Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

У січні 2025 році до суду звернувся [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) до [PERSON] (далі по тексту - відповідч, [PERSON] ) з позовом про про захист честі, гідності та ділової репутації та спростування недостовірної інформації. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він український журналіст, співзасновник та голова громадської організації «Червоний Губер», що займається питаннями вищої освіти, антикорупції та захисту прав студентів, експредставник українських студентів в Європейській раді студентів. 21 та 22 листопада 2024 року, позивачу стало відомо, що у соціальній мережі Instagram [PERSON] у своєму профілі Instagram «[INFO]» було розміщено інформаційні матеріали (сторіз) про [PERSON] , які порушують право на недоторканість честі, гідності та ділової репутації, а саме: Сторіз (інстаграм-розповідь) Додаток 10 (текстові твердження зі сторіз): «...Автор помийки, яка називається ГО «Червоний Губер». Висловлююся емоційно, бо колись ця «організація» в часи мого студентства організовувала на мене масову травлю із залученням ботів за популяризацію української мови і за відео, де я кажу, що Крим - це Україна. А ще вони нечесними методами брутально впливали на вибори ректора. Ці люди ще від 2019 року систематично намагаються збудувати тиранію в студентських колах традиційними КДБістськими методами...» Сторіз (інстаграм-розповідь) Додаток 2, Додаток 8, Додаток 12 (текстові твердження зі сторіз): «ПРО [PERSON]. На цьому етапі з`являється анонімний телеграм-канал « [INFO] », який почав брутально впливати на вибори ректора і всі студентські процеси. Шантажем і нечесною боротьбою вони добилися керованої більшості, руками якої змінили всю документацію таким чином, що відібрали свободу у таких студентів якими були ми. Вони стравлювали нас, шантажували, погрожували, чинили шалений психологічний тиск.» Сторіз (інстаграм-розповідь) Додаток 2 (стенограма з відеорозповіді): «А тепер найцікавіше. З`являється анонімний телеграм-канал « [INFO] ». Так звана громадська організація, очільником якої є [PERSON] . Той самий [PERSON] , який так само і зараз в усіх цих процесах, є однією з ключових оцих персон. І в цьому телеграм-каналі починається гігантська, по-перше, травля мене, як очільника студентського парламенту і жорсткий такий... нечесними методами вплив на вибори ректора і на вибори очільника всього студентського парламенту всього університету, якому підпорядковуються інші структурні підрозділи (факультети, інститути). Ось, і вони поставили своїх людей, вони збудували механізм, в якому абсолютно не було цього тепер простору для творчості і змін, і все це перетворилося просто в боротьбу з ними. Довелося полишити цю творчість і креативність, і просто почати боротися». Сторіз (інстаграм-розповідь) Додаток 3 (стенограма з відеорозповіді): «Як тільки цим гнидам вдалося цю свою змінну систему просочити всюди, отримавши шантаж на всіх, якісь компромати про особисте життя, про ще... Ви не уявляєте як їх боялися студенти. В якому тиску перебували студенти. Вони лишали свої посади вони не висловлювалися пубічно. Ніхто не написав там жодного допису про те, що відбувалося. Навіть коли я писав ці дописи, я не мав під ними жодної підтримки. Тобто у мене були там друзі, у мене була команда, як, там підтримували мене в дружньому спілкуванні але публічно здавалося, що я один проти тисячі людей. І по коментарях також воно так здавалося. Тепер то я розумію, що це все боти. Це все боти. Це очевидно, тому що навіть російські паблики, які поширювали мої відео, там не було таких упоротих російських коментарів». Сторіз (інстаграм-розповідь) Додаток 4 (стенограма з відеорозповіді): «То вони одразу ж скасували обов`язковість спілкування українською мовою в студентському парламенті. Російська мова знову зазвучала. Їм цього не вистачило Вони почали лізти в інститут журналістики. Самоврядний інститут журналістики, який обрав свого голову, який будує своє середовище. Не я, інститут будує своє середовище. Таке середовище, де коли абітурієнт вступає на перший курс... у нас 100% студентів першокурсників говорили українською мовою. Це був їхній вибір, їх ніхто не змушував. Тому що говорити українською мовою було класно і модно в цьому середовищі, бо у них було розуміння нащадками яких діячів вони є, до якого простору вони належать. Були відповідні заходи, події, вечірки, медіаполе. Тобто було просто сприятливе середовище для реалізації їхнього творчого потенціалу і прав бути українцями в українському університеті. І все. Це все почало бути мішенню цих пабліків. І зрештою, і семіх студентів почали переконувати, що в усіх бідах винен, Гайдамаха!» Сторіз (інстаграм-розповідь) Додаток 5 (стенограма з відеорозповіді): «Ось так вже і підходило до завершення моє навчання в інституті журналістики. Лишалося кілька місяців до мого випуску і завершення моїх повноважень у голові студентського парламенту. Ця вся система сама збудувала таку бюрократичну систему, застосувавши яку, вони зняли мене з посади буквально за кілька тижнів до того, як я мав із неї піти. Це було суто символічно. Ви уявляєте, на той час безпрецедентною кількістю голосів мене обрали у голову студентського парламенту з такою підтримкою Ще жоден голова студентського парламенту не приходив на цю посаду. Я теж тому дуже тішився і радів. І попри цю підтримку і думку студентства, яка була згодом абсолютно змінена, що мені аж довелося видалятися з чату інституту журналістики студентського, мене було знято з посади. Мій наступник, до якого я був дуже відкритий, прийшовши на посаду, абсолютно видалив те, що ми робили, змінив айдентику, і наче і сліду не було». Сторіз (інстаграм-розповідь) Додаток 5 (текстові твердження зі сторіз): «Зрештою мене нечесними методами зняли з посади, вилинули на наступника, що він аж видалив з усіх сторінок нашу айдентику, наче і сліду від тих років діяльності не було. Вплинули і на думку студентства. Накрутили їх настільки, що мені довелося видалятися з студентського чату, щоб просто не було так боляче те все читати.» Сторіз (інстаграм-розповідь) Додаток 7 (стенограма з відеорозповіді): «Тепер ви знаєте, які процеси відбувалися в університеті Шевченка в той час, 2019 рік. Одразу після президентських виборів в Україні, росія, путін одразу розгортають свій план підготовки до повномасштабного вторгнення. Цей план був відкладений через ковід, але таки був проваджений. Таких середовищ, як університет Шевченка, є багато в Україні. Подібні процеси відбувалися на той момент всюди. Коли зараз [PERSON] повертається з-за кордону і я знов чую його прізвище, і знову спостерігаю подібні процеси, і мені зараз студенти пишуть, що щось подібне відбувається в інших університетах, я розумію, що росія розгортає якийсь черговий план. Подивіться мені в очі і скажіть, що тут немає російського інтересу. Він очевидний тут». Сторіз (інстаграм-розповідь) Додаток 7 (текстові твердження зі сторіз): «Подивіться мені в очі і скажіть, що тут не було російського інтересу.» Фактично, дані твердження, висвітлені відповідачем в інформаційних матеріалах (сторіз) у своєму профілі Instagram «[INFO]» створюють у читачів враження, нібито позивачем було вчинено ряд протиправних дій, спрямованих на вплив на вибори ректора та студентського самоврядування Київського національного університету імені Тараса Шевченка шляхом використання шантажу, погроз, використання компромату та інших дій. Також, у висловлюваннях відповідача чітко простежується пов`язування мене, [PERSON] , з анонімним телеграм-каналом « [INFO] » та стверджування моєї причетності до маніпуляцій у структурі студентського самоврядування з метою усунення відповідача від посади та причетності до реалізації інтересів російської федерації. До того ж, фразою «традиційними КДБістськими методами» відповідачем стверджується про пов`язаність моєї особи з інституцією СРСР чи її правонаступницями. Водночас слід підкреслити, що відповідач, позиціонуючи себе як блогер, має право на вільне вираження думки, проте не має права поширювати завідомо неправдиві фактичні твердження, що завдають шкоди діловій репутації та честі іншої особи. Окрім відеозаписів за участі [PERSON] , сторіз містять текстові твердження, що безпосередньо стосуються позивача, [PERSON] . Вони характеризують позивача як особу, що «шантажем і нечесною боротьбою» впливала на вибори ректора, «чинить тиск», «погрожує» тощо. Водночас, 23 листопада 2024 року стало відомо, що перепост зазначених інформаційних матеріалів (сторіз) від [PERSON] збережено й у профілі студентського самоврядування Українського католицького університету (Instagram-акаунт "stgovernmentucu"), що підтверджується фактом існування відповідного хайлайту під назвою "заява про ЕРС". У ньому міститься частина відеозаписів і текстових фрагментів з висловлюваннями відповідача про позивача, [PERSON] . Вказані сторіз перебувають у публічному доступі й станом на 17 січня 2025 року, тож будь-яка особа, яка переглядає профіль "stgovernmentucu", мала змогу ознайомитись із цією недостовірною інформацією. Зазначена інформація про позивача є такою, що порушує його особисті немайнові права: принижує його честь, гідність та порочить ділову репутацію, а тому просить позов задовольнити у визначений ним спосіб. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10.02.2025 позов [PERSON] залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 17.02.2025 позивачем усунуто недоліки відповідно до вимог ухвали суду від 10.02.2025. Ухвалою суду від 18.02.2025 відкрито провадження, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалів. 13.03.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, позовні вимоги не визнають в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач є публічною особою, мовним активістом, лідером думок та блогером. Останні роки свого життя він присвятив питанням освіти, брав участь у проєкті "Навчай для України" за умовами якої рік вчителював у сільській школі, ділився своїм досвідом та навичками у соціальній мережі Instagram на його персональній сторінці «[INFO]», а також активно брав участь в заходах присвячених розвитку освіти та науки. У студентські роки був активістом, очолював Студпарламент Інституту журналістики КНУ ім. Шевченка. Так, позивач стверджує, що розміщені [PERSON] у своєму профілі Instagram «[INFO]» інформаційні матеріали про [PERSON] порушують його право на недоторканість честі, гідності та ділової репутації. Проте, як у своєму позові зазначив сам [PERSON] він є «публічною фігурою», а отже, суспільний інтерес щодо нього при виконанні ним своїх обов`язків свідчить про більш широкі межі допустимої критики відносно нього. Вважає, що тези озвучені в Instagram, в сторіз містять власну думку [PERSON] про діяльність телеграм-каналу «Червоний Губер» та є оціночним судженням [PERSON] критикував дії осіб причетних до телеграм-каналу та ГО «Червоний Губер» з використанням провокативної риторики та інших мовно-стилистичних засобів, характерних для оціночних суджень, про що сам ж і зазначив у першому цитованому позивачем сторіз: «Висловлюсь емоційно, бо колись ця «організація» в часи мого студентства організовувала на мене масову травлю…». Просив у відзиві відмовити у задоволенні позовних вимог повністю судові витрати покласти на позивача. 14.03.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли додаткові пояснення. 31.03.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення по позову. 10.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання (пояснення). 13.06.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення по позову. 18.06.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання (пояснення). Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, приходить до наступних висновків. Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. В силу ст.ст. 21, 28 Конституції України, усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Кожен має право на повагу до його гідності. Загальною декларацією прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань (стаття 12). Відповідно до ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. З матеріалів справи вбачається, що позивач є журналістом, співзасновником та головою громадської організації «Червоний Губер», що займається питаннями вищої освіти, антикорупції та захисту прав студентів, експредставник українських студентів в Європейській раді студентів. 21 листопада 2024 року та 22 листопада 2024 року соціальній мережі Instagram [PERSON] у своєму профілі Instagram «[INFO]» було розміщено інформаційні матеріали (сторіз) про [PERSON] , а саме: - «...Автор помийки, яка називається ГО «Червоний Губер». Висловлююся емоційно, бо колись ця «організація» в часи мого студентства організовувала на мене масову травлю із залученням ботів за популяризацію української мови і за відео, де я кажу, що Крим - це Україна. А ще вони нечесними методами брутально впливали на вибори ректора. Ці люди ще від 2019 року систематично намагаються збудувати тиранію в студентських колах традиційними КДБістськими методами...» -«ПРО [PERSON]. На цьому етапі з`являється анонімний телеграм-канал « [INFO] », який почав брутально впливати на вибори ректора і всі студентські процеси. Шантажем і нечесною боротьбою вони добилися керованої більшості, руками якої змінили всю документацію таким чином, що відібрали свободу у таких студентів якими були ми. Вони стравлювали нас, шантажували, погрожували, чинили шалений психологічний тиск.» - «А тепер найцікавіше. З`являється анонімний телеграм-канал « [INFO] ». Так звана громадська організація, очільником якої є [PERSON] . Той самий [PERSON] , який так само і зараз в усіх цих процесах, є однією з ключових оцих персон. І в цьому телеграм-каналі починається гігантська, по-перше, травля мене, як очільника студентського парламенту і жорсткий такий... нечесними методами вплив на вибори ректора і на вибори очільника всього студентського парламенту всього університету, якому підпорядковуються інші структурні підрозділи (факультети, інститути). Ось, і вони поставили своїх людей, вони збудували механізм, в якому абсолютно не було цього тепер простору для творчості і змін, і все це перетворилося просто в боротьбу з ними. Довелося полишити цю творчість і креативність, і просто почати боротися». - «Як тільки цим гнидам вдалося цю свою змінну систему просочити всюди, отримавши шантаж на всіх, якісь компромати про особисте життя, про ще... Ви не уявляєте як їх боялися студенти. В якому тиску перебували студенти. Вони лишали свої посади вони не висловлювалися пубічно. Ніхто не написав там жодного допису про те, що відбувалося. Навіть коли я писав ці дописи, я не мав під ними жодної підтримки. Тобто у мене були там друзі, у мене була команда, як, там підтримували мене в дружньому спілкуванні але публічно здавалося, що я один проти тисячі людей. І по коментарях також воно так здавалося. Тепер то я розумію, що це все боти. Це все боти. Це очевидно, тому що навіть російські паблики, які поширювали мої відео, там не було таких упоротих російських коментарів». -«То вони одразу ж скасували обов`язковість спілкування українською мовою в студентському парламенті. Російська мова знову зазвучала, їм цього не вистачило Вони почали лізти в інститут журналістики. Самоврядний інститут журналістики, який обрав свого голову, який будує своє середовище. Не я, інститут будує своє середовище. Таке середовище, де коли абітурієнт вступає на перший курс... у нас 100% студентів першокурсників говорили українською мовою. Це був їхній вибір, їх ніхто не змушував. Тому що говорити українською мовою було класно і модно в цьому середовищі, бо у них було розуміння нащадками яких діячів вони є, до якого простору вони належать. Були відповідні заходи, події, вечірки, медіаполе. Тобто було просто сприятливе середовище для реалізації їхнього творчого потенціалу і прав бути українцями в українському університеті. І все. Це все почало бути мішенню цих пабліків. І зрештою, і семіх студентів почали переконувати, що в усіх бідах винен, Гайдамаха!» - «Ось так вже і підходило до завершення моє навчання в інституті журналістики. Лишалося кілька місяців до мого випуску і завершення моїх повноважень у голові студентського парламенту. Ця вся система сама збудувала таку бюрократичну систему, застосувавши яку, вони зняли мене з посади буквально за кілька тижнів до того, як я мав із неї піти. Це було суто символічно. Ви уявляєте, на той час безпрецедентною кількістю голосів мене обрали у голову студентського парламенту з такою підтримкою Ще жоден голова студентського парламенту не приходив на цю посаду. Я теж тому дуже тішився і радів. І попри цю підтримку і думку студентства, яка була згодом абсолютно змінена, що мені аж довелося видалятися з чату інституту журналістики студентського, мене було знято з посади. Мій наступник, до якого я був дуже відкритий, прийшовши на посаду, абсолютно видалив те, що ми робили, змінив айдентику, і наче і сліду не було». - «Тепер ви знаєте, які процеси відбувалися в університеті Шевченка в той час, 2019 рік. Одразу після президентських виборів в Україні, росія, путін одразу розгортають свій план підготовки до повномасштабного вторгнення. Цей план був відкладений через ковід, але таки був впроваджений. Таких середовищ, як університет Шевченка, є багато в Україні. Подібні процеси відбувалися на той момент всюди. Коли зараз [PERSON] повертається з-за кордону і я знов чую його прізвище, і знову спостерігаю подібні процеси, і мені зараз студенти пишуть, що щось подібне відбувається в інших університетах, я розумію, що росія розгортає якийсь черговий план. Подивіться мені в очі і скажіть, що тут немає російського інтересу. Він очевидний тут». - «Подивіться мені в очі і скажіть, що тут не було російського інтересу.» - «Зрештою мене нечесними методами зияли з посади, вплинули на наступника, що він аж видалив з усіх сторінок нашу айдентику, наче і сліду від тих років діяльності не було. Вплинули і на думку студентства. Накрутили їх настільки, що мені довелося видалятися з студентського чату, щоб просто не було так боляче те все читати.» Факт поширення цієї інформації не спростовано відповідачем та підтверджується матеріалами справи та суд вважає, що вказана інформація виражена у посиланні на конкретні факти та події. Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 18 зазначеної Постанови роз`яснено, що обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте, позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. З цього випливає, що тягар доказування достовірності негативної інформації про позивача покладається на відповідача, а на позивача покладено лише обов`язок доказування факту поширення такої інформації відповідачем. Цей висновок узгоджується з приписом абз. 1 ч. 2 ст. 302 ЦК України. Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Статтею 32 Конституції України закріплено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка ратифікована Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно з ч. 1 ст. 200 ЦК України, інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Частиною 4 статті 14 Закону України «Про інформацію» передбачено, що поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації. Інформація може існувати, як в формі фактичних тверджень, так і в формі оціночних суджень. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Зі змісту поширеної інформації, на думку суду, можна дійти висновку, що інформація, поширена відповідачем містить фактичні дані, та викладена у категоричній стверджувальній формі, а відтак може бути перевірена на предмет її відповідності дійсності і, як наслідок, може бути визнана недостовірною. Поширену відповідачем інформацію про позивача можна перевірити на предмет її істинності, дійсності; зазначена інформація не підпадає під ознаки критики; в оспорюваній інформації відсутня оцінка дій, суб`єктивна думка, переконання і погляди відповідача, припущення, а також мовно-стилістичні засоби (гіпербола, алегорія, сатира) тощо, а тому вона не є оціночними судженнями, і може бути спростована. Поширена відповідачем інформація за своїм характером та змістом ґрунтується на твердженнях про фальсифікацію виборів на посаду ректора та студентського самоврядування Київського національного університету імені Тараса Шевченка, психологічного тиску, шантажу, реалізацію «російського плану». Враховуючи формулювання використаних при поширенні інформації тверджень, поширена недостовірна інформація висловлена у формі фактичного твердження. Відповідно до ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Оскільки інформація сформульована відповідачем способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), при цьому форма вираження вищезазначеної інформації не містить критики або оцінки дій, без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які нічим не підтверджені, суд вважає, щ наявні підстави для визнання цієї інформації як недостовірної, та такою, що порушує особисті немайнові права позивача. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством». Фізична особа, відповідно до ст.ст. 270, 297 ЦК України, серед іншого, має право на повагу до гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Крім того, ст. 299 ЦК України гарантує кожній фізичній особі право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Відповідно до п. 4 вказаної Постанови чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Суд вважає, що твердження відносно позивача, формують негативну громадську думку, руйнують імідж та репутацію позивача, а відтак є такими, що порушують право позивача на повагу до його честі, гідності і ділової репутації. Враховуючи вищевикладене, суд, прийшов до висновку, що відповідач поширив недостовірну інформацію на невизначене коло осіб про позивача, яка складає негативне враження у суспільства про позивача як про людину, яка своїми діями порушує права інших людей. Суд, також погоджується з тим, що поширена інформація є негативною, оскільки, її зміст вказує на те, що розповсюдження такої інформації може створити негативні наслідки для позивача, поставити під сумнів дотримання ним законодавства України та його моральних якостей. Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року, спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватися незалежно від вини особи, яка її поширила. Оспорювана інформація не відповідає дійсності, оскільки не підтверджується наданими суду доказами, є негативною, створює негативне уявлення про позивача та безпосередньо порушує його особисті немайнові права і завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації. Виходячи з встановлених обставин справи та положень законодавства, яким регламентовано спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що відносно позивача було поширено відомості, що не відповідають дійсності, викладені неправдиво, мають виражений негативний характер, а також принижують ділову репутацію, останнього, тобто порушують немайнові права позивача, а тому підлягають визнанню такими, що не відповідають дійсності. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року, задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що поширення інформації, що є предметом розгляду у цій справі, порушує особисті немайнові права позивача, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Щодо решти доводів сторін суд відзначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Підсумовуючи все вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, переконливість, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до процесуального закону завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial