Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 15.08.2024-100002336 від 15.08.2024 у розмірі 33750 грн та понесені судові витрати. Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] , 15.08.2024 укладено Кредитний договір № 15.08.2024-100002336. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 15000 грн строком на 70 днів. [PERSON] пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку. Відповідачем електронним\~цифровим підписом\~підписано Пропозицію\~про укладення\~кредитного договору\~(оферти),\~Заявку на\~отримання кредиту,\~підтверджено укладення\~кредитного договору,\~а отже\~акцептовано умови\~Договору. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 22.06.2025 утворилась заборгованість у розмірі 33750 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 15000 грн, по процентам в розмірі 10500 грн., комісії в розмірі 3000 грн., та неустойки у розмірі 5250 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». Позовна заява надійшла до суду 23.06.2025. Ухвалою судді Куликівського районного суду Чернігівської області від 23.06.2025, після отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідачки, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи позивач повідомлений належним чином, у позові просить розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «Споживчий центр». Відповідачка 07.07.2025 та 21.07.2025 у судові засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, але в установлений судом строк не подала суду відзив на позовну заяву. Судові виклики були направлені на адресу відповідачки та направлені їй засобами електронного зв`язку, з розміщенням оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі Судової влади України у розділі «Оголошення про виклик особи в суд та повідомлення про судове рішення». На підставі ст. 280, 281 ЦПК України\~судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до\~ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Безпосередньо дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з такого: Так,15.08.2024\~між ТОВ\~«Споживчий центр»\~та [PERSON] \~укладено електронний\~Кредитний договір\~(оферти)\~№ 15.08.2024-100002336, шляхом прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), яка розміщена на сайті кредитора та підписанням заявки після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором, а також підписанням відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), які сформовані на сайті кредитора та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в sms-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті (а.с. 27-29) Відповідно до п. 1.1 Пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) дана пропозиція є пропозицією ТОВ «Споживчий центр» (в подальшому - Кредитодавець) укласти електронний кредитний договір (оферту) у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» і не є ні договором приєднання/його частиною у розумінні ст. 634 Цивільного кодексу України, ні публічним договором у розумінні ст.633 Цивільного кодексу України. Згідно з п. 3.1. Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти, Комісію. Пунктом 3.2 оферти передбачено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до п. 4.1. Договору, Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4149-62XX-XXXX-8309. Відповідно до п. 6.1 оферти позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в касу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата Процентів - у терміни та строки, вказані у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована Кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобовязань за цим Договором, - негайно, з моменту пред`явлення Кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій. Як вбачається з п.3.3 Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах, які встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. 15.08.2024 за допомогою одноразового ідентифікатора Е765, [PERSON] підписала кредитний договір № 15.08.2024-100002336 та підтвердила, що вона ознайомилася з вимогами ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», паспортом споживчого кредиту, графіком платежів з переліком складових загальної вартості кредиту для споживача та реальною річною процентною ставкою. Відповідно до умов кредитного договору № 15.08.2024-100002336 від 15.08.2024 [PERSON] надано Кредит на наступних умовах: дата надання/видачі кредиту 15.08.2024; сума кредиту: 15 000 грн; строк, на який надається кредит 70 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту 23.10.2024; процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит; комісія, пов`язана з наданням кредиту 20% від суми кредиту и складає 3000 грн нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту; неустойка в розмірі 150 грн нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання; розмір процентів відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України становить 365 % річних. Згідно з листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 19.06.2025 року, на карту отримувача [NUMBER] здійснено виплату на суму 15000 гривень за договором № 15.08.2024-100002336 (а.с.16). Відповідно до\~довідки-розрахунку\~ про\~стан заборгованості\~за кредитним\~договором №\~15.08.2024-100002336 від 15.08.2024 р., заборгованість [PERSON] складає 33750 гривень, з яких: основний борг - 15000 гривень, проценти - 10500 гривень, комісія - 3000 гривень, неустойка - 5250 гривень (а.с.15 ). За змістом ст.ст. 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.\~638\~ЦК\~України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст.\~207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до ст.\~6\~ЦК\~України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України). Договір, укладений за допомогою інформаційно-комунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до ч. 3 ст. 11 якого електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Статтею 526\~ЦК\~України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Факт укладення кредитного договору та отримання за договором кредитних коштів (кредиту) у визначеному договором розмірі підтверджені належними та допустимими доказами. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам кредитного договору. Відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що заборгованість за процентами за користування кредитом також підлягає стягненню в розмірі заявленому позивачем у позові.\~ Щодо стягнення суми комісії за кредитним договором, яка становить 3000 грн., суд приходить до таких висновків. За умовами кредитного договору, а саме п. 8 Заявки кредитного договору передбачено комісію за надання кредиту - 3000 грн, яка згідно з графіком платежів мала бути сплачена 23.10.2024. Відповідно до п. 18 Заявки, Позичальник підтвердив, що йому надані та він отримав інформацію, зазначену в частинах 1, 5\~статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», паспорт споживчого кредиту відповідно до\~Закону України «Про споживче кредитування», примірник цього договору. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~з набуттям чинності\~Закону України «Про споживче кредитування»\~залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже,\~Закон України «Про споживче кредитування»\~передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21 (провадження №61-4202сво22). Таким чином, виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст.\~1, ч. 2 ст.\~8, ч. 1 ст.\~1, ст.\~47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами. Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку). Таким чином, аналізуючи умови кредитного договору, суд приходить до висновку про правомірність дій Товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачем кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів. Вирішуючи питання, щодо стягнення з відповідача неустойки за кредитним договором суд приходить до таких висновків. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено\~Законом України №2102-IX, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої\~статті 106 Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово було продовжено та останній діє на дату розгляду справи. Відповідно до п. 18\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки позивачем у період дії в Україні воєнного стану нараховано до сплати неустойку в розмірі 5250 грн., від сплати якої позичальник звільняється в силу зазначених вище вимог\~ЦК України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення такої неустойки. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню. Позивачем понесені\~та документально\~підтверджені судові\~витрати,\~які відповідно\~до ст.\~141\~ЦПК України,\~підлягають стягненню\~з відповідача\~на користь\~позивача. Так, відповідно до платіжної інструкції СЦ00022498 від 20.06.2025 при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, однак враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги частково, то витрати позивача зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 2045,58\~грн (28500х2422,40/33750) На підставі викладеного,

Outcome: partial