Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - Відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки на період її навчання. В обгрунтування позову зазначила, що Позивач та Відповідач від шлюбу, який був розірваний рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова 02 листопада 2017 року, мають спільну дитину, доньку - [PERSON] , [INFO] . Донька постійно проживає з матір`ю - Позивачем [PERSON] . Відповідач, з моменту фактичного припинення шлюбних відносин, безпосередньої участі у вихованні та забезпеченні розвитку дитини не бере. На підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 листопада 2019 року, з Відповідача стягувалися аліменти на утримання дитини - [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] на даний час є студенткою II курсу денної форми навчання «Чернігівського фахового музичного коледжу ім. Л.В. Ревуцького» Чернігівської обласної ради. Офіційно не працевлаштована та самостійного доходу не має. Позивач, виходячи з сукупного доходу, не має змоги у повному обсязі забезпечити потреби дитини, пов`язані із навчанням. Позивач просить\~стягнути з\~Відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання [PERSON] на період навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, починаючи з 15 червня 2025 року (з моменту досягнення повноліття). Ухвалою суду від 19.06.2025 відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач відзив на позов не надав. Через канцелярію суду 31.07.2025 від Відповідача надійшов письмовий документ під назвою «заперечення на позовну заяву про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання», який суд не вважає відзивом на позов, оскільки він не відповідає вимогам п. 2 ст. 174, ч. ч. 4, 7 ст. 178 ЦПК України, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами справи без врахування письмового заперечення та доданих до нього документів. У судовому засіданні 04.08.2025 Позивач підтримала свої позовні вимоги, надала пояснення аналогічні змісту позову, крім того звернула увагу суду, що з 2017 року Відповідач добровільно сплачував кошти у розмірі прожиткового мінімуму, що було недостатньо та стало підставою для звернення у 2019 році до суду. Дочка навчається, несе витрати , пов`язані з навчанням. Крім того, дочка має хронічне захворювання і потребує лікування. Відповідач має змогу надавати фінансову підтримку, оскільки крім основної роботи у Чернігівському обласному госпіталі МВС, має ще й інший дохід на неосновній роботі. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, надав пояснення наступного змісту. Законом України «Про охорону дитинства» та Сімейним кодексом визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Оскільки спільній доньці [INFO] виповнилося 18 років, то [PERSON] вже набула повноліття і до неї не може застосовуватися поняття «дитина». Після фактичного припинення шлюбних стосунків з листопада 2016 року Позивач добровільно (без рішень суду) сплачував аліменти в розмірі близько 20-22% від своєї заробітної плати шляхом щомісячних переказів на банківську картку Позивачки. Також Відповідач стверджує, що приховування відомої Позивачу інформації про фактичне місце проживання та номер мобільного телефону Відповідача, є наслідком свідомого бажання унеможливити вчасне інформування його про судовий позов та спробою позбавити права представити свої інтереси в суді. Про подання судового позову Позивач випадково дізнався при перегляді інформації в додатку «ДІЯ». Відповідач звернув увагу, що Позивач, у позовній заяві не зазначає про які саме потреби, пов`язані з навчанням йдеться, оскільки донька навчається за бюджетні кошти і за навчання не платить. Крім того, у матеріалах справи відсутня інформація про фінансово-майновий стан Позивача та доньки. Позивач стверджує, що [PERSON] офіційно не працевлаштована та самостійного доходу не має, що не відповідає дійсності, оскільки Відповідачу відомо, що вона отримує стипендію від навчального закладу та заробітну плату від Чернігівського обласного філармонійного центру фестивалів та концертних програм, в якому працює з 2024 року. Відповідач працює лікарем Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Чернігівській області», зарплата в якому є єдиним джерелом доходу. Після вирахування податків та аліментів Відповідач отримує заробітну плату у розмірі близько 20 тис. грн. Несе витрати зі сплати коштів за договорами страхування та персоніфікованого пенсійного накопичення, не має власного житла, та змушений орендувати квартиру у м. Чернігові. З жовтня 2023 року проживає у цивільному шлюбі з пенсіонеркою за віком і внутрішньо - переміщеною особою, постійними джерелами доходу якої є лише пенсія і виплати ВПО. Водночас Відповідачу відомо, що Позивач є військовослужбовцем і одержує повне грошове забезпечення військовослужбовця, має в одноосібній власності житлову нерухомість, а саме - кімнату в комунальній квартирі за адресою [ADDRESS] , а також має у приватній власності земельні паї на території Киселівської ОТГ Чернігівського району, що також є додатковим джерелом доходу для неї та доньки. Відповідач стверджує, що не відмовляється від матеріальної підтримки доньки, проте просить суд врахувати матеріальний стан обох сторін спору, а також відсутність доказів, що [PERSON] дійсно потребує такої підтримки. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та Відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 27 червня 2007 року (а.с. 4). Згідно з довідками Управління адміністративних послуг Чернігівської міськради від 23.07.2021 № 12413 та від 13.06.2025 № 4054, [PERSON] має зареєстроване місце проживання разом з матір`ю - Позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6, 8). [PERSON] на даний час є студенткою II курсу денної форми навчання «Чернігівського фахового музичного коледжу ім. Л.В. Ревуцького» Чернігівської обласної ради, що підтверджується довідкою навчального закладу № 602 від 06 червня 2025 року (а.с. 7). Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно із статтею 53 Конституції України кожен має право на освіту. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третястатті 3 Закону України «Про освіту»). Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Верховний Суд у постанові від 17.04.2019 у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. У постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 Верховний Суд виснував, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст. ст. 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд вважає встановленим той факт, що у зв`язку з продовженням навчання [PERSON] потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як Позивач, так і Відповідач, оскільки те, що освітній процес завжди пов`язаний із додатковими затратами на необхідні підручники, приладдя, проїзд до місця навчання тощо, є загальновідомим та таким, що не потребує доказування. Вирішуючи питання щодо спроможності Відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, суд не встановив наявності обставин, які б йому перешкоджали у виконанні цього батьківського обов`язку та враховує, що Відповідач має стабільний дохід у вигляді заробітної плати, що ним не заперечується. Стосовно розміру стягнення суд враховує наступні обставини. У своєму\~позові Позивач\~вказала,\~що офіційно\~дочка не\~працевлаштована та\~самостійного доходу\~не має.\~Натомість у\~судовому засіданні\~з`ясовано,\~що [PERSON] \~офіційно працевлаштована\~в Чернігівському\~обласному філармонійному\~центрі фестивалів\~та концертних\~програм,\~де отримує\~заробітну плату\~близько 1,5\~тис.\~грн.\~Також Позивач\~у судовому\~засіданні не\~заперечила та\~не спростувала\~твердження Відповідача,\~що [PERSON] навчається за рахунок бюджету, а тому не несе витрат по оплаті навчання, а також отримує стипендію. Згідно з висновками Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18 при визначенні розміру матеріальної допомоги суд обов`язково враховує: актуальну і дійсну потребу дитину у наданні їй матеріальної допомоги, вартість навчання, вартість підручників і проїзду до навчального закладу, вартість проживання у гуртожитку або орендованій квартирі за місцем знаходження навчального закладу. Разом з тим, Позивач розрахунку актуальних потреб дитини у позові не навела, відповідних доказів не надала, що є її процесуальним обов`язком, згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Суд також враховує, що навчальний заклад, де навчається [PERSON] знаходиться у м. Чернігові, вона проживає разом з матір`ю, а тому не несе витрат на винаймання житла. З урахуванням вищевикладеного, виходячи з засад розумності та справедливості, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з Відповідача на користь Позивача аліментів на утримання повнолітньої дочки до закінчення навчання чи до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Суд також зазначає, що згідно із ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з відміткою канцелярії Деснянського районного суду міста Чернігова, позовна заява отримана 17.06.2025, а тому саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. Визначення Позивачем дати стягнення з дня досягнення дитиною повноліття не грунтується на нормах чинного законодавства України. Також законом не встановлений мінімальний та максимальний розмір аліментів на утримання повнолітньої особи, а тому вимога в частині стягнення аліментів у розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку судом відхиляється. Згідно з ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 та п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. На підставі ч. ч. 2, 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору у даній категорії справ, з Відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн 20 коп.

Outcome: partial