Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

30.09.2024 позивачка [PERSON] в особі представника адвоката Ломаги А.А. звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якому з урахування зміни предмету позову прохає: визнати за [PERSON] , в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS] , житловою площею 29,5 кв.м., загальною площею 52,8 кв.м.; визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки SUBARU, моделі FORESTER, VIN№ шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2021 року випуску, сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ; припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки SUBARU, моделі FORESTER, VIN№ шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2021 року випуску, сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] та виділити вказаний автомобіль [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за її частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя - 1/2 ринкової вартості автомобіля марки SUBARU, моделі FORESTER, VIN № шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2021 року випуску, сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] у розмірі 460000 грн. 00 коп.; визнати спільною сумісною власністю подружжя заробітну отриману [PERSON] за період з 03.04.2023 до 03.04.2024 у сумі 94200,00 Євро за Трудовим договором від 21.03.2023, укладеного між ним та Інтеліас Глобал Лімітед; стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] 1/2 грошової суми від отриманої ним заробітної плати за Трудовим договором від 21.03.2023 за період з 03.04.2023 до 03.04.2024, у розмірі 47100,00 Євро; стягнути з відповідача понесені позивачкою судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що 30.07.2011 сторони по справі уклали шлюб. За час шлюбу [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Під час шлюбу спільними зусиллями та працею сторони придбавали майно. Проте починаючи з червня 2023 року подружні відносини [PERSON] з відповідачем не знайшли свого сталого розвитку. В результаті чого, між подружжям зникло взаєморозуміння. Фактично подружні відносини між сторонами повністю припинилися з 16.05.2024. З того часу позивачка з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть. На підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області у справі № 619/4267/24 від 08.08.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За час шлюбу сторонами спільно було придбано у власність та зареєстровано на відповідача майно, а саме: 28.08.2012 двокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 29,5 кв.м., загальною площею 52,8 кв.м.; 28.07.2021 - автомобіль марки SUBARU, моделі FORESTER, VIN№ шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2021 року випуску, сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] . На позивачку (станом на момент подання позову відчужено свекрухою позивачки на підставі довіреності) 25.01.2017 - автомобіль марки FORD, моделі FOCUS, VIN № шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2016 року випуску, синього кольору, ДНЗ [NUMBER] . Також об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя є дохід чоловіка за трудовим договором від 21.03.2021 та депозити сім`ї, які були відкриті у банківських установах на ім`я відповідача. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 28.08.2012, [PERSON] придбав у [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS] , продаж квартири вчинено за 322000 грн. 00 коп., укладення Договору проводилось за письмовою заявою про згоду дружини покупця [PERSON] . Автомобіль марки SUBARU FORESTER, VIN [NUMBER] , 2021 року випуску, який придбаний у шлюбі перебуває у користуванні та/або розпорядженні [PERSON] . Разом з тим, автомобіль марки SUBARU, моделі FORESTER, VIN № шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2021 року випуску, сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] був вивезений відповідачем за межі України. Місце його перебування позивачці невідоме. Підтвердженням цих обставинам є оформлення відповідачем страхового полісу для використання автомобіля закордоном. У зворотному напрямку митну територію названий автомобіль не перетинав. Фактично позивачка не користується автомобілем. Ринкова вартість автомобіля складає 920000 грн. 00 коп. Після початку повномасштабного вторгнення у серпні 2022 року [PERSON] переїхав з сім`єю до Мальти та звернувся до відділу ліцензій на роботу Головного офісу Джобсплюс на Мальті. 20.03.2023 на підставі підпункту (3) статті 11 Закону про імміграцію (Глава 217) [PERSON] уповноважений працювати на Мальті відповідно до умов, наведених в ліцензії. Ліцензія дійсна з 09.03.2023 по 09.03.2024 з можливістю її зміни або анулювання. На підставі цієї ліцензії, 21.03.2023 між [PERSON] (Працівник) та Інтеліас Глобал Лімітед (Intellias Global Limited) (Роботодавець) укладено трудовий договір, відповідно до якого працівник розпочне безстрокову роботу з роботодавцем 03.04.2023 та працівнику виплачується загальна річна заробітна плата у розмірі 94200,00 євро, що виплачується щомісячно рівними частинами в розмірі 7850,00 євро, на додаток до будь-яких бонусів, які можуть нараховуватись працівнику і на які він має право відповідно до законодавства та будуть пропорційними до будь-якої відпрацьованої частини роботи («Оплата»). Місце роботи працівника розташоване за адресою: 204А, Тауер Роуд, [PERSON] , СЛМ 1602, Мальта, або таке інше місце, яке може обґрунтовано вимагати Роботодавець. [PERSON] повідомляв позивачку про отримання заробітної плати за вказаним Трудовим договором. Кошти вносились Роботодавцем на банківський рахунок відповідача та заощаджувались для подальшого інвестування. Крім того, відповідач має депозитні рахунки. Разом з тим, сім`я [PERSON] проживала на Мальті за кошти, які надавались місцевим Урядом в рамках програми Тимчасового захисту. Також позивачка працювала торговим представником згідно з ліцензією, виданої на підставі підпункту (3) статті 11 Закону про імміграцію (Глава 217). Оскільки, в цей час шлюбні відносини сторін продовжувались та подружжя з дитиною жили разом за кошти програм допомоги від Уряду Мальти та доходу від роботи позивачки, заробітна плата відповідача за Трудовим договором від 21.03.2023 є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу в рівних частинах. До 16.05.2024 сторони проживали разом. Проте 16.05.2024 позивачка вимушена була звернутись до підрозділу з протидії дискримінації щодо жінок та в подальшому їй та їхньому спільному сину було організовано притулок. Після фактичного припинення шлюбних відносин, сторони не домовились про порядок поділу майна, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, що стало підставою звернення до суду. 12.11.2024 представник відповідача [PERSON] адвокат Кобрись О.М. надав відзив на позов в якому зазначив, що твердження позивача про ту обставину, що квартира належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя у рівних частках не відповідає дійсності, адже дана нерухомість була придбана за 322000 грн., в більшості за особисті кошти з яких 40000,00 грн це особисті заощадження відповідача, які він мав до одруження (30.07.2011); 51200,00 грн - вартість продажу транспортного засобу DAEWOO LANOS TF69Y, 2006 р.в., яким відповідач володів до одруження та відчужив 09.08.2012 (за 19 днів до придбання нерухомості) ; 230800,00 грн - спільні кошти позивача та відповідача. Отже частка позивача у двокімнатній квартирі [ADDRESS] , житловою площею 29,5 кв.м., загальною площею 52,8 кв.м. становить лише 0.3583% а не 1/2, як зазначено в позовній заяві. Щодо поділу транспортного засобу SUBARU FORESTER, VIN [NUMBER] , 2021 зазначив, що позивачем не доведено що з моменту придбання авто воно постійно знаходилось за місцем проживання родини, використовувалось і використовується на даний час як позивачем, так і відповідачем, про його місце перебування позивачці добре відомо. Отже, позивачкою не доведено неможливості спільного користування майном, відповідач заперечує щодо припинення права спільної сумісної власності подружжя на автомобіль шляхом сплати позивачу грошової компенсації за її частку у розмірі 1/2 ринкової вартості автомобіля у розмірі 460000,00 грн. В той же час не заперечує щодо залишення майна (транспортного засобу SUBARU FORESTER) в їхній спільній частковій власності з визначенням частки по 1/2 кожному. Щодо поділу грошової суми, отриманої в якості заробітної плати відповідача заперечує, посилаючись на те, що позивачем до позовної заяви не долучено жодного доказу на підтвердження позовних вимог в частині одержання відповідачем заробітної плати в сумі 94200,00 євро. Позивач в позовній заяві висловлює лише орієнтовне припущення щодо отримання заробітної плати, зазначаючи «щонайменше у сумі 94200,00 євро» без достовірних та належних доказів обґрунтування, крім того позивачу достовірно відомо, що дохід, одержаний відповідачем за відповідний період використовувався та повністю витрачений в інтересах та на потреби сім`ї (оренда квартири, оплата навчання в приватній школі сина, придбання продуктів харчування, одягу та інші витрати). Також відповідачем здійснювалися в інтересах сім`ї інші витрати, зокрема за готівкові кошти. Крім того, позивачем жодним чином не доведено твердження про ту обставину, що подружжя проживало виключно за кошти програми допомоги уряду Мальти та заробітної плати позивача. Навпаки, докази, надані відповідачем до відзиву на позовну заяву свідчать про те, що сім`я перебувала на утриманні відповідача. Щодо поділу депозитних рахунків із розміщенням банківського вкладу зазначив, що позивачем до позовної заяви не долучено жодного доказу на підтвердження позовних вимог в частині відкриття депозитних рахунків відповідачем. 18.11.2024 від представника позивача [PERSON] адвоката Ломаги А.А. надійшла відповідь на відзив у якому представник позивачки вказав, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази наявності у відповідача на момент придбання спірної квартири особистих коштів, заощаджень тощо. Відповідачем документально не підтверджено, що кошти від продажу транспортного засобу DAEWOO LANOS були витрачено ним на придбання квартири. Доводи представника відповідача про купівлю спірної квартири в більшості за особисті кошти відповідача, суперечать наданим ним же розрахункам. Разом з тим, у договорі купівлі-продажу квартири від 28.08.2012, відсутні відомості про частку особистих коштів [PERSON] у загальній сумі вартості квартири. Отже відповідачем не доведено, що спірна квартира придбана за його особисті кошти або в більшості за особисті кошти відповідача. Щодо спірного автомобіля зазначив, що 1/2 частка транспортного засобу SUBARU FORESTER не може бути виділена [PERSON] в натурі, оскільки автомобіль є неподільною річчю. Разом з тим, стосовно поділу грошової суми, отриманої в якості заробітної плати відповідача, відповідачем не надано доказів та не спростовано змісту трудового договору в частині розміру заробітної плати, не надано доказів невиконання Інтеліас Глобал Лімітед (Intellias Global Limited) (Роботодавець) умов трудового договору від 21.03.2023 у період співпраці з 09.03.2023 по 09.03.2024 в частині невиплати заробітної плати у розмірі, строки та порядку встановлених угодою. 22.11.2024 представником відповідача [PERSON] адвокатом Кобрись О.М. надано заперечення на відповідь на відзив із зазначення, що 20.11.2024 року Головним сервісним центром МВС надано відповідь на адвокатський запит, яким підтверджується продаж відповідачем транспортного засобу DAEWOO LANOS TF69Y, кошти від якого були спрямовані на придбання нерухомості. Щодо поділу транспортного засобу SUBARU FORESTER, VIN [NUMBER] , 2021 року випуску, відповідач не погоджується з зазначеною у позові ринковою вартістю транспортного засобу. Позивачем до позовної заяви не долучено жодного доказу на підтвердження позовних вимог в частині одержання відповідачем заробітної плати в сумі 94200,00 євро, що фактично визнається ним у відповіді на відзив та висуваються припущення, які б начебто мав надати відповідач докази на підтвердження позовних вимог, що не відповідає загальним засадам цивільно-процесуального законодавства як і не долучено жодного доказу на підтвердження позовних вимог в частині відкриття депозитних рахунків відповідачем, в тому числі,як зазначає позивач у відповіді на відзив в інтересах сім`ї та за спільні кошти. 12.11.2024 до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] в сосбі представника адвоката Кобрися О.М. до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, в якій позивач прохає визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль марки FORD модель FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код [NUMBER] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за його частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя: 1/2 від суми коштів за проданий автомобіль марки FORD модель FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код [NUMBER] у сумі 151000 грн. 00 коп. та стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування зустрічної позовної заяви представник позивача зазначає, що за час шлюбу сторонами спільно було придбано у власність та зареєстровано: - на [PERSON] автомобіль марки FORD, моделі FOCUS, VIN№ шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2016 року випуску, синього кольору, ДНЗ [NUMBER] , який належав подружжю на праві спільної сумісної власності. [PERSON] з метою відчуження автомобіля без згоди [PERSON] склала 10.08.2022 у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Татарин М.В. посвідчену за реєстровим № 462 довіреність на [PERSON] на право розпоряджатися та відчужувати вищевказаний автомобіль. Зі змісту довіреності вбачається, що [PERSON] уповноважила [PERSON] на експлуатацію та розпорядження (належним за законом на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу) транспортним засобом (з правом передоручення). 07.09.2022 за цією довіреністю, [PERSON] уповноважила (за передорученням) [PERSON] та/або [PERSON] експлуатувати, а також розпоряджатися (продати або обміняти) належний за свідоцтвом про державну реєстрацію [PERSON] транспортний засіб FORD FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код [NUMBER] . Через два дні після передоручення, 09.09.2022 [PERSON] , від імені продавця та [PERSON] , уклав договір купівлі-продажу 0542/2022/3387052 транспортного засобу у сервісному центрі № 0542, яким право власності на автомобіль перейшло до покупця [PERSON] . Відповідно до п. 3.1 цього Договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 302000 грн. 00 коп. Обставини передоручення та продажу (відчуження) спільного автомобіля без відому [PERSON] стали відомі з позовної заяви [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. [PERSON] не був присутній під час продажу автомобіля та не отримував кошти за його відчуження. Таким чином, кошти від продажу транспортного засобу FORD FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код [NUMBER] в розмірі 302000 грн. 00 коп. є спільною сумісною власністю подружжя та підлягають поділу в рівних частках. Не погодившись із вимогами зустрічної позовної заяви представником відповідача [PERSON] адвокатом Ломагою А.А. подано відзив на зустрічну позовну заяву, в якому прохає відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що обставини передоручення та продажу належного їй автомобіля не були відомі [PERSON] до отримання відповіді на адвокатські запити щодо продажу спірного автомобіля при поданні первісного позову. Разом з тим, позивачці відомо, що кошти від продажу автомобіля [PERSON] передала своєму сину (на той час чоловіку позивачки) [PERSON] . Такі відомості він особисто їй повідомив. Обставини передачі коштів позивачці невідомі. 25.11.2024 в ході телефонної розмови з представником [PERSON] . [PERSON] повідомив, що передав гроші за спірний автомобіль [PERSON] в момент підписання у нотаріуса довіреності. [PERSON] кошти від продажу авто не передавала відповідачці. [PERSON] не була присутня під час продажу свого автомобіля та не отримувала кошти за його відчуження, оскільки вже перебувала на Мальті із сім`єю. Отже, вимоги зустрічного позову є безпідставними, оскільки у позові відсутні посилання на докази того, що [PERSON] отримала кошти за продаж автомобіля. 02.12.2024 представником позивача за зустрічним позовом адвокатом Кобрисем О.М. подано відповідь на відзив. У відповіді на відзив зазначено, що [PERSON] укладаючи з метою відчуження автомобіля без згоди [PERSON] 10.08.2022 у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Татарин М.В. довіреність на право розпоряджатися та відчужувати вищевказаний автомобіль вчинила вольовий акт та усвідомлювала, розуміла та передбачала правові наслідки даного правочину. З моменту відчуження автомобіля відбулась втрата права спільної сумісної власності на майно, жодних доказів того, що [PERSON] розпорядилась даним майном в інтересах сім`ї до відзиву на зустрічний позов не надано. Таким чином [PERSON] чинним законодавством України гарантовано реалізацію права на справедливу сатисфакцію у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. Ухвалою суду від 03.10.2024 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Позивачка у визначені в ухвалі суду строки недоліки позовної заяви усунула. Ухвалою суду від 18.10.2024 провадження у справі відкрито, і справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 18.12.2024 ухвалами суду задоволено заяву представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про поновлення строку на подання відзиву та зустрічної позовної заяви, поновлено відповідачу [PERSON] пропущений процесуальний строк на подання відзиву, поновлено [PERSON] пропущений строк на подання зустрічного позову, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, та об`єднано в одне провадження, витребувано докази. 24.02.2025 ухвалою суду прийнято заяву представника позивача за первісним позовом адвоката Ломаги А.А. про зміну предмета позову щодо частини позовних вимог по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, витребувано у приватного нотаріуса Татарин М.В., належним чином завірену копію довіреності [PERSON] на уповноваження Гончарової О.В., посвідчену 10.08.2022 приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Татарин М.В. за реєстровим № 462. 03.03.2025 ухвалою суду в задоволенні клопотання представника позивача за зустрічним позовом адвоката Кобрися О.М. в частині допиту в якості свідка [PERSON] відмовлено, підготовче провадження по справі закрито і справу призначено до судового розгляду. Ухвалою суду від 25.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотання сторони позивача за первісним позовом у прийнятті додаткових пояснень на зустрічну позовну заяву від 21.03.2025, про що свідчить журнал судового засідання від 25.03.2025. Представник позивача за первісним позовом адвокат Ломага А.А. в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом з урахування зміни предмету позову підтримав повністю, прохав задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Зауважив, що позивачка не знала про продаж автомобіля, кошти від продажу авто позивачка не отримувала. Разом з тим, [PERSON] отримав гроші на наступний день передоручення від свого батька, а саме 08.09.2022, 14.09.2022, 21.09.2022 у загальній сумі 157000 грн. Крім того, стосовно автомобіля марки FORD модель FOCUS, 2016 року випуску, на теперішній час розглядається справа у Дергачівському районному суд Харківської області. Відповідач [PERSON] та представник відповідача за первісним позовом адвокат Кобрись О.М. позовні вимоги визнали частково, а саме в частині визнання за [PERSON] права власності на квартиру в часті, що становить 0,35 %, в іншій частині позову прохали відмовити, зустрічну позовну заяву задовольнити повністю. В свою чергу відповідач [PERSON] зазначив, що про продаж автомобіля FORD модель FOCUS, 2016 року випуску, він не знав. Довіреність, яка була видана на його матір не оскаржував. Про передачу грошових коштів позивачці йому не відомо. Батько дійсно здійснював перекази грошових коштів в час зазначений позивачкою, проте він не знає їх походження. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з\~ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~4ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. За правилами ч. 2, ст.\~3\~СК України\~сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ч. 1, ст. 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України\~від 17.07.1997\~року №\~475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції» право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що 30.07.2011 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 1097 (т. 1 а.с.27). Від шлюбу сторони мають спільну дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (т. 1 а.с. 28). 28.08.2012 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому в реєстрі за № 6295 [PERSON] придбав у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] , житловою площею 29,5 кв.м., загальною площею 52,8 кв.м. Договір укладено за письмовою згодою другого з подружжя дружини [PERSON] . Право власності [PERSON] на квартиру зареєстроване 28.08.2012, що підтверджується договором купівлі продажу від 28.08.2012 та витягом з Державного реєстру правочинів № 11755297 від 28.12.2012 (т. 1 а.с.46-49). Відповідно Звіту про оцінку двокімнатної квартири [ADDRESS] , житловою площею 29,5 кв.м., загальною площею 52,8 кв.м., ринкова вартість об`єкта оцінки становить 1 265 815 грн. (т. 1 а.с.51-51-74). Також, у період шлюбу сторонами придбано автомобілі, а саме: 28.07.2021 автомобіль марки SUBARU, моделі FORESTER, VIN № шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2021 року випуску, сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] , який зареєстрований на [PERSON] (т. 1 а.с.76) та 25.01.2017 автомобіль марки FORD, моделі FOCUS, VIN № шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2016 року випуску, синього кольору, ДНЗ [NUMBER] , який був зареєстрований на [PERSON] . Відповідно Звіту про оцінку колісного транспортного засобу марки SUBARU, моделі FORESTER, VIN№ шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2021 року випуску, сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] , власником якого є [PERSON] ринкова вартість об`єкта оцінки становить 920 000,00 грн. без ПДВ (т. 1 а.с. 82-97). \~ \~ \~ \~Відповідач за первісним позовом [PERSON] не погодившись із визначеною ринковою вартістю автомобіля марки SUBARU, моделі FORESTER, VIN № шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2021 року випуску, сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] , надав суду звіт з незалежної оцінки майна транспортного засобу: легковий універсал SUBARU, моделі FORESTER, 2021 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , відповідно до якого оцінка вартості автомобіля з урахуванням ПДВ округлено становить 710000 грн. (т. 2 а.с.224-239). Щодо транспортного засобу марки FORD, моделі FOCUS, VIN № шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2016 року випуску, синього кольору, ДНЗ [NUMBER] , який був зареєстрований на [PERSON] , в судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що [PERSON] 10.08.2022 склала у приватного нотаріуса Івано-Франківського МНО Татарин М.В. довіреність, якою уповноважила [PERSON] та [PERSON] , які діють незалежно один від одного, експлуатувати, а також розпоряджатися (продати або обміняти) належним їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , виданого ТСЦ 6341, 25.01.2017 року, транспортним засобом марки FORD FOCUS, випуску 2016 року, шасі (кузов,рама) № [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , зареєстрованим за мною ТСЦ 6341, 25.01.2017 року з правом передоручення повноважень третім особам та з правом використання транспортного засобу за межами України (т. 3 а.с. 144). Відповідно до інформації наданої на адвокатський запит Головним сервісним центром МВС № 31/2178А3-23599-2024 від 09.08.2024 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів (далі - ЄДРТЗ) станом на 08.08.2024, містяться відомості про перереєстрацію 09.09.2022 на нового власника, по договору укладеному в ТСЦ 0542, транспортного засобу FORD FOCUS, 2016 року випуску № кузова (VIN): [NUMBER] , об`єм двигуна: 1596 см. куб. потужність двигуна: 77 (кВт), на підставі наступних документів: доручення продавця серії НСВ № 406388 від 07.09.2022 (довірена особа [PERSON] ); - договір, укладений в ТСЦ, № 0542/2022/3387052 від 09 вересня 2022 року (покупець [PERSON] , продавець [PERSON] ). Згідно з інформацією з ЄДРТЗ, загальна вартість вищевказаного транспортного засобу FORD FOCUS, станом на дату перереєстрації на нового власника 09.09.2022: 302000 (грн.) (т. 2 а.с.128-129). На підставі договору купівлі-продажу № 0542/2022/3387052 від 09.09.2022 в територіальному сервісному центрі № 0542 було здійснено перереєстрацію транспортного засобу FORD FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код [NUMBER] з [PERSON] на нового власника, а саме [PERSON] , що також вбачається з інформації Територіального сервісного центру від 12.08.2024 (т. 2 а.с.130). Як зазначено та сторонами після початку повномасштабного вторгнення у серпні 2022 року [PERSON] переїхав з сім`єю до Мальти та на підставі підпункту (3) статті 11 Закону про імміграцію (Глава 217) 20.03.2023 [PERSON] уповноважений працювати на Мальті відповідно до умов, наведених в ліцензії. Ліцензія дійсна з 09.03.2023 по 09.03.2024 з можливістю її зміни або анулювання. На підставі цієї ліцензії, 21.03.2023 між [PERSON] (Працівник) та Інтеліас Глобал Лімітед (Intellias Global Limited) (Роботодавець) укладено трудовий договір ( т 1 а.с.132-146, 148-149). На виконання ухвали суду від 18.12.2024 про витребування доказів АТ «А-БАНК», АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «Державний ощадний банк України» надано виписки по рахункам, які були дослідженні в судовому засіданні (т. 3 а.с.25, 36, 39-44, 60-66, 68). Відповідно до відповіді АТ «А-БАНК» від 24.12.2024 № 20.1.0.0.0/7-20241220/0730 у [PERSON] відсутні відкриті рахунки в АТ «А-БАНК» ( т. 3 а.с. 25). Заочним рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 08.08.2024 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (т. 1 а.с. 29-37). Вказані обставини не заперечувались учасниками справи, які погодились з ними, тому вони не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи в порядку ч.1,\~ст.82 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України). Згідно з ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування. (Постанова Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 595/324/17). Спірна квартира придбана 28.08.2012 в шлюбі, отже, є спільною сумісною власністю сторін, не зважаючи на те, що її титульним власником є [PERSON] . Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] як у відзиві на позовну заяву так і в судовому засідання зазначив, що не погоджується з позовними вимога позивачки та вважає її частку на квартиру у спільному майні такою, що становить 0,35%, посилаючись на те, що нерухомість була придбана за 322000 грн., в більшості за особисті кошти відповідача, що достовірно відомо [PERSON] , а саме: 40000,00 грн - особисті заощадження відповідача, які він мав до одруження (30.07.2011); 51200,00 грн - вартість продажу транспортного засобу DAEWOO LANOS TF69Y, 2006 р.в., яким відповідач володів до одруження та відчужив 09.08.2012 (за 19 днів до придбання нерухомості). В свою чергу представником відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвокатом Кобрисем О.М. надано відповідь на адвокатський запит Головного сервісного центру МВС за № 31/3346А3-34158-2024 від 19.11.2024, у відповідності до якого 09.08.2012 у ТСЦ 6342 знято ТЗ з обліку для реалізації 09.08.2012 у ТСЦ 6342 ТЗ перереєстровано на підставі довідки-рахунка серії ДПІ № 422382 від 09.08.2012 на нового власника. Проте, в зазначеному документі відсутня вартість продажу транспортного засобу DAEWOO LANOS TF69Y, 2006 р.в. Крім того, матеріалами справи не підтверджено особистих заощаджень відповідач за первісним позовом [PERSON] про особисті заощадження власних коштів в розмірі 40000, 00 грн. Згідно з ч.1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України). Отже, вартість майна, що підлягає поділу, потрібно визначати виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У разі коли жоден з подружжя вказаних вимог не заявив, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності постанова Верховного Суду України від 30.03.201, 07.06.2017 № 6-2670цс16 від 07.06.2017). У даній справі жодна із сторін не заявляє вимог щодо присудження судом сплати грошової компенсації замість відповідної частки у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру. Отже, слід визнати ідеальні частки подружжя в спірному майні (по 1/2) і залишення майна в спільній частковій власності сторін. За таких обставин позовні вимог [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Щодо вимог позивачки за первісним позовом [PERSON] стосовно автомобіля марки SUBARU, моделі FORESTER, VIN№ шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2021 року випуску, сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] та є спільною сумісною власністю подружжя суд зазначає таке. Як передбачено\~ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно\~ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у справі власності є спільною частковою власністю. Як передбачено ч.1, 3\~ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Як визначено\~статтею 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183\~цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України\~неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно із ч. 2 ст. 372\~ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно положень п. 25 постанови пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5\~ст. 71 СК\~(\~2947-14\~) щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Пленум Верховного Суду України в\~постанові від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~відзначив, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, для визначення якої при необхідності призначається експертиза. В ході розгляду справи відповідач за первісним позовом [PERSON] не надав згоду на отримання грошової компенсації вартості 1/2 частки автомобіля. Разом з тим відповідно Звіту про оцінку колісного спірного автомобіля наданого позивачкою за первісним позовом [PERSON] ринкова вартість об`єкта оцінки становить 920 000,00 грн. без ПДВ, а відповідач за первісним позовом [PERSON] не погодившись із визначеною ринковою вартістю спірного автомобіля марки SUBARU, моделі FORESTER, VIN № шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2021 року випуску, сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] , надав суду звіт з незалежної оцінки майна транспортного засобу відповідно до якого оцінка вартості автомобіля з урахуванням ПДВ округлено становить 710000 грн. При цьому сторони не заявляли додаткових клопотань про призначення незалежної експертизи, хоча висловлювали незгоду з висновками експертиз, наданих кожною з них. Водночас, позивачка не надала доказів неможливості спільного використання спірного транспортного засобу. З огляду на викладене, суд позбавлений можливості визначити розмір компенсації за спірний автомобіль без залучення незалежного експерта. За таких обставин вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, оскільки аналізуючи наведені норми закону, факти та докази, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль марки SUBARU, моделі FORESTER, VIN № шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2021 року випуску, сірого кольору, ДНЗ [NUMBER] , який зареєстрований за [PERSON] є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та перебуває у спільному користуванні сторін, і підлягає поділу у рівних частках, а саме по частці автомобіля. Щодо вимог позивачки за первісним позовом [PERSON] про визнання спільною сумісною власністю подружжя заробітної плати отриманої відповідачем [PERSON] за період з 03.04.2023 до 03.04.2024 у сумі 94200,00 Євро та стягнення 1/2 грошової суми від отриманої ним заробітної плати за Трудовим договором від 21.03.2023 за період з 03.04.2023 до 03.04.2024, у розмірі 47100,00 Євро суд зазначає таке. Відповідач [PERSON] з приводу місця роботи та отримання ним розміру заробітної плати в суді нічого не зазначив. За положеннями ст.ст. 12, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною позивача не доведені обставини стосовно отримання розміру заробітної плати відповідачем, доказів цих фактів матеріали справи не містять, незважаючи на те, що судом було задоволено клопотання позивачки про витребування у значених останньою банківських установ стан рахунків відповідача, а також, що отримані відповідачем у спірний період грошові кошти (заробітна плата) використано не в інтересах сім`ї. В свою чергу відповідачем [PERSON] надано суду докази документи щодо здійснення витрат з оплати орендованої квартири, витрат на дитину, а тому підстав для задоволення позову в цій частині суд не знаходить. Стосовно вимог [PERSON] до [PERSON] за зустрічним позовом про визнання спільною сумісною власністю подружжя автомобіля марки FORD модель FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код [NUMBER] та стягнення з [PERSON] грошової компенсації за його 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя у сумі 151000 грн. 00 коп. суд зазначає наступне. Під час розгляду справи судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] було видано довіреність 10.08.2022 на ім`я [PERSON] та [PERSON] , яка є матір`ю відповідача за первісним позовом, в тому числі пов`язану на експлуатацію, розпорядження, користуванням автомобілем FORD модель FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код [NUMBER] та на підставі договору купівлі-продажу № 0542/2022/3387052 від 09.09.2022 в територіальному сервісному центрі № 0542 було здійснено перереєстрацію транспортного засобу FORD FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код [NUMBER] з [PERSON] на нового власника, а саме [PERSON] . В судовому засідання [PERSON] зазначив, що про довіреність йому нічого відомо не було та про особу, яка на теперішній час користується зазначеним автомобілем. Разом з тим, [PERSON] в суді підтвердив факт отримання від свого батька в період часу з 08.09.2022 по 21.09.2022 грошових коштів у сумі 150\~000, 00 грн., вказавши що не має згадки, де батько взяв ці гроші і не знає чому саме в цей час він їх йому переказав. Таким чином в ході розгляду справи, судом встановлено, що до подання первісного позову до суду власник автомобіля FORD модель FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код [NUMBER] є інша особа, а не сторони по справі. В ході розгляду справи стосовно предмету спору автомобіля FORD модель FOCUS, 2016 року випуску, VIN-код [NUMBER] додаткових позовних вимог сторони не заявляли. Аналізуючи вищенаведене суд вважає, що зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Щодо витрат на правову допомогу, то адвокатом позивача та адвокатом відповідача під час розгляду справи заявлено клопотання з посиланням на норму ст. 141 ч. 8 ЦПК України щодо можливості подачі доказів про судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У зв`язку з чим питання щодо відшкодування зазначених витрат на даний час судом не вирішується. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача за первісним позовом слід стягнути на користь позивача за первісним позовом понесені нею судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 4037, 33 грн. (12112 грн./6*2) та судовий збір за подання заяви про забезпечення позовом у розмірі 484, 48 грн., а всього стягнути 4521, 81 грн. У зв`язку із відмовою у задоволенні зустрічної позовної заяви судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача за зустрічним позовом [PERSON] .

Outcome: partial