Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Представник акціонерного товариства «Сенс банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 15.01.2020 [PERSON] уклав здо АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 631335900. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку не виконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання від банку інформації. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок заборгованість за кредитним договором становить 138\~243, 80 грн. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». З метою досудового, добровільного врегулювання спору на адресу позичальника направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань. Дану вимогу залишено відповідачем без реагування, а тому АТ «Сенс Банк» просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 138\~243, 80 грн. та судові витрати. [PERSON] надав відзив на позовну заяву в якому зазначав, що відповідачем не направлялась письмова вимога про погашення боргу за кредитним договором, а тому право вимоги на звернення до суду з позовом у позивача не виникло. Позивач заявив свої вимоги грошового характеру, не надаючи доказів існування заборгованості. Як доказ існування заборгованості позивач надав суду розрахунок суми загальної заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором. Наголошував, що зазначений документ не є достатнім та належним доказом існування заборгованості. Також наголошував, що умова кредитного договору про сплату щомісячної комісії є нікчемною. Звертав увагу суду, що нарахування позивачем заборгованості щодо сплати відсотків, комісії та кредиту не відповідає вимогам законів та іншим нормативно-правовим актам, що регулюють відносини у сфері зобов`язань за кредитним договором, які виникли у відповідача як внутрішньо переміщеної особи у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, яка унеможливила належне виконання відповідачем його фінансових зобов`язань. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2025 у задоволенні клопотання представника [PERSON] адвоката Єфремова Є.О. про зупинення провадження по цивільній справі за позовом акціонерного товариства\~«Сенс банк»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості відмовлено. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Сенс банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості до судового розгляду по суті у судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги акціонерного товариства «Сенс банк» підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено, що 15.01.2020 відповідач [PERSON] підписав оферту на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк» та паспорт споживчого кредиту, яким передбачено наступні умови: максимальний ліміт кредитної лінії 200 000 грн, процентна ставка\~35, 99 % річних. Також 15.01.2020 відповідачем підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у АТ «Альфа-Банк». Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого згідно доданого банком до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором вбачається, що станом на 22.01.2023 відповідач має перед банком заборгованість у загальному розмірі 138\~243, 80 грн., з яких: 80\~865, 31 грн. - заборгованість за кредитом; 357, 15 грн. - заборгованість по відсоткам; 52\~392, 49 грн. - заборгованість за простроченим кредитом; 4\~628, 85 грн. неустойка (комісія). Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». На підтвердження користування відповідачем кредитними коштами до матеріалів справи долучено банківську виписку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Сенс Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі всім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 1049 Кодексу, вказаного вище, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з пунктами 3 та 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач зазначає\~про порушення позивачем порядку досудового врегулювання спору, а саме не виконання обов`язку щодо направлення позичальнику письмової вимоги про виконання зобов`язання, у зв`язку з чим вважає звернення до суду з позовом є передчасним. Згідно ч. 2\~ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу. Аналіз змісту вказаних умов кредитного договору та положень закону свідчить про те, що повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику, є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, яка вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257,259 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, недотримання яких може нести ризик лише для кредитора про втрату в майбутньому права на задоволення своїх вимог у примусовому порядку через суд. При цьому за змістом статей 526,527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом. Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів та є правом, а не обов`язком кредитора. Ненаправлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав та, як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту безпосередньо в судовому порядку шляхом вимоги виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16 серпня 2019 року по справі №754/882/15-ц. Доводи відповідача щодо передчасності вказаних вимог з підстав неналежного надсилання вимоги\~не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими. 24 лютого 2022 року Верховна Рада України затвердила Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022. Воєнний стан в Україні введено на всій території України та діє до теперішнього часу. Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, враховуючи викладене, неустойка (штраф) за кредитним договором від 15.01.2020 розмірі 4\~628, 85 грн підлягає списанню банком, та не підлягає стягненню з [PERSON] . Відтак, заборгованість за кредитом має бути зменшено за кредитним договором від 15.01.2020 на суму 1\~497, 06 грн, за рахунок якої воно було збільшено. Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, суд вважає, що з відповідача на користь банку необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі 132\~117, 89 грн. Згідно з частиною 1 статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial