Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення\~заборгованості за кредитним договором. Позовна заява\~мотивована тим,\~що 09.02.2022\~року між ТОВ «Мілоан» та\~відповідачем було\~укладено кредитний\~договір №102771665 шляхом використання\~одноразового ідентифікатора,\~за умовами\~якого кошти\~надаються у\~безготівковій формі\~шляхом їх\~перерахування за\~реквізитами платіжної\~картки. [PERSON] підтвердила про ознайомлення з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, які є публічною пропозицією у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін. 16.07.2024\~року між\~ТОВ «Мілоан» та\~позивачем було\~укладено договір\~факторингу №16072024,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «Мілоан» передало\~позивачу за\~плату належні\~йому права\~вимоги,\~а останній прийняв\~права вимоги\~до боржників,\~вказаних у\~реєстрі боржників.\~Відповідно до\~Реєстру боржників\~від 16.07.2024\~року ТОВ\~«ФК «ЄАПБ»\~набуло права\~грошової вимоги\~до відповідача\~в сумі\~25064,00\~грн.,\~з яких: 20000,00\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу; 3664,00\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~відсотками; 1400,00\~грн.\~ заборгованість\~за комісією. Також,\~16.08.2021\~року [PERSON] уклала із ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредитний договір №6255574881, який складається з Паспорту кредитута Умов отримання фінансових кредитів. На підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «ТАСКОМБАНК», первісний кредитор передав новому кредитору свої права вимоги до позичальника, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору. 04.04.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №НІ/11/17-Ф, відповідно до умов якого позивач зобов`язався передати АТ «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, а останній зобов`язався відступити позивачу права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до додатку №1 до договору факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 року реєстру прав вимоги. Позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 25345,52 грн., з яких: 13577,33 грн. загальна заборгованість по тілу кредиту; 0,93 грн. загальна заборгованість по відсоткам, 11767,26 грн. загальна заборгованість по комісії. Таким чином, всупереч умов кредитних договорів, відповідач не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права вимоги, відповідач не здійснювала жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З огляду на викладене, позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою Вінницького\~міського суду\~Вінницької області\~від 05.06.2025\~року прийнято\~цивільну справу\~до розгляду,\~після повторного\~автоматизованого розподілу справи,\~у зв`язку\~із звільненням\~з посади\~судді [PERSON] .\~Справа розглядається\~за привалами\~спрощеного позовного\~провадження без повідомлення (виклику) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. У визначені\~судом строки,\~відзиву на\~позовну заяву\~відповідачем подано\~не було,\~судову кореспонденцію\~надіслано судом\~на зареєстроване\~місце проживання\~відповідача:\~ [ADDRESS] .\~Конверт із\~судовою кореспонденцією повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи викладене вище та положення ст.ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Статтею 17\~Закону України\~«Про виконання\~рішень та\~застосування практики\~Європейського суду\~з прав\~людини» від 23\~лютого 2006\~року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України» § 23). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України. Судом встановлено,\~що 09.02.2022\~року між\~ТОВ «Мілоан»\~та [PERSON] було укладено\~договір про\~споживчий кредит\~№ 102771665,\~який був\~укладений в електронній\~формі (а.с. 8-13). Відповідно до\~п.\~1\~вказаного вище\~договору,\~кредитодавець зобов`язується\~на умовах визначених цим\~договором,\~на строк\~визначений п.\~1.3.\~договору надати\~позичальнику грошові\~кошти (фінансовий\~кредит)\~у сумі,\~визначеній у\~п.\~1.2.\~договору,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредитодавцю кредит,\~сплатити комісію\~за надання\~кредиту та\~проценти за\~користування кредитом в рекомендовану\~дату платежу,\~але не\~пізніше дати\~остаточного погашення\~заборгованості,\~згідно п.\~1.4\~договору та\~виконати інші\~зобов`язання у\~повному обсязі\~на умовах\~та в\~строки/терміни,\~що визначені\~договором.\~Сума (загальний\~розмір)\~кредиту становить 20000,00\~грн. Кредит надається\~загальним строком\~на 90 днів. Пільговий період складає 30 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 11.03.2022 року. Поточний період складає 60 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 10.05.2022 року (дата остаточного погашення заборгованості). Підпунктами 1.5.1.\~п.\~1\~договору визначено,\~що комісія\~за надання\~кредиту: 1400.00\~грн.,\~яка нараховується\~за ставкою 7.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Згідно з п. 2.1. договору, кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Відповідно до\~п.п.\~2.2.3.\~п.\~2\~договору,\~проценти нараховуються\~за стандартною\~ставкою,\~що визначена\~п.1.5.3.\~цього Договору,\~яка є незмінною протягом\~всього строку\~кредитування,\~окрім випадків,\~коли за\~умовами акцій,\~програм лояльності,\~спеціальних пропозицій,\~та з\~інших причин\~визначена в\~п.\~1.5.2\~процентна ставка\~запропонована позичальнику\~протягом пільгового\~періоду зі\~знижкою і\~є меншою\~за стандартну\~ставку встановлену\~п.\~1.5.3\~договору. Якщо \~визначена п.\~1.5.2\~процентна ставка\~є нижчою\~від стандартної\~ставки,\~то після\~завершення пільгового\~періоду,\~з урахуванням\~пролонгацій,\~проценти протягом\~поточного періоду\~продовжують нараховуватись\~за стандартною\~ставкою згідно\~п.\~1.5.3.\~договору. Стандартна процентна\~ставка не\~є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань позичальника зі сплати процентів протягом пільгового періоду, з урахуванням пролонгацій, є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк поточного періоду, це означає, що протягом пільгового періоду позичальнику була надана знижка/пільга, що дорівнює різниці між стандартною ставкою встановленою п. 1.5.3. та процентною ставкою визначеною п. 1.5.2 договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної ставки не може бути збільшено кредитодавцем без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди позичальника. Відповідно до\~п.п.\~5.1.\~п.\~5\~договору, позичальник підтверджує, що: до укладення договору отримав проект цього кредитного договору разом з додатками, ознайомився з усіма його умовами та Правилами, що розміщені на сайті товариства та є невід`ємною частиною цього договору; умови договору йому зрозумілі та він підтверджує, що договір адаптовано до його потреба та фінансового стану. Як вбачається з умов цього договору, він підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового індикатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Матеріали справи\~містять Паспорт\~споживчого кредиту,\~який містять\~відомості про кредитодавця,\~основні умови\~кредитування з\~урахуванням побажань\~споживача, інформацію щодо орієнтованої реальної\~річної процентної\~ставки та орієнтованої загальної\~вартості кредиту\~для споживача, порядок повернення кредиту та інше (а.с. 14). ТОВ «Мілоан» свої\~зобов`язання\~за вказаним\~договором виконало\~належним чином\~про,\~що свідчить\~платіжне доручення\~№39530755\~від 09.02.2022\~року про\~перерахування відповідачу\~кредитних коштів\~в розмірі\~20000,00\~грн. (а.с. 15). Також з\~матеріалів справи\~вбачається,\~що 16.07.2024\~року між\~ТОВ «Мілоан»\~та ТОВ\~«ФК «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~було укладено\~договір факторингу №16072024,\~відповідно до\~умов якого останнє зобов`язалося\~передати грошові\~кошти в\~розпорядження ТОВ «Мілоан»\~за плату, яке відступити\~факторові права\~грошової вимоги, строк виконання\~зобов`язань за\~якою настав або виникне\~в майбутньому\~до третіх\~осіб боржників, включаючи суму\~основного зобов`язання, плату за\~кредитом,\~неустойкою та/або\~процентами за\~порушення грошового\~зобов`язання та\~іншими платежами згідно кредитних договорів, за наявності, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 17-18). Згідно з\~п.\~1.2.\~договору,\~перехід від\~клієнта до\~фактора прав\~вимоги заборгованості\~до боржників\~відбувається в\~момент підписання сторонами акту\~прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2,\~після чого\~фактор стає кредитором по\~відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. 16.07.2024 року сторони договору факторингу підписали та скріпили печатками акт прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників (а.с. 19). Відповідно до\~витягу з\~реєстру боржників\~до договору\~факторингу №16072024\~від 16.07.2024\~року ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» набуло\~права вимоги\~до відповідача\~за кредитним\~договором №102771665 на суму\~25064,00\~грн.,\~з яких: 20000,00 грн. -\~сума заборгованості\~за основною\~сумою боргу; 3664,00\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~відсотками та\~1400,00\~грн. сума\~заборгованості за\~комісією (а.с. 20). Вказана сума підтверджується і відомостями ТОВ «Мілоан» (а.с. 21). Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право кредитора за вказаним вище кредитним договором, що підтверджується дослідженими доказами. Свої зобов`язання за кредитним договором №102771665 від 09.02.2022 року відповідач виконувала не належним чином, внаслідок чого має непогашену заборгованість. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Що ж\~до нарахування\~комісії в\~розмірі 1400,00 грн. за договором №102771665, то варто вказати, що позичальнику були надані кошти на споживчі цілі, а тому, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У розумінні положень чинного законодавства України надання грошових коштів є послугою. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Пункт 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що затверджені Постановою Національного банку України №168 від 10.05.2007 року визначає, що банк не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Як вказано у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 666/4957/15-ц надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає сплаті позичальником. Оскільки надання фінансового інструменту у зв`язку із наданням кредиту відповідає економічним потребам лише самого банку, то такі дії не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. В зв`язку з цим, Верховний Суд дійшов висновку про те, що кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За таких обставин, пункт кредитного договору про сплату комісії за надання кредитних коштів є нікчемними. За ч. 2 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а вразі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів (ч.ч. 1-3ст. 216 ЦК України). За змістом ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. За вказаних обставин, вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає. Отже, позовна вимог в частині стягнення заборгованості за вказаним вище договором підлягає частковому задоволенню. Крім того,\~16.08.2021\~року між\~ТОВ «ФК\~«ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір №6255574881, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Кредит надано в розмірі 27239,00 грн. строком на 12 місяців зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 7,00% від суми кредиту (а.с. 29, 31). Згідно з п. 1.3 договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в Паспорті кредиту №5574881 (а.с. 30), який є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до п. 2.1. кредитного договору, позичальник підписуючи цей договір підтверджує, що ТОВ «ФК «ЦФР» у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі ознайомило мене з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою фінформацією. 07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ПАТ «ТАСКОМБАНК» було укладено договір про відступлення права вимоги №07.10.2016 року, згідно з умовами якого первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитним договором та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором (а.с. 36-38). Пунктом 2.2. вказаного вище договору визначено, що сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Разом з тим, позивачем не надано суду Реєстр прав вимоги, в зв`язку з чим не можливо встановити перехід прав вимоги, зокрема, за кредитним договором №6255574881 та на яку суму. Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. При цьому, позивачем надано суду договір факторингу №НІ/11/17-Ф, укладений 04.04.2024 року між АТ «ТАСКОМБАНК» та позивачем (а.с. 38-39), за умовами якого до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором №6255574881 на загальну суму боргу в розмірі 25345,52 грн. (а.с. 40, 41). Отже, через відсутність доказів на підтвердження факту відступлення права вимоги за кредитним договором №6255574881 до ПАТ «ТАСКОМБАНК», яке в подальшому відступило їх позивачу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, а тому позові вимоги в частині стягнення заборгованості за цим кредитним договором задоволенню не підлягають. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню судовий\~збір пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог\~(46,94%) в розмірі 1421,34 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial