Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

30.07.2025 до Дарницького районного суду м. Києва звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території. Ухвалою суду від 30.07.2025 заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 19). В обґрунтування вимог заявниця посилається на те, що [INFO] у м. Макіївці Донецької області, померла її мати - [PERSON] , [INFO] . Однак зареєструвати смерть матері у встановленому законом порядку заявниця не змогла, оскільки свідоцтво про смерть, копія якого була надана заявницею, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У зв`язку з цим, заявниця не може зареєструвати смерть своєї матері відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та реалізувати свої спадкові права. Заявниця та представник заінтересованої особи, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 21-23). 30.07.2025 від [PERSON] до суду надійшла заява, у якій вона просила справу розглядати в судовому засіданні за її відсутності (а.с.20). Представник заінтересованої особи про причини своєї неявки суд не повідомив. Із заявами та клопотаннями до суду не звертався. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу в судовому засіданні за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу технічними засобами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Законом України від 21 квітня 2022 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України» були внесені зміни до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Зокрема, згідно із п. 7 ст. 1-1 Закону, тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 цього Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. У свою чергу відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» № 376 від 28.02.2025 - Донецький район Донецької області віднесено до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих з 07.04.2025 (код UA14080000000098686). Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , видане повторно Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №925 від 23.07.2025 (а.с. 16) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу укладеного між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №3127 від 25.12.1993, на підставі якого змінено прізвище заявниці на « [PERSON] » (а.с. 15). [PERSON] померла [INFO] , причиною її смерті згідно медичного свідоцтва про смерть № 304 від 02.02.2024 зазначено «хронічна ішемічна хвороба серця, атеросклеротичний коронакардіосклероз» (а.с. 11-12). 02.02.2024 незаконно утвореним органом так званої «Донецької Народної республіки» на тимчасово окупованій території видано свідоцтво про смерть [PERSON] , серії [NUMBER] , в якому зазначено, що вона померла [INFO] у м.Макіївка (а.с. 10). Державна реєстрація смерті громадянки [PERSON] не була проведена на території України, оскільки документи які є у заявниці, видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що заявницею надані документи, які свідчать про смерть її матері [PERSON] , реєстрація її смерті органом державної реєстрації актів цивільного стану неможлива через об`єктивні причини, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги заяви [PERSON] та встановити факт смерті її матері [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Макіївка Донецької області, яка померла [INFO] у м. Макіївка Донецької області. При ухваленні рішення судом також враховано, що у 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справах «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зазначав, що «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного». Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать». Рішення відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України підлягає негайному виконанню. Відповідно до положень п. 16 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» для даної категорії справи судовий збір не справляється.

Outcome: approved