Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 18 січня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та відповідачкою, було укладено кредитний договір № 172140. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилась з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватись. Сума наданого відповідачці кредиту 1000 грн. 00 коп., строк кредитування 30 днів, процентна ставка стандартна 2,0% в день або 730,0% річних. ТОВ «ЗАЙМЕР» виконало всі передбачені кредитним договором зобов`язання, але відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим станом на 13 січня 2025 року в неї виникла заборгованість в розмірі 5220 грн. 00 коп., яка складається з 1000 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за кредитом та 4220 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за процентами. 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та позивачем було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, у відповідності до умов якого позивач набув право вимоги до відповідачки. Оскільки відповідачка не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, тому, позивач змушений звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідачки на свою користь заборгованості за кредитним договором. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.\~с.\~49, 50, 77). Відповідачка, яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилась причини неявки суду не повідомила (а. с. 78). Суд постановив проводити заочний розгляд справи. З`ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, що маються у справі надані позивачем на підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 18 січня 2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено договір № 172140 про надання фінансового кредиту (а. с. 16-18). Предметом договору сторони зазначили, що товариство зобов`язується надати відповідачці грошові кошти в розмірі 1000 грн. 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, строк кредиту 30 днів, процентна ставка 2,0% на добу або 730,0% річних. Згідно відповіді ТОВ «ПРОФІТГІД», відповідачці 18 січня 2021 року було перераховано за договором про видачу кредиту № 172140 грошові кошти в розмірі 1000 грн. 00 коп. на платіжну карту № [NUMBER] (а. с. 31). 28 жовтня 2021 року між ТОВ «ФК\~«ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу № 01-28/10/2021 відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (а. с. 22-25). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 01-28/10/2021 від 28 жовтня 2021 року, переданих фактору клієнтом за договором вбачається, що за кредитним договором № 172140\~від 18\~січня 2021\~року розмір заборгованості складає 5220 грн. 00 коп., яка складається з 1000 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за кредитом та 4220 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за процентами, і право вимоги сплати заборгованості перейшло до ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (а. с. 11). Аналогічна сума заборгованості зазначена і у виписці з особового рахунку за кредитним договором № 172140 [PERSON] , яка додана позивачем до позовної заяви (а. с. 10). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однією із різновидностей зобов`язання є кредитний договір, який укладається між сторонами відповідно до вимог ст.ст. 1046-1050, 1054-10561 ЦК України та відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обов`язковим до виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 та ч. 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України - заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зі змісту ст. 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України - боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. З`ясувавши обставини, якими обґрунтовує свої вимоги позивач, та дослідивши докази подані позивачем на їх підтвердження, суд вважає, що між позивачем та відповідачкою виникли кредитні правовідносини, за якими відповідачка отримала кошти в кредит і їх не повернула, тому суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки суми заборгованості за договором в розмірі 5220 грн. 00 коп., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп., сплачений ним під час звернення з позовом до суду (а. с. 6, 42). Що стосується вимог про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу, то суд зауважує таке. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з позову та заяви про розподіл судових витрат, позивач вказує, що він поніс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн. 00 коп. На підтвердження понесених витрат позивач надав суду договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року, укладений між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем, додаткову угоду № 1 до договір про надання правової допомоги від 27 грудня 2024 року, акт про отримання правової допомоги від 30 червня 2025 року, платіжну інструкцію № 3 9439 від 30 червня 2025 року та рахунок № 30.06.2025-28 від 30 червня 2025 року(а. с. 13-15, 67, 71, 72). Оцінивши надані позивачем докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи ціну позову, складність справи, яка є малозначною і незначної складності, суд вважає, що з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн. 00 коп. На підставі викладеного, ст.ст. 526-530, 536, 598, 610-615, 624-626, 638-643, 1046-10561, 1077, 1082 ЦК України;

Outcome: approved