Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19 лютого 2022 року [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у Холодногірському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Харків), про що зроблений актовий запис № 59. Від їх стосунків у них народилася дитина: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 січня 2021 року. Дитина проживає разом з позивачем, у зв`язку зі Збройною агресією росії проти України, їм довелось з донькою виїхати до Польщі, що підтверджується довідкою з місця проживання в Польщі. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 04 липня 2023 року, що підтверджується копією рішення Харківського районного суду Харківської області, справа № 635/2052/23. Позивач одна не може забезпечити належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, так як сама оплачую житло в Польщі, садочок, купує одяг та інше, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює в ТОВ «САНОЛ» на посаді водія, та має постійний дохід. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з зазначеним позовом. Рух справи. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2024 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Участь у справі сторін та інших учасників справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, також зазначила, що на позовних вимогах наполягає та прохає їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву, якою заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить розгляд справи здійснювати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08 січня 2021 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 14. Батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] . 19 лютого 2022 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , актовий запис № 59. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , її прізвище після державної реєстрації шлюбу зазначене, як « [PERSON] ». Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 липня 2023 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] , що підтверджується довідкою з місця проживання в Польщі. Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у статті 51 Конституції України. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного Кодексу України). За приписами статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частина друга статті 141 Сімейного кодексу України). Враховуючи, що відповідач не заперечував проти позовних вимог позивача та беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Щодо судових витрат. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, а тому відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved