потерпілою. Також, у цей же день [PERSON] відібрав у [PERSON] автомобіль марки Lexus RX разом з ключами та свідоцтвом про реєстрацію автотранспорту, який був зареєстрований за [PERSON] та яким на постійній основі користувалася остання разом зі своїми дітьми. Ухвалою судді від 29 липня 2025 року було відкрито провадження у даній справі. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направивши заяву про розгляд без участі. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з"явилася, направивши заяву про розгляд без учвасті. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, направивши заяву про розгляд без участі. Суд, дослідивши, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку. Судом установлено, що 16 листопада 2002 року між заявницею [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та заінтересованою особою [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області, було зареєстровано шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 109 та видано Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від даного шлюбу заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] мають спільних дітей, а саме: доньку [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ 02.09.2024 року, заявниця [PERSON] разом з дітьми встала на облік внутрішньо перемішеної особи заз адресою [ADDRESS] . 05.07.2025 року в котрий раз [PERSON] приїхавши до мешкання заявниці [PERSON] вчиняв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, а саме залякувати та насильно утримувати в квартирі разом з двома доньками, і лише після того,як працівники поліції повідомили, що будуть виламувати двері, дозволив заявниці відкрити їх. В той день відносно [PERSON] було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №586954 строком до 19-45 год.15.07.2025 року., а саме: зобов`язання залишити місце проживання (перебування)постраждалої особи; заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування)постраждалої особи; заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. [PERSON] заявниці [PERSON] фізичною зв`язку з тим, що погрожує розправою остання була змушена знову переїхати в інше місце проживання разом з двома старшими доньками, змінити телефони та номери телефонів, але [PERSON] продовжує її розшукувати, шляхом подання заяви про їх розшук та постійні дзвоники адвокату заявниці. Окрім того, 11.06.2025 року заявниця [PERSON] була змушена звернутися до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області з заявою з приводу того, що [PERSON] , обманним шляхом вивіз [PERSON] , разом з донькою до лісосмуги та погрожуючи зброєю вимагав віддати автомобіль, якій був в користуванні остатньої, і після отримання необхідної для нього інформації спричинив їй тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, ударом у скроню. Відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025175420000303 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та винесено Постанову про визнання [PERSON] потерпілою. До Шевченківського районного суду міста Полтави надійшли письмові пояснення [PERSON] [PERSON] зазначає про те, що по суті вказана заява подана з метою аби Нововодолазький районний суд Харківської області швидше розглянув справу про розірвання шлюбу (справа №631/632/25), ініціатором якої є [PERSON] . Заперечує проти розірвання шлюбу та у подальшому буде ініціювати перед судом питання про надання строку на примирення між сторонами. Зазначає, що [PERSON] перебуває у шлюбних відносинах зі своєю дружиною з 2002 року. Мають трьох спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Доньки проживають разом з дружиною, а син проживає разом з відповідачем. Зазначав, що дійсно приїзджає до місця проживання своєї дружини, адже з нею проживають спільні доньки, з якими він хоче спілкуватись та брати участь у їх житті. Зазначає про те, що до місця проживання дружини та доньок приїжджає виключно за їх дозволом або за їх запрошенням. У матеріалах справи мається відповідь ГУ НП в Полтавській області [PERSON] про те, що сама позивачка вказала , що не проживає з [PERSON] та не спілкується , а також додала, що [PERSON] проживає на данний час у Харківський області, с.Нова Водолага. З приводу обставин, які нібито відбувались 11.06.2025 року, коли [PERSON] нібито вивіз дружину та доньку до лісосмуги, зазначав про те, що 10.06.2025 року дружина зателефонувала і сказала, що вона потрапила у ДТП, в результаті якої пошкодила бампер автомобіля , та скаржилась, що вдарилась головою, і попросила допомоги, аби відігнати автомобіль до станції технічного обслуговування. [PERSON] віддала самостійно ключі від автомобіля, аби [PERSON] допоміг їй вирішити питання з ремонтними роботами по автомобілю. Зазначає, що ніколи не відвозив її та доньку до лісосмуги та не залякував їх. Про підстави отримання дружиною тілесних ушкоджень жодної інформації невідомо. Прохав суд звернути увагу, що в Довідці №7550 зазначено, що 10.06.2025 року заявник [PERSON] отримала закриту черепно мозкову травму внаслідок хуліганських дій, що суперечить тим поясненням, які вона надає до суду. Вважає, що ці тілесні ушкодження вона отримала, внаслідок ДТП, в яку потрапила того ж дня. Зазначає, що у витягу з ЄРДР від 11.06.2025 року зазначено, що нібито тілесні ушкодження його дружина отримала за місцем її проживання, проте у заяві поданої до суду заявниця вказує про те, що ці ушкодження вона отримала нібито коли я вивіз її до лісосмуги. Отже, заявниця сама плутається у обставинах, про які повідомляє суд. Повідомляє, що станом на день подання цих заперечень до кримінальної відповідальності за нібито несення його дружині тілесних ушкоджень притягнуто не було. Витяг з ЄРДР у цьому випадку є неналежним доказом у справі, адже не свідчить про вчинення будь-яких протиправних дій щодо заявника, а свідчить та фіксує виключно про факт подання заяви до поліції заявником, що не доводить причетності та винуватості у завданні заявнику тілесних ушкоджень. Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Як наголошено у пунктах 3, 6, 7, 8 ч. 1ст. 1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти). Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У відповідності до правової позиції постанови Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) зазначено наступне. У п. 3 ч. 1ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є визначення поняття «домашнє насильство». До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1ст. 24 цього Закону). У Постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 21.11.2018 року справа № 756/2072/18 (у застосуванні обмежувального припису відмовлено) міститься правовий висновок щодо підстав для видачі обмежувального припису: «Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного з батьків у реалізації своїх прав щодо дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають установлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві». Аналогічний висновок зроблено у Постанові Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 336/992/18. У відповідності до ст.411 ЦПК України правові позиції Верховного Суду є обов`язковими для суду першої інстанції. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраниму справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З наданих суду письмових матеріалів, між дружиною та чоловіком наявний конфлікт та вкрай напружені стосунки. Наразі шлюб не розірваний. Від даного шлюбу заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] мають спільних дітей, а саме: доньку [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Заявник [PERSON] просить у своїй заяві винести обмежувальний припис стосовно обмеження прав [PERSON] , а саме заборонити перебувати у місці її проживання та заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або через інші засоби особисто і через третіх осіб. Проте за вказаною адресою проживають разом з заявником доньки [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . Син [PERSON] , [INFO] проживає разом з [PERSON] . Більш того, вимоги заявника про заборону щодо перебування у місці проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] є необґрунтованими та безпідставними, оскільки відповідач проживає за адресою [ADDRESS] , про що сама позивачка вказала , що не проживає з [PERSON] та не спілкується , а також додала, що [PERSON] проживає на данний час у Харківський області, с.Нова Водолага. Враховуючи надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що заявницею не надано до суду належного підтвердження систематичності вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо неї та не обгрунтовано наявність ризиків вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявниці, так як вказуючи на звернення до поліції з приводу насильства з боку чоловіка, заявником [PERSON] було надано терміновий заборонений припис стосовно кривдника, відомості про вказане кримінальне правопорушення було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025175420000303 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та винесено постанову про визнання [PERSON] потерпілою. А також не доведено заявником продовження настання ризиків вчинення насильства у майбутньому, ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для неї, що є необхідною умовою для застосування судом спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Фактично було надано терміновий заборонений припис стосовно кривдника, який вичерпав свою дію як засіб впливу стосовно кривдника, будь-яких інших доказів здійснення [PERSON] домашнього насильства щодо своєї дружини - матеріали справи не містять, а тому відсутність доказів вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно дружини, яке б мало регулярний та постійний характер, загрожувало б її фізичному здоров`ю або завдавало б шкоди її психологічному здоров`ю, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про видачу обмежувального припису, у зв`язку з чим, заявлені вимоги [PERSON] про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] не можуть бути задоволені. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed