Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Короткий виклад оставин справи [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Чопської міської ради Закарпатської області, в якому просить визнати за ним право користування житловим приміщенням кімнатою за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що постійно проживав з народження і на даний час фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Зазначеною кімнатою в гуртожитку його мати, [PERSON] , 1984 р.н., та її батько, [PERSON] , 1958 р.н., користувались на підставі Ордера №71 на житлову площу в гуртожитку, виданого 14.11.2002 року. Його сім?я проживала у вказаному гуртожитку з 1993 року. Його дід, [PERSON] , помер [INFO] . Цього ж року, [INFO] померла його мати, [PERSON] . На момент смерті матері він був неповнолітнім і не знав про юридичну важливість реєстрації місця проживання, також йому не відомі підстави чому мати зареєструвала його місце проживання не у гуртожитку. Адреса реєстрації його місця проживання відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади: [ADDRESS] . Цей будинок належить рідній сестрі його матері, і тому, коли на початку 2025 року вона попросила його виписатись, він не зміг зареєструватись за адресою фактичного проживання в гуртожитку. У ЦНАП м.Чоп йому відмовили у зв?язку\~з відсутністю правових підстав провести реєстрацію місця проживання, оскільки у нього відсутній ордер на вселення в спірне приміщення та договір найму житла, а також Виконавчим комітетом Чопської міської ради 17.04.2025 йому відмовлено у зміні договору найму житлового приміщення. Вказує, що факт його постійного проживання за адресою: [ADDRESS] можуть підтвердити сусіди, що також проживають у гуртожитку (пояснення додаються). Процесуальні дії по справі, заяви сторін Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.05.2025 року дану позовну заяву прийнято до розгляду відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі, призначено підготовче судове засідання, про що повідомлено учасників справи. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.07.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у\~судове засідання\~24.07.2025\~не з?явився,\~про час\~та місце\~розгляду справи\~повідомлялися належним\~чином.\~При цьому,\~11.07.2025\~та 22.07.2025 до суду від позивача [PERSON] поступили клопотання, в якому просить розглядати справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами. Також просить позов задовольнити та визнати за ним право користування житловим приміщенням кімнатою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач Виконавчий комітет Чопської міської ради не забезпечив участь в судове засідання свого повноважного представника, хоча належним чином повідомлялися про дату, час і місце судового засідання, при цьому 11.06.2025 до суду подали відзив на позовну заяву в якому просять здійснити розгляд справи №308/7225/25 без участі представника відповідача. За наведеного, враховуючи подані клопотання, вимоги ч.3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників та на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Судом встановлено, що Ужгородською дистанцією цивільних споруд Львівської залізниці видано ордер № 71 від 14.11.2002 року на житлову площу в гуртожитку [ADDRESS] . Такий видано гр. [PERSON] , яка навчається в СПТУ-2 м. Ужгорода на право займати з сім`єю з 2 чол. житлову площу в гуртожитку [ADDRESS] , розмір 12 кв.м. Ордер виданий на підставі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету. Склад сім`ї: [PERSON] батько 1958 р.н. Згідно копії свідоцтва про одруження від 16.06.2004 р. [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] одружились 25.10.2003, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №03. Прізвища після одруження: чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». З копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 15.07.2002 (видане повторно) слідує, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Чоп, її батьками записані батько - [PERSON] , мати [PERSON] . Копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 09.07.2004 підтверджується, що [INFO] народився [PERSON] , місце народження: с. Червоне Ужгородський район Закарпатська область, його батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади Чопської територіальної громади номер витягу 2025/004076778 від 27.03.2025 [PERSON] , [INFO] з 05.11.2018 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Копією свідоцтва про смерть (повторно) Серія [NUMBER] від 02.04.2025 підтверджується що [PERSON] , [INFO] помер [INFO] в м. Чоп Закарпатської області. Крім того, з копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 01.09.2021 вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] в м. Чоп Закарпатської області. Згідно копії довідки Відділу державної реєстрації нерухомості, бізнесу та реєстрації місця проживання Управління Центр надання адміністративних послуг Чопської міської ради №344, така видана про те, що на день смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] постійно проживала та була зареєстрована в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Інших зареєстрованих осіб станом на 31.08.2021 р. не було. 27.03.2025 [PERSON] звернувся до міського голови із заявою, в якій просив надати рішення про зміну договору найму житлового приміщення за адресою [ADDRESS] , у зв`язку зі смертю основного квартиронаймача, його матері [PERSON] . Копією витягу з рішення Виконавчого комітету Ужгородського району Закарпатської області Чопської міської ради №332 від 17.04.2025 вирішено відмовити гр. [PERSON] у зміні договору найму житлового приміщення у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю підтвердження місця реєстрації заявника за вищевказаною адресою. Рекомендовано гр. [PERSON] здійснити реєстрацію за адресою: [ADDRESS] , та підтвердити право користування даним житловим приміщенням в судовому порядку. До матеріалів позивачем додано заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 12.05.2025, в яких зазначено, що [PERSON] , 2004 р.н. проживав у кімнаті [ADDRESS] , з матір`ю [PERSON] з народження. Також, після смерті матері [PERSON] продовжив проживати і на даний час проживає за вищезазначеною адресою. Також до матеріалів додано копію технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна кімната [ADDRESS] виготовлений 24 грудня 2016 року ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] з технічною характеристикою кімнати. Щодо копії ордера №164 від «17 мая 1993 г.» то слід зазначити, що такий не досліджується судом, оскільки не на мові на якій провадиться судочинство. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Позиція суду та оцінка доводів За змістом ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 15 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав і інтересів визначені у\~статті 16 ЦК України, і такий перелік не є вичерпним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також перераховані конкретні способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно зі статтею 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно з частиною першою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно зі статтею 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, установлених законом. Відповідно до статті 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер (стаття 61 ЖК України). Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені у частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Згідно зі статтею 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно ст. 103 ЖК України договір найму жилого приміщення може бути змінено відповідно до вимог законодавства України. Відповідно до частини першої, другої\~статті 106 ЖК України\~повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. За змістом вказаної норми закону, будь-який член сім`ї наймача, який разом з ним проживає, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні. А судовому розгляду, зокрема, підлягають спори у випадку, якщо наймодавець або орган, який вирішує питання щодо внесення змін в договір найму, не визнає в якості члена сім`ї наймача особу, яка поставила питання про визнання її наймачем за договором, а також у випадку відмови інших членів сім`ї у згоді на зміну договору. Згідно роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в цьому житловому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім`ї наймача приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 червня 2020 року у справі № 755/16392/17 (провадження № 61-310св19), від 15 квітня 2020 року у справі № 466/5057/17 (провадження № 61-42617св18), від 26 грудня 2024 року у справі № 489/1183/21 (провадження № 61-7939св24). Судом з матеріалів справи встановлено що позивач [PERSON] , [INFO] з 05.11.2018 зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади Чопської територіальної громади номер витягу 2025/004076778 від 27.03.2025. Посилаючись на положення ЖК України, позивач вважає, що після смерті його матері, [PERSON] , яка користувалася спірним житловим приміщенням на підставі ордеру, він як член сім`ї наймача, має право на користування спірною кімнатою [ADDRESS] , в якій проживає з народження та до цього часу. Між тим, матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів вселення та постійного проживання позивача разом з матір`ю до її смерті, у спірному житловому приміщенні. Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що позивач після смерті матері продовжує проживати у спірному житловому приміщенні, несе відповідні витрати на оплату користування вказаним житлом та комунальних послуг. Так, у позовній заяві позивач вказує, що факт його постійного проживання в спірному житловому приміщенні можуть підтвердити свідки, однак жодних клопотань про виклик та допит свідків позивачем до суду не було подано. Суд також зауважує, що рішенням Виконавчого комітету Чопської міської ради було відмовлено позивачу в зміні договору найму спірного житлового приміщення, у зв`язку з відсутністю підтвердження місця його реєстрації за вказаною адресою. Також було рекомендовано позивачу підтвердити право користування даним житловим приміщенням в судовому порядку. За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її правильного вирішення, а також врахувавши докази, які містяться у матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач не надав допустимих та достатніх доказів на підтвердження постійного проживання у спірному житловому приміщенні. Всупереч наведених норм, позивачем не подано до суду належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження низки обставин, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог. Так, позивачем не надано доказів постійного проживання разом з матір`ю, до дня її смерті, у спірному житловому приміщенні зареєстрований не був, на час смерті матері позивач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , тобто останній забезпечений житлом, зберігає постійне місце проживання у вказаному будинку. Крім того, слід зазначити, що за змістом\~ст.65 ЖК України\~за особою, яка проживає у наймача житлового приміщення як член його сім`ї, не може бути визнано право користування цим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у іншому житловому приміщенні. З\~огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з їх недоведеністю належними, допустимими та достатніми доказами. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України, та у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати суд покладає не позивача.

Outcome: dismissed