Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги солідарно. В ході розгляду справи представник позивача подав клопотання про залишення позовних вимог стосовно відповідачів [PERSON] , [PERSON] без розгляду. Згідно ухвали суду від 26.05.2025 року постановлено позовні вимоги комунального підприємства «Водограй» Великобуялицької сільської ради, в інтересах якого діє Микола Мигович до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги залишити без розгляду, розгляд позовної заяви комунального підприємства «Водограй» Великобуялицької сільської ради, в інтересах якого діє Микола Мигович до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги продовжити. Позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги обґрунтовують наступним. \~ \~ \~ \~Між комунальним \~ \~ \~ \~підприємством «Водограй» та побутовим споживачем [PERSON] , що мешкають за адресою: [ADDRESS] , існують фактичні договірні відношення, а саме - вона фактично отримує воду, користується водовідведенням та користується послугами прибирання прибудинкової території (вивіз сміття) 27 лютого 2025 року [PERSON] подана заява про приєднання до публічного договору, вона отримала особовий рахунок № [NUMBER] однак оплату за період з 04.05.2024 року по 01.03.2025 року не проводила взагалі, але фактичне користування послугами позивача підтверджується актом обстеження від 10 грудня 2024 року. Станом на 01.03.2025 року заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за відповідачами складає загальну суму 11592,82 грн. з них за водопостачання 4709,95 гр., за водовідведення 3052,18 грн., за прибирання прибудинкової території 1641,40 грн, за період з 04.05.2024 року по 01.03.2025 року нарахована пеня 0,1% в сумі 1457,76 грн., 3%річни- - 120,61 грн, збитки від інфляції в сумі 610,92 грн. Представник позивача надав заяву у судове засідання про слухання справи у його відсутність, наполягав на позовних вимогах. У справі призначено спрощене позовне провадження з викликом сторін по справі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв клопотань не надавала. На адресу зареєстрованого місця проживання відповідачки судом направлялась ухвала про відкриття провадження та копію позову з доданими документами, потім вдруге виклик до суду. \~ \~ \~ \~Відповідач судове поштові відправлення не отримала, до суду кореспонденція повертається з відмітками (адресат відсутній за вказаною адресою). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомлені відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що судове поштове відправлення (копія позову з додатками, ухвала про відкриття спрощеного провадження) направлялося за адресою за місцем реєстрації відповідача (згідно адресної довідки), а згідно позначки працівника вручити поштове відправлення не представляється можливим, так як адресат відсутній за вказаною адресою, тому у суду є підстави розцінювати, що відповідач отримав ухвалу про відкриття спрощеного провадження та повідомлений про порядок розгляду справи. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. \~ \~ \~ \~За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У порядку ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свій висновок суд мотивує тим, що позивач - комунальне підприємство «Водограй», створено рішенням сесії Великобуялицької сільської ради Березівського району Одеської області за № 582 від 01.05.2024 року та яка є його засновником. Рішенням сесії № 587 від 04.05.2024 року КП «Водограй» передано в господарське відання об`єкти комунальної власності, у т.ч житлове містечко БОС-3 ( вул. Андрія Дудника ( колишня - Лядова). Метою та предметом діяльності нового КП згідно Статуту є надання житлово-комунальних послуг мешканцям селища. Надання житлово-комунальних послуг побутовим споживачам здійснюється на підставі повідомлення про публічну пропозицію (оферту) публічного індивідуального договору, який розроблений на підставі типового, а також заяви до приєднання до цього договору, які опубліковані на офіційному сайті Великобуялицької сільської ради https: vbuvalycka- gromada.gov.ua 04.05.2024 року., та 24.05.2024р. та якій укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України, ч.5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», вимог Постанови КМУ від 02.02.2022 року №85 «Про внесення змін до Постанови КМУ від 05.07. 2019 року № 690, Постановою КМУ від 21.08.2021р. № 808 « Про встановлення граничного розміру за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами ( зі змінами)», Законом України «Про захист персональних даних» шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов цього договору, що розміщений на офіційному сайті Засновника - Великобуялицької сільської ради і не потребує двостороннього підписання паперової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору надання житлово-комунальних послуг є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунку виконавця послу та/або факт отримання послуг. Між комунальним \~ \~ \~ \~підприємством «Водограй» та побутовим споживачем [PERSON] , що мешкають за адресою: [ADDRESS] , існують фактичні договірні відношення, а саме - вона фактично отримує воду, користується водовідведенням та користується послугами прибирання прибудинкової території (вивіз сміття) 27 лютого 2025 року [PERSON] подана заява про приєднання до публічного договору, вона отримала особовий рахунок № [NUMBER] однак оплату за період з 04.05.2024 року по 01.03.2025 року не проводила взагалі, але фактичне користування послугами позивача підтверджується актом обстеження від 10 грудня 2024 року. Станом на 01.03.2025 року заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за відповідачами складає загальну суму 11592,82 грн. з них за водопостачання 4709,95 гр., за водовідведення 3052,18 грн., за прибирання прибудинкової території 1641,40 грн, за період з 04.05.2024 року по 01.03.2025 року нарахована пеня 0,1% в сумі 1457,76 грн., 3%річни- - 120,61 грн, збитки від інфляції в сумі 610,92 грн. Відповідно до вимог п.1 розділу «Особливі умови та строк дії договору» Публічного договору від 04.04.2024 року « Договір укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору або внесення змін, договір вважається продовженим на наступний рік. Дія договору розповсюджується на події, які мали місце до укладання договору ( подачі письмової заяви про приєднання), тобто з дати опублікування договору на сайті Великобуялицької сільської ради -04.05.2024 \~ \~ \~ \~року». Тобто є діючий договір, однак його умови виконує тільки позивач, тоді як відповідачі взагалі не сплачують послуги, що їм надаються. Відповідно до вимог п.2 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет Великобуялицької сільської ради встановлює тарифи на житлово комунальні послуги для КП «Водограй», а саме - рішенням № 104 від 04.05.2024 \~ \~ \~ \~року та № 151 від 11.09.2924 року. Норма споживання холодної води при відсутності показів приладу обліку розраховується відповідно до вимог Закону України « Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» и складає 4,5 м3 в місяць на одну людину, зареєстровану, або таку, що фактично мешкає за цією адресою. Це стосується як працездатного населення, так і пенсіонерів, дітей. Що також відповідає вимогам п. 22 розділу договору «Облік та порядок оплати послуг», а саме: « До встановлення вузла комерційного обліку обсяги споживання питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності або прострочення строку державної повірки: для житлових приміщень - за нормами споживання, встановленими органам місцевого самоврядування.». Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з п.1 ч.1 ст.7 Закону України споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно ч. ст.7 Закону України. індивідуальний споживач зобов`язаний: 1) \~ \~ \~ \~укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; 2) \~ \~ \~ \~своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; 3) \~ \~ \~ \~забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; 4) \~ \~ \~ \~власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; 5) \~ \~ \~ \~оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; Відповідно до ч.2 ст.12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Згідно до ч.1,4 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. З пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Відповідно до п. 2 прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Відповідно до ст.26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 2004року договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Згідно ст. 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 2004 року виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором, а споживач укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. У частині 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 даного Закону у споживача є обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог п.2 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчий комітет Великобуялицької сільської ради встановлює тарифи на житлово комунальні послуги для КП «Водограй», а саме - рішенням № 104 від 04.05.2024 року та № 151 від 11.09.2924 року. Норма споживання холодної води при відсутності показів приладу обліку розраховується відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» и складає 4,5 м3 в місяць на одну людину, зареєстровану, або таку, що фактично мешкає за цією адресою. Це стосується як працездатного населення, так і пенсіонерів, дітей. Відповідно до статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 77,78,81 ЦПК України передбачено, що на сторони у справі покладається обов`язок по наданню належних та допустимих доказів як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Згідно ч.1,3ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні), управитель, виконавці комунальних послуг. Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Так, відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України згідно якої, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли відносини, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Виходячи з аналізу зазначених правових норм, хоча у ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, і такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами та позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 2422,40 гривень, що підтверджується платіжним дорученням, доданим до матеріалів справи. Отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 2422 гривень 40 копійок понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом, що підтверджується платіжним дорученням.

Outcome: approved