Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Іванківської селищної ради Вишгородського району (далі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання за позивачем права приватної власності на спадкове майно батька [PERSON] , а саме: права на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,95 га в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі, що належало на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0156597, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім.\~Ватутіна 24.02.1997 за № 365. Позивачка зазначає, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , який проживав у селі Макарівка, Вишгородського району, Київської області. Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна: сертифікат на земельну частку (пай) серії КВ № 0156597, виданий 24 лютого 1997 року на території Мусійківської сільської ради (сертифікат втрачений), що належав [PERSON] . [PERSON] 15 березня 2000 року було складено заповіт, зареєстрований у реєстрі за № 17, відповідно до якого спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося є позивачка. Спадщину після смерті батька позивачка прийняла, подавши заяву про прийняття спадщини до Іванківської районної державної нотаріальної контори (спадкова справа №\~143/2025). 11 червня 2025 року позивачка звернулася до Іванківської районної державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай). У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) їй було відмовлено, оскільки не було пред`явлено правовстановлюючого документу на вказане майно. Відповідно до книги реєстрації сертифікатів, видано та зареєстровано сертифікат на право на право на земельну частку (пай), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Мусійківської сільської ради, Іванківськгого району, Київської області, на ім`я [PERSON] 24 лютого 1997 року, серії [NUMBER] . Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 4,95 (довідка додається). У зв`язку з тим, що Іванківська районна державна нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) та оскільки немає можливості отримати дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай), позивачка змушена звернутись з даним позовом до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2025, головуючим суддею визначено суддю Мовчана В.В. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 24.06.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.07.2025. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, проте в прохальній частині позовної заяви просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. 23.07.2025 до суду від відповідача надійшла заява, відповідно до змісту якої відповідач проти позову не заперечує, розгляд справи просить проводити без участі представника. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оцінка зібраних по справі доказів здійснюється за правилами, передбаченими ст. 89 ЦПК України, з врахуванням положень ст. 76-88 ЦПК України. З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини: Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] (прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] ) було укладено шлюб. [PERSON] , на випадок своєї смерті, все своє майно заповів своїй дочці [PERSON] , що підтверджено заповітом від 15.03.2000, зареєстрованого в реєстрі за № 17. Постановою державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори №\~439/02-31 від 11.06.2023 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) в КСП ім.Ватутіна, що належала [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з відсутністю документів на земельну частку (пай). Зазначено, що за даними нотаріальної контори після [PERSON] спадщину прийняла [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Як вбачається з листа сектора № 1 Відділу № 5 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області від 03.06.2025 № 761/19-25 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім. Ватутіна міститься інформація про реєстрацію сертифікату серія КВ № 0156597 за № 365 від 24.02.1997 року на [PERSON] та його видачу, оскільки наявний підпис про його отримання. А також додано копію сторінки з Книги реєстрації сертифікатів КСП м. Ватутіна. Про втрату сертифікату на право на земельну частку (пай), виданий на [PERSON] , в газеті «Експрес об`ява» було розміщено оголошення, що підтверджується копією витягу з газети. Суд, розглянувши подані матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позивачка зверталася до державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори, з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину, однак у його видачі їй було відмовлено, тому остання звернулася до суду з метою захисту своїх прав. Відповідно до п.п. 16,17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність», паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно з ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), право на земельну частку (пай) мають громадяни спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 № 666/94, право на земельну частку (пай) може бути об`єктом спадщини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04 2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває право на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а також той факт, що позивач не може оформити своїх спадкових прав, у зв`язку з відсутністю (втратою) правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), суд вважає, що вимоги позивачки про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат вирішується судом, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до Закону України «Про судовий збір», позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1 261,30 грн., однак у своїй позовній заяві позивачка зазначила, що всі судові витрати згодна нести сама. На підставі викладеного та

Outcome: approved