Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

У травні 2025 року позивач звернувся до суду з указаним позовом про стягнення з відповідачки заборгованості за договором позики № 76916388 у розмірі 52\~125,00\~грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що\~04 грудня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 БАНК») та [PERSON] укладено договір позики №\~76916388. Однак до цього 14.06.2021 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №\~14/06/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки у розмірі 52\~125,00 грн, з яких: 15 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 37\~125,00 грн заборгованість за процентами. Усупереч умовам договору позики, не зважаючи на повідомлення, відповідачка не виконала своїх зобов`язань, та після відступлення позивачу права вимоги не здійснила жодних платежів для погашення боргу. Ухвалою Ніжинського\~міськрайонного\~суду\~Чернігівської області\~від\~09\~травня 2025\~року\~відкрито\~провадження у\~справі за\~правилами спрощеного\~позовного провадження,\~судове\~засідання\~призначено\~на\~17\~червня 2025\~року\~12-00 год., яке в подальшому відкладено на 17 липня 2025 року 12-00 год. У відзиві на позовну заяву представник відповідачки адвокат Гордієць В. С. позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що позивач не надав доказів на підтвердження факту перерахування кредитних коштів відповідачці за вказаним договором та розміру заборгованості. Наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості не є належним і достатнім доказом на підтвердження факту наявності та розміру заборгованості відповідачки. Крім того, розрахунок заборгованості включає періоди, які виходять за межі строку дії договору позики. Так, договір позики укладався строком на 30 днів - з 04.12.2023 по 02.01.2024, а в розрахунку вказано строк дії договору 130 днів - з 04.12.2023 по 11.04.2024. Позивачем нарахована заборгованість за користування кредитними коштами за 100 днів (за межами строку кредитування) у загальному розмірі 37\~500,00 грн, що є протиправним. У відповіді на відзив представник позивача - Макарова Л. В. просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не погодилася з доводами представника відповідачки, викладеними у відзиві на позовну заяву, вважала їх безпідставним та необґрунтованим. Зокрема, зауважила, що сторони уклали договір в електронній формі, його підписання здійснювалося електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону позичальника. Позивачем доведено факт укладення вищевказаного кредитного договору, а доводи, зазначені у відзиві, свідчать про намагання відповідачки уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. Нарахування заборгованості здійснювалося відповідно до умов договору позики. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних додаткових нарахувань і не застосовувало штрафних санкцій до відповідачки, всі проценти нараховувалися виключно первісним кредитором. Щодо доводів відповідачки про недоведення факту перерахунку грошових коштів на її картку, то ні первісний кредитор, ні ТОВ ФК «ЄАПБ» не мають доступу до вказаної інформації, яка є банківською таємницею. Щодо доводів відповідачки про недоведеність переходу права вимоги від первісного кредитора до ТОВ ФК «ЄАПБ», то до позовної заяви додано належним чином завірені копії документів, які спростовують ці доводи. При цьому позивачем не надано реєстру боржників до договору факторингу, оскільки в ньому міститься інформація щодо великої кількості боржників, що є банківською таємницею. Представник відповідачки адвокат Гордієць В. С. подала до суду заперечення, в яких просила відмовити в задоволенні позову. Зазначила, що згідно з умовами договору факторингу від 14.06.2021 позивачу відступлено право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, тобто стосовно дійсних вимог, які існували на момент переходу права вимоги. Жодних умов щодо передачі прав вимог, які виникнуть у майбутньому, договір не містить. Договір позики № 76916388 укладено 04.12.2023, тобто більше ніж через два роки після укладення вищевказаного договору факторингу, а тому строк виконання зобов`язань за ним настав, і право вимоги за ним не могло бути дійсним на момент укладення договору факторингу від 14.06.2021. Отже, ТОВ ФК «ЄАПБ» не має права вимагати від відповідачки сплати заборгованості за договором позики, укладеним 04.12.2023. У судове засідання сторони не з`явилися. У відзиві на позовну заяву представник ТОВ ФК «ЄАПБ» - Макарова Л. В. просила судові засідання проводити без її участі. Представник відповідачки адвокат Гордієць В. С. подала до суду заяву про розгляд справи без її та відповідачки участі, просила відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків. Судом установлено, що 14.06.2021 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №\~14/06/21, згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу), а клієнт - відступити факторові за плату право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, уключаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), проценти за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту (а.\~с. 12-15). Відповідно до п. 9.1 договору факторингу договір вступає в силу з дня його підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх печатками, та діє до 14 червня 2022 року, а в частині виконання зобов`язань - до повного виконання сторонами зазначених зобов`язань. Зміни та доповнення до договору можуть бути внесені виключно шляхом укладення в письмовій формі між сторонами відповідної додаткової угоди, яка підписується уповноваженими представниками сторін, а їх підписи скріплюються печатками сторін (п. 9.5 договору факторингу). 28 липня 2021 року між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ЄАПБ» укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/21, згідно з якою сторони домовилися викласти п. 1.3 договору факторингу №\~14/06/2021 у такій редакції: «Клієнт зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором позики фактору, повідомити боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних фактору, надати інформацію, передбачену чинним законодавством про фактора у спосіб, передбачений договором про споживчий кредит та вимогами чинного законодавства» (а. с. 16). До позовної заяви додано додаткову угоду № 7 до договору факторингу №\~14/06/2021 від 14.06.2021, укладену між ТОВ "1 БАНК" та ТОВ "ФК "ЄАПБ" 13\~червня 2022 року, згідно з якою сторони домовилися викласти п. 9.1 договору факторингу №\~14/06/2021 у такій редакції: "Указаний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін. Договір є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, цей договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік" (а. с. 17). 11.04.2024 між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено додаткову угоду № 22 до договору факторингу № 14/06/21, в якій, зокрема, зазначено: "Загальна сума прав вимоги, що відступається згідно з реєстром боржників № 22 від 11.04.2024 становить 163\~781\~311,75 грн. У якості ціни продажу згідно з реєстром боржників №\~22 від 11.04.2024 фактор сплачує клієнтові суму грошових коштів, яка становить 16,3 % від основної суми заборгованості (тіло кредиту), що становить 7\~267\~877,97" (а. с. 18). Згідно з копією платіжної інструкції від 15.04.2024 № 21169 ТОВ «ФК «ЄАПБ» сплатило ТОВ «1 БАНК» 7 267 877,97 грн, як плату за відступлення права вимоги згідно з додатковою угодою № 22 від 11 квітня 2024 року до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.21 (а. с. 20). 11 квітня 2024 року між ТОВ «1 БАНК» та ТОВ "ФК "ЄАПБ" підписано реєстр боржників № 22 до договору факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21. У витязі з реєстру боржників № 22 до договору факторингу від 14.06.2021 №\~14/06/21 зазначено про відступлення права вимоги до ТОВ "ФК "ЄАПБ" стосовно відповідачки за договором позики №\~76916388 у розмірі 52\~125,00 грн, з яких: 15 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 37\~125,00 грн заборгованість за процентами (а. с. 19). Також установлено, що 04 грудня 2023 року між ТОВ «ФК «1 БАНК» та [PERSON] укладено договір позики №\~76916388, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора jWu5TWDM8j (а.\~с. 4-6). Відповідно до умов вищевказаного договору позики позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в сумі 15 000,00 грн строком на 30 днів (дата повернення позики 02.01.2024), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно з пп. 2.3 договору позики базова процентна ставка становить 2,5 %, знижена процентна ставка 0,75 % у день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,70 % у день, пеня 2,70 % у день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 1186,17 %, орієнтовна загальна вартість позики 18 375,00 грн. Ставки, визначені в цьому пункті, є незмінними протягом всього строку позики та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між позикодавцем та позичальником додаткової угоди до договору. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та у зв`язку з цим відсутність підстав для задоволення позову. За приписами статті 11\~ЦК\~України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц). Відповідно до\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 № 231», передбачено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Відповідно до\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Так, з матеріалів справи вбачається, що договір позики був укладений між ТОВ\~«1 БАНК» та [PERSON] 04 грудня 2023\~року, натомість договір факторингу № 14/06/21, за яким ТОВ «1 БАНК» відступило право вимоги ТОВ\~«ФК «ЄАПБ», укладено 14 червня 2021 року. Тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та [PERSON] , і в первісного кредитора не виникло права вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу від 14.06.2021. При цьому, як убачається зі змісту договору факторингу, його предметом є відступлення факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників (п. 1.1 договору). Додатковими угодами, доданими до позовної заяви, лише вносилися відповідні зміни до пунктів основного договору факторингу №\~14/06/21 від 14.06.2021, при цьому, обсяг прав та обов`язків сторін за цим договором додатковими угодами не змінювався. Ці додаткові угоди не є новими договорами факторингу, і не свідчать жодним чином про перехід до ТОВ «ФК «ЄАПБ» від первісного кредитора ТОВ «1\~БАНК» права вимоги до відповідачки за договором позики, який укладено 04\~грудня 2023 року. Ураховуючи вищевикладене, позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги стосовно [PERSON] за договором позики № 76916388 від 04\~грудня 2023 року від первісного кредитора ТОВ «1 БАНК» до\~ТОВ\~«ФК\~«ЄАПБ». Статтею 2 ЦПК України\~встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог. Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, понесені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed