Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно до повноліття дитини. У своєму позові вказала, що проживаючи однією сім`єю без укладення шлюбу, [INFO] у них з [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що Первомайським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було складено відповідний актовий запис за № 09 від 13.01.2017 року. Оскільки дитина була народжена у позивачки з відповідачем не в зареєстрованому шлюбі, запис про батька у книзі реєстрації народжень та у свідоцтві про народження було вчинено відповідно до ст. 126 СК України за заявою батька та матері дитини - [PERSON] » та присвоєно дитині прізвище батька « [PERSON] ». З часом сімейне життя сторін поступово стало погіршуватися, що в кінцевому результаті призвело до припинення їх стосунків. У зв`язку з цим, сторони припинили спільне проживання однією сім`єю, спільне господарство ними разом не ведеться, вони не мають спільного бюджету, використовуючи кожен окремо власні грошові кошти. На підставі заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.01.2024 було визначено місце проживання дитини разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . При цьому батьком дитини хоч і зареєстрований за адресою де проживають мати з донькою, однак фактично вже досить тривалий час він проживає за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу відповідач самостійно не приймає участі у матеріальних витратах на утримання малолітньої дитини та не надає позивачці коштів у сумі, необхідній для нормального забезпечення її потреб. При цьому стан здоров`я відповідача та його матеріальне становище дозволяє утримувати свою дитину. Отже, [PERSON] не бажає приймати участь у вихованні та повноцінному розвитку своєї доньки, свідомо ігноруючи свої батьківські обов`язки, хоча зобов`язаний утримувати дитину. Зважаючи на викладені обставини, приймаючи до уваги відсутність між сторонами угоди про добровільну сплату аліментів, а також на відсутність будь-яких обставин, які б унеможливлювали здійснення утримання [PERSON] своєї дитини, позивачка вважає, що з відповідача мають бути стягненні на її користь аліменти на утримання їхньої дитини, розмір яких, виходячи з засад розумності та справедливості, має складати 1/4 частини від всіх його доходів. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач про час і місце слухання справи оповіщений відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, в тому числі через оголошення на веб-порталі судової влади України. Відзив на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. В судовому засіданні встановлено, що у сторін по справі, за час спільного проживання, народилася донька [PERSON] , [INFO] , батьками якої в Свідоцтві про народження (серія [NUMBER] від 06.02.2018 р., видане повторно) записані [PERSON] та [PERSON] . В даний час донька знаходиться на повному утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатним. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач працездатного віку, проживає окремо, інформації щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини в судове засідання не надав. На підставі наведеного, враховуючи, що у позивачки є неповнолітня дитина, яка проживає з нею та потребує матеріальної допомоги, відповідно до ст. 180-183, 191 СК України є підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до повноліття дитини. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved