Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

До Придніпровського районного суду міста Черкаси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23 грудня 2023 року у м. Черкаси, на перехресті бульвару Шевченка вулиці О. Дашковича, за участі транспортного засобу RENAULT MEGANE, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та транспортного засобу VOLKSWAGEN BEETLE, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали технічних ушкоджень. У відповідності до Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 січня 2024 року (справа № 712/14257/23, провадження № 3/712/315/23) (копія додається) винною у скоєному ДТП визнано [PERSON] . З метою розрахунку понесеного матеріального збитку, представником Позивача було звернуто до судового експерта Березовського Андрія Андрійовича, яким було складено Висновок експерта № 07 від 15 січня 2024 року (копія додається). Відповідно до результатів проведеної судової авто товарознавчої експертизи вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу RENAULT MEGANE, д.н.з. [NUMBER] , із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 82\~708 грн. 82 коп. (вісімдесят дві тисячі сімсот вісім гривень 82 копійки). В той же час, вартість відновлюваного ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу замінних складових частин пошкодженого транспортного засобу RENAULT MEGANE, д.н.з. [NUMBER] , складає 163\~777 грн. 45 коп. (сто шістдесят три тисячі сімсот сімдесят сім гривень 45 копійок). В даному випадку, різниця між фактичним розміром шкоди (вартість відновлюваного ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу складових частин пошкодженого транспортного засобу) та належним страховим відшкодуванням, складає: 163\~777 грн. 45 коп. 82\~708 грн. 82 коп. = 81\~069 грн. 45 коп. (вісімдесят одна тисяча шістдесят дев`ять гривень 45 копійок), та підлягає сплаті за рахунок винуватця дорожньо-транспортної пригоди, ким являється [PERSON] . Зазначає, що датою виникнення заборгованості є 10 лютого 2024 року (наступний день після винесення Постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 січня 2024 року (справа № 712/14257/23, провадження № 3/712/315/23)) та становить 361 з дня підписання позовної заяви 05.02.2025 Період розрахунку з 10 лютого 2024 року 05 лютого 2025 року. Сума боргу 81069 грн, 3% річних 2405 грн. Розрахунок пені у сумі 1132,75 (період з 10.02.2024 по 14.03.2024 за ставкою НБУ 7,5, кількість днів 34) Розрахунок інфляційного збільшення боргу з лютого 2024 по грудень 2025 становить 9350.55 Просить стягнути з стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] штрафні санкції, зокрема 3 % річних, пеню та інфляційне збільшення боргу, в розмірі 22\~611 грн. 06 коп. та документально підтверджені судові витрати судовий збір в сумі 1 211 грн. 20 коп.. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.03.2025 справу передано до Придніпровського районного суду міста Черкаси за територіальною підсудністю. Ухвалою суду від 26.03.2025 призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено розгляд справи по суті. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача адвокат Павленко М.В. 09.04.2025 подав до суду відзив на позовну заяву через Електронний суд. У відзиві зазначає, що сторонами не заперечується, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2024 року, яке залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року вирішено стягнути на користь позивача різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням в розмірі 81 068,63 грн, судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та 2000,00 грн моральної шкоди, судовий збір в розмірі 158,00 грн. Позивач не звертався до відповідача з листом про добровільне виконання судового рішення від 13 лютого 2025 року у справі №712/6965/24, яке набрало законної сили. Повідомляють суд, що відповідач має офіційне місце роботи та офіційний дохід, який в межах виконавчого провадження в повній мірі зможе отримати позивач, проте жодних дій щодо відкриття виконавчого провадження позивач не вчиняв, натомість подав ще один необґрунтований позов. Посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача за період з 10 лютого 2024 року по 05 лютого 2025 року 2405,00 грн. 3% річних, 10855,51 грн. пені та інфляційні витрати у розмірі 9350,55 грн. Вважає, що нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних та пені на суму 81 069,00 грн. незаконним, адже якщо навіть вважати вимоги позивача правомірними, то нарахування 3% річних та інфляційних втрат має відбуватися на іншу суму боргу, яка визначена в рішенні суду по справі №712/6965/24, тобто на суму 81 068,63 грн. Щодо строку нарахування інфляційних втрат та 3% річних, вказано, що остаточне рішення у справі №712/14257/23, проте рішення суду, яким було визначена вартість відновлювального ремонту та суму, яку відповідач повинен заплатити на користь позивача в розмірі 81 068,63 грн. набрало законної сили 13 лютого 2025 року. Тобто, в межах виконавчого провадження позивач має законне право на отримання коштів, які визначені рішенням суду у справі №712/6965/24 Як зазначено вище, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2024 року, яке залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року вирішено стягнути на користь позивача різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням в розмірі 81 068,63 грн, судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та 2000,00 грн моральної шкоди, судовий збір в розмірі 158,00 грн. Таким чином, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням дорожньо-транспортної пригоди, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Представником позивача адвокатом Петруніною В.В. 21.04.2025 подано до суду через Електронний суд відповідь на відзив. Указує, що вартість відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного без врахування коефіцієнту фізичного зносу замінних складових частин пошкодженого транспортного засобу RENAULT MEGANE, д.н.з. [NUMBER] , складає 163\~777 грн. 45 коп. (сто шістдесят три тисячі сімсот сімдесят сім гривень 45 копійок). Із вказаної суми, винуватець зобов`язаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди (вартість відновлюваного ремонту без врахування коефіцієнту фізичного зносу складових частин пошкодженого транспортного засобу) та належним страховим відшкодуванням, складає: 163\~777 грн. 45 коп. 82\~708 грн. 82 коп. = 81\~069 грн. 45 коп. (вісімдесят одна тисяча шістдесят дев`ять гривень 45 копійок) Зазначені обставини встановлені рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/6965/24 від 07 листопада 2024 року, яке в подальшому залишено без змін Постановою Черкаського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року, відтак вони мають преюдиційну силу та не підлягають доказуванню. Враховуючи приписи чинного законодавства [PERSON] , як особа, яка порушила права [PERSON] , зобов`язана була відшкодувати нанесену матеріальну шкоду після визнання її винною в настанні дорожньо-транспортної пригоди не чекаючи пред`явлення позову або вимоги. Відтак нарахування штрафних санкцій, таких як пеня, 3% річних та інфляційне збільшення боргу, пов`язані саме із нанесенням Відповідачем матеріальної шкоди Позивачеві та відсутністю добровільного погашення заборгованості (матеріальної шкоди) починаючи із дня визнання [PERSON] винною в настанні дорожньо-транспортної пригоди. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018р. у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625\~ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016р. у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Враховуючи позицію Верховного Суду, із моменту завдання шкоди у Відповідача виникло грошове зобов`язання перед Позивачем, відтак застосування положень чинного законодавства, в частині покладення на [PERSON] обов`язку із відшкодування пені, 3 % річних та інфляційного збільшення боргу, являється правомірним, а позовні вимоги задоволенню в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Павленко М.В. у свою чергу 18.06.2025 надіслала до суду свої додаткові пояснення, у яких указує, що позивачем заявляється вимога про стягнення з відповідача за період з 10 лютого 2024 року по 05 лютого 2025 року 2 405,00 грн. 3% річних, 10 855,51 грн. пені та інфляційних витрат у розмірі 9 350,55 грн. Позивачем для розрахунку трьох процентів річних та інфляційних взято за основну заборгованість за період з 10 лютого 2024 року по 05 лютого 2025 року та не врахував, що в цій справі договірні правовідносини сторін трансформувалися у зобов`язальні, пов`язані із стягненням грошових коштів на підставі рішення суду, невиконання якого зумовлює застосування положень частини другої статті 625 ЦК України. Так, рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 листопада 2024 року, яке залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року вирішено стягнути на користь позивача різницю між фактичною вартістю відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням в розмірі 81 068,63 грн, судовий збір в розмірі 1211,20 грн. та 2000,00 грн моральної шкоди, судовий збір в розмірі 158,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). 25.04.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступ Д. М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77916579; №77916569. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги що спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої вчиненням дорожньо-транспортної пригоди, то до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). У клопотанні від 14.07.2025, поданого через систему Електронний суд, представник позивача адвокат Космина В.М., просить зменшити позовні вимоги з врахуванням того, що у ході розгляду даної цивільної справи, стороною Відповідача акцентовано увагу на допущеній стороною Позивача помилці у розрахунку штрафних санкцій, зокрема взято суму боргу не 81\~068 грн. 63 коп., а 81\~069 грн. 00 коп. Таким чином стороною позивача здійснено повторний розрахунок суми штрафних санкцій. У результаті здійснення повторного розрахунку штрафних санкцій, встановлено що показники 3 % річних та інфляційного збільшення боргу не змінилися, в порівняні із первинно заявленими позовними вимогами. В той же час, розмір пені зменшився із первинно заявлених 10\~855 грн. 51 коп., до 10\~855 грн. 35 коп. (десять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять гривень 35 копійок). Просить позовну вимогу в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] штрафні санкцій, зокрема 3 % річних, пеню та інфляційне збільшення боргу, зменшити з 22 611 грн. 06 коп. до 22 610 грн. 90 коп. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача адвокат Космина В.М. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив задоволити зменшені позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній Відповідач [PERSON] та адвокат Павленко М.В. у судовому засіданні не визнали вимоги у повному обсязі, просили відмовити. Пояснили, що наразі сума заборгованості стягується виконавцем на підставі виконавчого листа. Не заперечувала щодо спричинення шкоди, але її рахувати вважає потрібно з моменту винесення рішення суду. Наразі з заробітної платні вирахувано суму більше 4 тисяч гривень. Самостійно відповідач кошти позивачу не перераховувала, оскільки не має можливості. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що постановою Соснівського районного суду міста Черкаси від 29.01.2024 визнано [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у сумі 850 грн. Постановою Черкаського апеляційного суду від 13.02.2025 апеляційну скаргу представника відповідача [PERSON] адвоката Павленко М.В. залишено без задоволення, рішення Соснівського районного суду міста Черкаси без змін. Так, у указаній постанові апеляційного суду зазначається, що Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 07.11.2024 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] різницю між фактичною вартістю відновлюваного ремонту та страховим відшкодуванням в розмірі 81068, 63 грн, судовий збір у розмірі 1211,20 грн, 2000 грн. моральної шкоди та 158 грн. судового збору. Вказані обставини в порядку ч. 4 ст. 82 ЦПК України визнаються такими, що не підлягають доказуванню, оскільки вони встановлені рішенням суду у цивільній справі, у якій брали участь ті самі особи. Згідно наданих постанов установлено, що у провадження приватного виконавця перебуває виконавче провадження щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 82279,83 грн, на підставі виконавчого листа Соснівського районного суду міста Черкаси № 712/6965/24 (ВП 77916569) та щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2158 грн, на підставі виконавчого листа Соснівського районного суду міста Черкаси № 712/6965/24 (ВП 77916579). Відповідно до розрахунку позивача заборгованості інфляційні втрати за період з 10 лютого 2024 року 05 лютого 2025 року становить 9350, 55 грн., 3% річних 2405 грн., пені 22610, 90 грн. Згідно із\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Необхідно наголосити, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). У постанові від 07.04.2020р. у справі № 910/4590/19 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13, від 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, від 09.11.2021 у справі № 320/5115/17. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 917/1421/18, за змістом частини 1\~статті 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) згідно\~статті 530 ЦК України. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,\~статтею 625 цього Кодексу\~врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, за змістом наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2\~статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а становлять спосіб захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу належить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ними утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць із моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). З огляду на викладене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити шляхом стягнення з відповідача на користь позивача, зважаючи також на те, що [PERSON] не виконала зобов`язання щодо відшкодування шкоди до даного часу, позивач має право на захист своїх майнових прав та інтересів та стягнення з відповідача, з урахуванням приписів\~ст. 625 ЦК України, інфляційних втрат, 3% річних та пені у розмірі 23822, 10 грн.22610,90 грн. за порушення виконання грошового зобов`язання, а тому позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача і понесені витрати при сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн

Outcome: approved