Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» через свого представника Макарову Людмилу Володимирівну звернулося до Городнянського районного суду Чернігівської області позовом до [PERSON] , в якому представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором позики № 72113425 від 17 січня 2023 року у розмірі 15900,00 грн. Також [PERSON] просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 17 січня 2023 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] був укладений договір позики №\~72113425, який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання останнім одноразового ідентифікатора. За умовами договору [PERSON] отримав грошові кошти в сумі 8500,00 грн на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника та зобов`язався повернути їх і сплатити позикодавцю проценти за користування цими коштами. Відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання, а лише частково сплатив кошти, у зв`язку із чим виникла заборгованість. 14 червня 2021 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 14/06/21. Представник позивача вказує, що відповідно до витягу з Реєстру боржників № 8 від 26.07.2023 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 72113425 від 17.01.2023 в сумі 30600,00 грн, з якої: 8500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 22100,00 грн сума заборгованості за процентами за користування позикою. У зв`язку з тим, що відповідачем здійснено часткове погашення заборгованості у розмірі 14700,00 грн, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 15900,00 грн. Ухвалою судді Городнянського районного суду Чернігівської області Бойко А. О. від 04 червня 2025 року прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в особі уповноваженого представника в судове засідання не з`явився, у позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи без участі представника та про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а. с. 4 зв.) Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою: [ADDRESS] , відповідно до відомостей відділу ЦНАП Городнянської міської ради (а. с. 49). Згідно із відмітками поштового відділення поштове відправлення з судовою повісткою про виклик в судове засідання отримане адресатом (а. с. 54). Від відповідача відзиву на позов не надійшло, про поважні причини неявки суд не повідомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась за відсутності всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, що мають значення для вирішення спору, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд встановив таке. 17 січня 2023 року між TOB «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (первісним кредитором) та [PERSON] (відповідачем) було укладено договір позики №\~72113425 в електронній формі, який підписано електронним підписом позичальника, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Згідно із п.п. 2.1., 2.2., 2.3. п. 2 договору позики № 72113425 від 17.01.2023 відповідачу надано позику в сумі 8500,00 грн безготівковим шляхом (шляхом переказу на банківську карту споживача) строком на 14 календарних днів. Базова процентна ставка (фіксована) становить 2,5 % в день. Знижена процентна ставка становить 2,5 % в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою ( її частиною) 2,70 % день. Орієнтовна загальна вартість позики 11475,00 грн (а. с. 6). Дата надання позики 17.01.2023. Дата повернення позики (останній день) 31.01.2023. Відповідно до п.п. 5.1., 5.3. п.5 договору позики, позичальник підписанням цього договору позики підтвердив, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», нормативно-правовими актами Національного банку України, а також погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику ( на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на вказаному вище сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Відповідно до п. 20, 21 договору позики цей договір укладено у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором, згідно із Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» кредитний договір був укладений сторонами у письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію». Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.\~12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. За умовами договору відповідач отримав грошові кошти у сумі 8500,00 грн на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на його банківський картковий рахунок та зобов`язався повернути їх і сплатити товариству проценти за користування цими коштами. Проте, відповідач свої зобов`язання за договором не виконував належним чином, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, яка становить 30600,00 грн, з яких: 8500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 22100,00 грн сума заборгованості за відсотками. 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (позивач у справі, фактор за договором) укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних реєстрах боржників (а. с. 16-19). Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору. 28.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу №\~14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до умов якої сторони погодили внести зміни до п.1.3. договору факторингу щодо строків направлення боржникам повідомлень про відступлення прав вимоги, передачу їх персональних даних та інформації про Фактора (а. с. 20). 13.06.2022 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду № 7 до договору факторингу №\~14/06/21 від 14.06.2021, відповідно до умов якої сторони погодили пункт 9.1. договору факторингу викласти в новій редакції, якою передбачено, що строк дії цього договору 12 місяців з моменту набрання ним чинності, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Сторони також узгодили, що якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору факторингу за один місяць до строку закінчення дії договору, цей договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік (а.\~с\~21). 26.07.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду № 9 до договору факторингу №\~14/06/21 від 14.06.2021 щодо розміру загальної суми прав вимоги та ціни продажу згідно Реєстру боржників №8 від 26.07.2023 (а. с. 23). Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 8 від 26.07.2023 до договору факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за договором позики № 72113425 від 17.01.2023 в сумі 30600,00 грн, з якої: 8500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 22100,00\~грн сума заборгованості за процентами за користування позикою (а. с. 24-25). Суд, дослідивши умови та зміст договору позики № 72113425 від 17.01.2023 дійшов висновку, що за своєю правовою природою правовідносини, які виникли між відповідачем у цій справі та первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», є кредитними, а тому вони підпадають під правове регулювання норм §2 глави 71 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за наведеним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, які регулюють відносини за договором позики, якщо інше не встановлено §2 глави 71 Цивільного кодексу України, або не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається з матеріалів справи Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахували відповідачу грошові кошти за укладеним між ними договором позики № 72113425 від 17.01.2023 у сумі 8500,00 грн (а. с. 9). Отже, наведений вище первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання відповідно до умов зазначеного договору позики шляхом надання відповідачу грошових коштів у визначеному розмірі. В силу ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач всупереч умовам вказаного договору позики, взяті на себе зобов`язання виконував неналежним чином, допустивши порушення умов договору, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 30600,00 грн, з яких: 8500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 22100,00 грн сума заборгованості за відсотками. В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» позивачем у справі, укладений договір факторингу №14/06/2021 від 14.06.2021, на підставі якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 72113425 від 17.01.2023. У позовній заяві представник позивача вказує, що [PERSON] 15.06.2024 та 17.07.2024 в добровільному порядку були здійснені платежі на часткове погашення заборгованості на рахунок позивача в сумі 14700,00 грн, проте доказів на підтвердження вказаного матеріали справи не містять. Частиною 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статтями 513, 514 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17, від 18 жовтня 2018 року у справі №910/11965/16. Крім того, Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія, як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Суд звертає увагу, що договір позики № 72113425 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем [PERSON] укладений через значний проміжок часу (більше ніж через півтора роки) після укладення 14 червня 2021 року договору факторингу між Товариством з обмеженою відповідальністю «1\~Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Отже, право майбутньої вимоги на момент укладення договору факторингу мало бути визначеним, тоді як жодної визначеної вимоги у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» щодо [PERSON] на момент укладення договору факторингу від 14 червня 2021 року не було, та сторони не могли передбачити, що 17.01.2023 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» буде укладений договір з відповідачем. Таким чином, позивач не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів переходу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржника [PERSON] за договором позики № 72113425 від 17.01.2023. Враховуючи, що позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за договором позики № 72113425 від 17.01.2023 від первісного кредитора до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд прийшов до висновку, що вказаним договором не порушуються права і законні інтереси ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», та вважає, що останнє не має права вимагати від відповідача оплати заборгованості за вказаним вище договором позики, а тому заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, а тому й відсутні підстави для стягнення на користь позивача в порядку ст. 141 ЦПК України сплачених судових витрат. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Outcome: dismissed