Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі - ТОВ «Коллект Центр») звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути зі [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) заборгованість за договорами: № 2630303874-104048 від 03 серпня 2021 року, № 4878341 від 08 серпня 2021 року, № 101572041 від 15 липня 2021 року, № 3965274259 від 02 березня 2021 року, № 002/6260818-СК від 15 квітня 2021 року у розмірі 146648,21 грн, 3028,00 грн витрат зі сплати судового збору, а також 25000,00 грн витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову ТОВ «Коллект Центр» вказувало, що 03 серпня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] уклали договір позики № 2630303874-104048, за умовами якого останньому були перераховані кредитні кошти у сумі 2500,00 грн. 08 серпня 2021 року та 15 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] були укладені договори про споживчий кредит № 4878341 та № 101572041, за умовами яких останній отримав 4700,00 грн та 6000,00 грн відповідно. 02 березня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 3965274259, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 12383,82 грн. 14 квітня 2019 року АТ «Таскомбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № № 002/6260818-СК. 21 грудня 2021 року було укладено договір № 21-12/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2630303874-104048. 10 березня 2023 року було укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 2630303874-104048. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 2630303874-104048. 29 листопада 2021 року було укладено договір № 29-11-102, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 4878341. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4878341. 30 листопада 2021 року було укладено договір № 30-11-65, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 101572041. 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь, ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 101572041. Між ТОВ « ФК « ЦФР » та АТ «Таскомбанк» укладено Договір Факторингу № 171221 від 17 грудня 2021 року, відповідно до умов якого, АТ «Таксомбанк» набуло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 3965274259. 21 грудня 2023 року було укладено договір № НІ/11/13-Ф, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3965274259. 21 грудня 2023 року було укладено договір № HI/11/13-Ф, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором №002/6260818-СК. Загальна сума заборгованості за договором № 2630303874-104048 від 03 серпня 2021 року становить 19507,50 грн, з яких: 2500,00 грн - заборгованість за тілом кредитом, 17007,50 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Загальна сума заборгованості за договором № 4878341 від 08 серпня 2021 року становить 40814,80 грн, з яких: 4700,00 грн - заборгованість за тілом кредитом, 35785,80 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 329,00 грн - заборгованість за комісіями. Загальна сума заборгованості за договором № 101572041 від 15 липня 2021 року становить 42682,24 грн, з яких: 4874,00 грн - заборгованість за тілом кредитом, 37208,24 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 600,00 грн - заборгованість за комісіями. Загальна сума заборгованості за договором № 3965274259 від 02 березня 2021 року становить 19128,39 грн, з яких: 10684,33 грн - заборгованість за тілом кредитом, 1610,71 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 6833,35 грн - заборгованість за комісіями. Загальна сума заборгованості за договором № 002/6260818-СК від 15 квітня 2021 року становить 24515,28 грн, з яких: 14600,00 грн - заборгованість за тілом кредитом, 9915,28 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Загальний розмір заборгованість за вищевказаними договорами становить 146648,21 грн, з яких: 37358,33 грн - заборгованість за тілом кредитом, 101527,53 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 7762,35 грн - заборгованість за комісіями. Ухвалою від 28 серпня 2024 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 10 жовтня 2024 року представник відповідача надіслав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не може підтверджувати наявність кредитної заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку; за наявними в матеріалах позову документами не можливо встановити та перевірити зазначену позивачем суму заборгованості, як і неможливо перевірити сам факт надання кредитних коштів позичальнику у відповідному розмірі. Окрім того, відповідач не погоджується із нарахованою сумою відсотків, які, за його доводами, не відповідають умовам договорів та нараховані поза межами строку кредитування. На думку відповідача позивач наводить суму відсотків, яка не відповідає умовам кредитних договорів та не підтверджена математичними розрахунками, з розміру заборгованості за процентами неможливо встановити за який період її обраховано, відтак вона не підтверджена належним чином. Також відповідач вказує на безпідставність та незаконність нарахування комісії за кредитними договорами. Окрім того, відповідач вважає суму заявлених позивачем витрат на правничу допомогу неспівмірною зі складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг. У відповіді на відзив позивач зазначив, що у розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов та за який період вона нарахована. Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій зазначив, що позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком у розумінні Закону України «Про банки та банківську діяльність». Окрім того, кредитор є небанківською фінансовою установою, яка позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Щодо незаконності нарахування комісії вказав, що комісія за надання кредиту була відображена в тексті кредитного договору, який був підписаний відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії за надання кредиту до загальних витрат за кредитним договором. Право вимоги від первісного кредитора переходить до нового кредитора з моменту підписання акта приймання-передачі реєстру боржників, а оплата відступленого права вимоги відбувається з відтермінуванням на 1065 календарних днів. Щодо не співмірності витрат на правничу допомогу зазначає, що заперечення відповідача не підтверджуються доказами, а його фінансовий стан не може бути підставою для зменшення витрат на правничу допомогу або звільнення її від сплати таких витрат. Представник відповідача надав заперечення (на відповідь на відзив), в яких зауважив, що: після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється; права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання; вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження №14-10цс18; за умовами кредитних договорів відповідачу надавався кредит на загальний строк кредитування в межах 30 днів за кожним таким договором, у той же час, як вбачається з розрахунків заборгованості, складено його за період поза межами обумовленого сторонами строку кредитування, тобто, позивач наводить суму відсотків, яка не відповідає умовам кредитних договорів та наведеній правовій позиції Верховного Суду, не підтверджена математичними розрахунками, з її розміру неможливо встановити за який період її обраховано, відтак, вона не підтверджена належним чином; якщо позивач вважає, що нарахування відсотків за кредитними договорами поза межами строків кредитування відповідає способу захисту його прав відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, то відповідач зауважує, що згідно з пунктом 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Представник позивача надав додаткові пояснення, у яких зазначив, що: розрахунок заборгованості є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний опис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів боржником, кількість днів, за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом; у розрахунку заборгованості (розрахунку і первісного кредитора, і фактора) чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована, а також часткові сплати заборгованості, які були здійснені відповідачем; нарахування процентів за користування кредитами здійснювалося відповідно до умов укладених договорів в межах строку дії кредитного договору; відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Ухвалою від 31 січня 2025 року суд задовольнив клопотання позивача та зобов`язав Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» надати суду інформацію, чи видавалась [PERSON] кредитна картка № [NUMBER] ; докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 2 500,00 грн, які 03 серпня 2021 року були на неї перераховані, 4 700,00 грн, які 08 серпня 2021 року були на неї перераховані та 6 000,00 грн, які 15 липня 2021 року були на неї перераховані, а саме витребувано виписки щодо [PERSON] за номером картки № [NUMBER] за період із 15 липня 2021 року по 18 серпня 2021 року; ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки [NUMBER] , у тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період із 15 липня 2021 року по 18 серпня 2021 року; інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 21 лютого 2025 року на адресу суду надійшли витребувані документи. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, додатково пояснив умови кожного договору, стягнення заборгованості за невиконання умов яких, є предметом розгляду цієї справи. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, зокрема, послався на недоведеність факту отримання коштів за кредитними договорами, а також зауважив, що: до позовної заяви не додані первинні документи щодо цих договорів; розрахунок не є первинним документом; відсотки за договорами нараховані поза межами строків дії таких договорів; суми комісій нараховані безпідставно; вимога щодо стягнення витрат на правову допомогу є необґрунтованою. Суд, заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи про центи за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування»). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (частина перша статті 1056-1 ЦК України). За правилами частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року № 675-VIII «Про електронну комерцію» (далі - Закон № 675-VIII) електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. За правилом частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. За правилами частини дванадцятої статті 11 цього Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону № 675-VIII, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями статті 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі з використанням КЕП, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Суд установив, що: 1) 03 серпня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] було укладено договір позики «Проста позика» № 2630303874-104048, за умовами якого відповідачу було надано позику у сумі 2500,00 грн (пункт 2.2 договору) строком на 20 днів зі строком повернення до 23 серпня 2021 року (пункт 2.3 договору). ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» свої зобов`язання перед відповідачем за договором позики виконало та надало йому кредит в сумі 2522,00 гривень шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» про зарахування 2500,00 грн на платіжну картку [NUMBER] з призначенням платежу № 2630303874-104048. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язання утворилась заборгованість за договором № 2630303874-104048 від 03 серпня 2021 року у сумі 19507,50 грн, з яких: 2500,00 грн - заборгованість за тілом кредитом, 17007,50 грн - заборгованість за нарахованими процентами. 21 грудня 2021 року укладено договір № 21-12/21, відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 2630303874-104048. 10 березня 2023 року укладено договір № 10-03/2023/01, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 2630303874-104048. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 2630303874-104048. 2-3) 08 серпня 2021 року та 15 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договори про споживчий кредит № 4878341 та № 101572041 в електронній формі з використанням одноразових ідентифікаторів V90898 та W93001, за умовами яких останній отримав 4700,00 грн та 6000,00 грн відповідно з метою задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Строк кредитування за договором про споживчий кредит № 4878341 від 08 серпня 2021 року - 30 днів із 08 серпня 2021 року, терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 07 вересня 2021 року; комісія за надання кредиту становить 329,00 грн, яка нараховується за ставкою 7 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом становлять 1240,80 гн, які нараховуються за ставкою 0,88 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Строк кредитування за договором про споживчий кредит № 101572041 від 15 липня 2021 року - 30 днів із 15 липня 2021 року, терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 14 серпня 2021 року; комісія за надання кредиту становить 600,00 грн, яка нараховується за ставкою 10 відсотків від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом становлять 1800,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,0 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Так, на підтвердження факту укладення зазначених договорів позивач надав суду, зокрема: договір про споживчий кредит № 101572041 від 15 липня 2021, підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором W93001; договір про споживчий кредит № 4878341 від 08 серпня 2021 року, підписаний [PERSON] одноразовий ідентифікатором V90898, паспорти споживчих кредитів, анкети-заяви, довідки про ідентифікацію особи; платіжні доручення № 53223971 (про перерахування 4700,00 грн), № 29929930 (про перерахування 6000,00 грн). Отже, факт підписання кредитного договору сторонами за допомогою електронних підписів підтверджується позначками у верхніх кутках на першому аркуші договору про споживчий кредит. Про допустимість такої форми укладення правочинів також зазначено у численних правових позиціях Верховного Суду, зокрема, у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 234/7163/20, у постанові від 12 червня 2023 року у справі № 263/3470/20. 29 листопада 2021 року укладено договір № 29-11-102, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4878341. 10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4878341. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 4878341. 30 листопада 2021 року укладено договір № 30-11-65 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 101572041. 10 січня 2023 року укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь, ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників , в тому числі за договором № 101572041. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 101572041. 4) 02 березня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладений кредитний договір № 3965274259, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 12383,82 грн. Також [PERSON] підписано паспорт кредиту від ТОВ «Фінансова компанія Центр фінансових рішень» № 3965274259 та лист перевірки кредитної справи. Цей договір, паспорт кредиту та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФП» у редакції від 04 травня 2020 року складають єдиний кредитний договір. Позичальник, підписавши цей договір, підтвердив, що свій примірник цього договору він отримав. Відповідно до кредитного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у сумі 12383,82 грн строком на 36 місяців (пункт 1.2 кредитного договору) на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язався своєчасно погашати кредит, сплачувати проценту ставку за користування кредитом відповідно до паспорту кредиту № 5274259, який є невід`ємною частиною зазначеного договору. На обґрунтування наведеного позивач надав виписку по особовому рахунку відповідача, надану АТ «Таскомбанк»; рух коштів також підтверджено наданою на вимогу суду банківською інформацією АТ «Укрсиббанк». У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань, передбачених договором, відповідач, як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 02 березня 2021 року має перед ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заборгованість у сумі 19128,39 грн, яка складається з простроченої заборгованості за тілом кредиту у сумі 10684,33 грн, простроченої заборгованості за процентами у сумі 1610,71 грн та заборгованості по комісії у сумі 6833,35 грн. На обґрунтування наведеного позивач надав виписку по особовому рахунку відповідача, надану АТ «Таскомбанк»; рух коштів також підтверджено наданою на вимогу суду банківською інформацією АТ «Укрсиббанк». Між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу № 171221 від 17 грудня 2021 року, відповідно до умов якого, АТ «Таксомбанк» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3965274259. 21 грудня 2023 року укладено договір № НІ/11/13-Ф, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 3965274259. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3965274259. 5) 15 квітня 2019 року [PERSON] підписав Заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/6260818-СК, якою дозволив відкриття поточного рахунку у гривні № [NUMBER] та зазначив суму бажаного кредитного ліміту 1000,00 грн. Як убачається з паспорту споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка» сума/ліміт кредиту від 0 до 100000,00 грн (у залежності від суми, яка погоджена у заявці на кредит), строк кредитування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією, мета отримання кредиту - споживчі цілі, реальна річна процентна ставка 44,70%. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 002/6260818-СК від 15 квітня 2019 року загальна заборгованість [PERSON] становить 24515,28 грн, з яких: 14600,00 грн - заборгованість за тілом кредитом, 9915,28 грн - заборгованість за нарахованими процентами. На обґрунтування наведеного позивач надав виписку по особовому рахунку відповідача, надану АТ «Таскомбанк»; рух коштів також підтверджено наданою на вимогу суду банківською інформацією АТ «Укрсиббанк». 21 грудня 2023 року укладено договір № HI/11/13-Ф, відповідно до якого АТ «Таскомбанк» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 002/6260818-СК. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимог до відповідача за договором №002/6260818-СК. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Щодо доводів відповідача про неможливість нарахування відсотків за кредитними договорами поза межами строку кредитування суд зазначає наступне. ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» нарахувало відсотки за користуванням кредиту в межах строку дії договору за період із 03 серпня 2021 року по 23 серпня 2021 року. Загальна заборгованість на дату відступлення права вимоги становила 3420,00 грн, з яких 2500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 920,00 грн - заборгованість за процентами. За період із 12 вересня 2021 року по 20 грудня 2021 року відповідачу донарахувано 9750,00 грн заборгованості та 6337,50 грн за період із 21 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року за відсотковою ставкою 3,9% денних. Натомість із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 2630303874-104048, здійсненого ТОВ «Вердікт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» не можливо встановити природу нарахованих відсотків у сумі 16087,50 грн, у зв`язку з чим суд вважає недоведеними вимоги позивача у частині стягнення такої суми з відповідача. При цьому суд ураховує, що умовами договору не передбачено автоматичної пролонгації строку кредитування, а отже, не передбачено і нарахування процентів за користування кредитом поза межами цього строку. Умови укладених кредитних договорів № 4878341 від 08 серпня 2021 року та № 101572041 від 15 липня 2021 з ТОВ «Мілоан» передбачають можливість їх пролонгації в разі продовження користування позичальником кредитними коштами; згідно зі стандартними умовами загальний строк пролонгації не може перевищувати 60 днів (пункт 2.3.1.2 договору). При цьому у випадку пролонгації на стандартних (базових), а не пільгових умовах (як передбачено пунктом 2.3.1.1), вчинення будь-яких додаткових дій (у тому числі сплату комісії) з боку позичальника, окрім як продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування, не передбачено. Так, у випадку пролонгації договору на стандартних (базових) умовах передбачено нарахування процентів за користування кредитом за стандартною базовою ставкою, яка згідно з пунктом 1.6 договору становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 4878341 ТОВ «Мілоан» убачається, що у період із 08 серпня по 07 вересня 2021 року (30 днів) відповідачу нараховувалися відсотки відповідно до пункту 1.5.2 цього договору, а з 08 вересня по 06 листопада 2021 року (60 днів) відповідно до пунктів 1.6, 2.3.1.2 цього договору на умовах пролонгації. За кредитним договором № 101572041 - із 15 липня по 14 серпня 2021 року нараховувалися відсотки відповідно до пункту 1.5.2 цього договору, з 15 серпня по 21 серпня 2021 року згідно з пунктом 1.5.2, 2.3.1.1. договору, з 22 серпня по 11 листопада 2021 року відповідно до пунктів 1.6, 2.3.1.2 цього договору на умовах пролонгації. Наведене відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Разом із тим, суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості у сумі 20445,00 грн, нарахованої ТОВ «Коллект Центр за кредитним договором № 4878341 за період із 29 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року, та 20958,20 грн за період із 30 листопада 2021 року по 23 лютого 2022 року за кредитним договором № 101572041, нарахованої поза межами дії зазначених договорів. За договорами № 3965274259 від 02 березня 2021 року та № 002/6260818-СК від 15 квітня 2019 року відсотки за користуванням кредитом нараховані в межах строків дії цих договорів. Водночас за кредитним договором № 3965274259 від 02 березня 2021 року безпідставно нараховано та стягнуто комісію. Так, за розрахунком заборгованості за кредитним договором № 3965274259 від 02 березня 2021 року за період з 17 грудня 2021 року по 28 березня 2023 року первісний кредитор нарахував комісію у сумі 6833,35 грн. При цьому, умовами кредитного договору нарахування комісії, яку ТОВ «Коллект Центр» просить стягнути з відповідача, не передбачено. Оскільки аналіз змісту цього договору свідчить, що в ньому не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надається відповідачу, та за які банком встановлена комісія, відсутні докази наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, а тому положення договору про споживчий кредит щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту, є нікчемними відповідно до частини першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України 15 листопада 2016 року № 1734-VIII «Про споживче кредитування». Згідно з частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Беручи до уваги досліджені докази, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення позову, а саме вважає доведеними вимоги позивача про стягнення з відповідача: 3420,00 грн заборгованості за договором № 2630303874-104048 від 03 серпня 2021 року, з яких: 2500,00 грн - за основним зобов`язанням, 920,00 грн - нарахованими процентами за користування кредитом; 20369,80 грн за договором № 4878341 від 08 серпня 2021 року, з яких: 4700,00 грн - заборгованість по основній сумі кредиту, 15340,80 грн - заборгованість за відсотками, 329,00 грн - заборгованість з комісії; 21724,04 грн за договором № 101572041 від 15 липня 2021 року, з яких: 4874,00 грн - заборгованість по основній сумі кредиту, 16250,04 грн - заборгованість за відсотками, 600,00 грн - заборгованість з комісії; 12295,04 грн за договором № 3965274259 від 02 березня 2021 року, з яких: 10684,33 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1610,71 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 24515,28 грн за договором № 002/6260818-СК від 15 квітня 2021 року, з яких: 14600,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9915,28 грн - заборгованість за нарахованими відсотками. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача становить 82324,16 грн. Щодо заявленої до стягнення позивачем суми витрат на правничу допомогу та доводів відповідача про її неспівмірність зі складністю справи, наданим обсягом послуг, затраченим часом на надання таких послуг, суд вважає за необхідним зазначити. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання правничої допомоги та понесених витрат на правничу допомогу позивачем додано до позову: договір про надання правничої допомоги від 07 червня 2024 року, укладений з АО «Лігал Ассістанс»; прайс-лист за видами послуг; платіжну інструкцію № 0446760000; заявку на надання юридичної допомоги щодо стягнення заборгованості зі [PERSON] ; витяг з акта про надання юридичної допомоги. З акта про надання юридичної допомоги убачається, що вартість складання позовної заяви за 5 годин складає 15000,00 грн, вартість усної консультації за дві години - 4000,00 грн. Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, зокрема, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з частиною шостою цієї статті обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому при визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок про те, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Ураховуючи наведене, виходячи з принципів співмірності та розумності судових витрат, суд звертає увагу на той факт, що поданий позов про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитними договорами не представляє значної складності, є типовим та має шаблонний характер. Про вказане, зокрема, свідчить зміст договору про надання правничої допомоги АО «Лігал Ассістанс». Так, згідно з умовами договору та доданих прайс-листа і платіжної інструкції убачається, що ТОВ «Коллект Центр» закупило у АО «Лігал Ассістанс» послуги з надання правничої допомоги на загальну суму 100000,00 грн. Ураховуючи характер діяльності ТОВ «Коллект Центр», яка стосується надання фінансових послуг та грошового посередництва, позовна заява до [PERSON] не є унікальною за своєю суттю. За таких обставин, суд доходить висновку про неспівмірність заявленої вартості витрат на правничу допомогу і вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь ТОВ «Коллект Центр», з 25000,00 грн до 4000,00 грн. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами.

Outcome: partial