Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Смірнов С.М. звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з даною позовною заявою, в якій просив позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] прав відносно неповнолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 8211,20 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.10.2012 по 17.02.2022. Під час спільного проживання у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . Сини проживають разом з матір`ю [PERSON] . Шлюбні відносини між сторонами припинились за пів року до розірвання шлюбу, з того часу будь-яку участь у вихованні дітей [PERSON] не приймав, щодо утримання дітей приймав таку участь виключно під час перебування на військовій службі. Позивач самостійно забезпечує дітей всім необхідним. При цьому, батько [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] взагалі не приймає участі в житті, навчанні та утриманні синів. Оскільки телефонні дзвінки раз в півроку або у кращому випадку раз в квартал позивач не вважає за участь батька у вихованні та прийняття участі у їх житті, навіть на день народження батько лише телефонує, а не відвідує синів, не дарує подарунків. [PERSON] абсолютно не шукає можливості побачитись з синами, провести разом час, відпочинок, приділити увагу їм, поцікавитись їх успіхами в спорті, навчанням та здоров`ям. Фактично батько спільних синів сторін майже протягом трьох років не займався їх вихованням, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, їх вихованням та утриманням (добровільно) не займається, з синами майже не спілкувався. Їх вихованням та утриманням займається виключно мати [PERSON] . Ухвалою від 08.10.2024 відкрито провадження у даній справі. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 18.02.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено до розгляду по суті. Відповідач [PERSON] в поданій заяві просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Смірнов С.М. підтримали заявлені позовні вимоги та просили задовольнити. Позивач [PERSON] пояснила, що вона з відповідачем [PERSON] перебували 9 років в шлюбі, в 2023 році шлюб між ними розірвано, але фактично розійшлись в 2020 році. Протягом двох років діти подарунки на день народження не отримують, аліменти сплачував тільки коли перебував на військовій службі, самоусунувся добровільно від виконання батьківського обов`язку. В минулому році діти телефонували до нього, він обіцяв перетелефонувати, але цього не сталось. В нього є інша дружина та в минулому році народилась дитина. Діти їздили на відпочинок з бабусею до Туреччини, батько не хотів надати дозвіл на виїзд за кордон, що ускладнює організацію відпочинку та оздоровлення дітей. Дитина [PERSON] пояснив, що батько п`ять років не проживає з ними, не відповідає на за телефонні дзвінки, сам не телефонує. В батька інша сім`я, тому вважає, що його доцільно позбавити батьківських прав. На його прохання скинути 200 грн., батько обіцяв, але не скидав. З бабусею (мамою до батька) не спілкується, раніше телефонував їй, однак вона не бере трубку. Займається боротьбою, навіть коли батько жив з ними не їздив на змагання. Дитина [PERSON] пояснив, що батько з ними не проживає, не телефонує, не приходить. Бабуся (мамина мама) турбується про них з братом, вони їздили разом до Туреччини. Батько знайшов собі іншу дружину, тому вважає, що його доцільно позбавити батьківських прав. Представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Жмеринської міської ради Вінницької області Лавріненко Ю.В. підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дітей [PERSON] та [PERSON] . Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позову, враховуючи таке. Судом встановлено, що відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17.01.2022 розірвано шлюб між сторонами (а.с. 10-11). Сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] відповідно (а.с.12, 13). Відповідно до копії довідки КК «Першотравневий» від 26.09.2024 №267 до складу сім`ї [PERSON] входять [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Згідно характеристики КК «Першотравневий» заяв та скарг від мешканців кварталу та сусідів до квартального комітету не надходило. Сім`я [PERSON] характеризується позитивно, виховує двох дітей. Зі слів [PERSON] чоловік [PERSON] з сім`єю не проживає, не приймає участі у вихованні дітей (а.с. 15). Згідно довідки від 20.09.2024 [PERSON] в тому, що вона перебуває на обліку в Жмеринському МЦ ПМСД. Діагноз: здорова, не потребує догляду (а.с. 16). Відповідно до копії рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 19.04.2023 змінено спосіб стягнення аліментів, який було встановлено рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 13.08.2019 з твердої грошової суми на частину від доходу. Присуджено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення старшою дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а.с. 17-20). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 23.09.2024 з травня 2023 по серпень 2024 заборгованість становить 14798,55 грн. (а.с. 21). Згідно листа КНП «Жмеринський МЦ ПМСД» від 16.07.2024 [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку в сімейного лікар [PERSON] з народження, декларація про обслуговування укладена з мамою [PERSON] . На профілактичні огляди з приводу хвороб дитину приводила виключно мати. Батько не цікавився станом здоров`я дитини ні особисто, ні засобами зв`язку. [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку в сімейного лікар [PERSON] з народження, декларація про обслуговування укладена з мамою [PERSON] . Дитина приходить на прийом тільки з мамою, батько не цікавиться станом здоров`я дитини (а.с. 23). Згідно довідки КЗ «Жмеринський ліцей №5» від 12.07.2024 №163 [PERSON] навчається в 6-А класі КЗ «Жмеринський ліцей №5», а батько [PERSON] не бере участі у вихованні сина (не цікавиться навчанням дитини, не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником та учителями) (а.с. 24). Згідно довідки КЗ «Жмеринський ліцей №5» від 12.07.2024 №164 [PERSON] навчається в 3-А класі КЗ «Жмеринський ліцей №5», а батько [PERSON] не бере участі у вихованні сина (не цікавиться навчанням дитини, не відвідує батьківські збори, не спілкується з класним керівником та учителями) (а.с. 25). Відповідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Жмеринської міської ради позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] є недоцільним (а.с. 85-87). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч. 1 п. 2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд враховує роз`яснення Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», а саме п. 16 згідно якого ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 по справі «Савіни проти України» зазначається, що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення Державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд акцентував увагу, іщо між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Висновок органу опіки та піклування не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер. 06 травня 2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 753/2025/19, провадження № 61-1344св20 зазначили, що висновок органу опіки та піклування не є обов`язковим для суду (частини п`ять, шість ст. 19 СК України), такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінки судом. Оцінивши докази у їх сукупності, судом беззаперечно встановлені обставини, які свідчать про самоусунення відповідачем від виконання батьківських обов`язків та відсутність інтересу до життя та майбутнього неповнолітньої дитини. Таким чином, провівши ретельний аналіз обставин справи, суд приходить до висновку, що застосування до відповідача крайніх заходів у виді позбавлення його батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів, що відповідатиме інтересам дітей та узгоджується з правовими висновками Європейського суду з прав людини, викладеними в п. 48 рішення від 18.12.2008 No 39948/06 у справі «Савіни проти України» та в п. 65 рішення No 46544/99 у справі «Кутцнер проти Німеччини». За викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та відповідач [PERSON] позов визнав, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Окремо, суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідач має право у випадку зміни своєї поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому ст 169 СК України. Питання про судові витрати необхідно вирішити в порядку передбаченому ч.1 ст.142 ЦПК України щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого ним при подачі позову. Решта 50 відсотків судового збору, згідно ч.1 ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1-2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу представник позивача адвокат Смірнов С.М. надав витяг з договору про надання правової допомоги від 26.09.2024 (а.с.28) та квитанцію до прибуткового касового ордеру б/н від 26.09.2024 (а.с.31), згідно яких загальна вартість наданих адвокатських послуг позивачу [PERSON] склала 7000 гривень. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Заяви відповідача [PERSON] про зменшення розміру витрат на правничу допомогу матеріали справи не містять. А тому у суду відсутні підстави робити висновок про неспівмірність витрат на правову допомогу без відповідної заяви відповідача. Відтак, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат за надання правничої допомоги в заявленому позивачем розмірі. На підставі викладеного та

Outcome: approved