Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27 січня 2022 року у розмірі 70524,85 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27 січня 2022 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №2038864656, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби з фіксованою ставкою 40% за користування кредитом. Загальний розмір кредиту 38000 гривень. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором банк виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач в свою чергу взяті на себе зобов`язання не виконував, і станом на 21 червня 2024 року за кредитним договором виникла заборгованість, загальна сума якої становить 70524,85 гривень. 21 червня 2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, відповідно до якого позивач набув право вимоги заборгованості за вказаним договором кредиту. Оскільки відповідач у добровільному порядку заборгованість за вищевказаним кредитним договором не погасив, то просив позов задовольнити, стягнути з відповідача 70524,85 грн. заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача на розгляд справи не з`явився, у поданій заяві просив проводити розгляд справи у його відсутності, позов підтримав у повному обсязі, не заперечив щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження повідомлений у встановленому законом порядку, про причину неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. У зв`язку з цим судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 27 січня 2022 року між АТ «ОТП Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір №2038864656, за умовами якого банк надав відповідачу кредит на споживчі потреби з фіксованою ставкою 40% за користування кредитом. Загальний розмір кредиту 38000 гривень. 21 червня 2024 року між АТ «ОТП Банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №21/06/24, відповідно до якого позивач набув право вимоги заборгованості за вказаним договором кредиту. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 1 від 21 червня грудня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 70524,85 грн за кредитним договором №2038864656 від 27 січня 2022 року. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попереднього кредитора. З наданого представником позивача розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 27 січня 2022 року станом на 21 червня 2024 року становить 70524,85 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки відповідно до статті 611 ЦК України, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зокрема, ст.1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Також, виходячи з вимог статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). Виходячи з вищевказаних норм закону, умов кредитного договору та договору факторингу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. За таких обставин суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором від 27 січня 2022 року станом на 21 червня 2024 року в розмірі 70524,85 грн. Крім того, у ст.265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України. Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, понесені позивачем судові витрати в частині сплати судового збору необхідно віднести на рахунок відповідача, у зв`язку з чим з нього слід стягнути 3028,00 грн. судового збору за подання позовної заяви. За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження витрат на правничу допомогу стороною позивача надано: копію договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03 липня 2024 року, копію акту приймання-передачі наданих послуг від 15 липня 2024 року, копію платіжної інструкції від 01 жовтня 2024 року №4926. З акту та платіжного доручення встановлено, що вартість наданих послуг становить 9200 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що позивачем під час розгляду справи понесено витрати на правничу допомогу, то за таких обставин суд вважає, що вимога про відшкодування даних витрат підлягає задоволенню. На підставі наведеного, ст.11, 205, 512, 514, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: approved