Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

21 лютого 2025 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про зняття арешту з нерухомого майна. В обгрунтування позовної заяви позивач зазначила, що вона є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачу стало відомо, що на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 04 березня 2010 було накладено арешт на вказану квартиру, про що у Єдиному реєстрі заборон відчуження майна 16 квітня 2010 року було зареєстровано відповідне обтяження. Згідно відомостей, які містяться в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, особою майно якої обтяжуються зазначений [PERSON] . Ознайомитися із постановою про накладення арешту не вдається за можливе, оскільки збіг строк зберігання виконавчого провадження. Позивач наголошує, що саме вона з 3 грудня 1998 року є власником квартири, користується житлом, фактично проживає у ньому, а тому правові підстави для арешту належної їй квартири відсутні, а відтак, позивач просить суд зняти арешт з квартири. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 753/3667/25 між суддями від 21 лютого 2025 року матеріали позову передано в провадження судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 24 лютого 2025 року. 03 березня 2025 року до суду від Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України надійшла інформація про те, що встановити місце реєстрації [PERSON] не вдається за можливе. У зв`язку з відсутністю інформації про дату народження, а також РНОКПП відповідача отримати відомості про зареєстроване місце проживання відповідача у Єдиному державному демографічному реєстрі не вбачається за можливе. Ухвалою суду від 13 березня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09 квітня 2025 року на 10:00 год. Окрім того, вказаною ухвалою суду до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було залучено Дарницький ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ). 18 березня 2025 року до суду від Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України надійшла інформація про те, що місце проживання [PERSON] встановити неможливо. Підготовче засідання призначене на 09 квітня 2025 року було відкладено на 07 травня 2025 року на 14:30 год. Підготовче засідання призначене на 07 травня 2025 року було відкладено на 03 червня 2025 року на 12:30 год. за клопотанням представника позивача. У підготовчому засіданні 3 червня 2025 року за клопотанням представника позивача долучено до матеріалів справи відповіді ЦМУ МЮ та Дарницького ВДВС щодо виконавчих проваджень, відкритих відносно позивача та відповідача. Ухвалою суду від 03 червня 2025 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 21 липня 2025 року на 11:00 год. У судове засідання призначене на 21 липня 2025 року відповідач не з`явився, представником позивача до суду було подано заяву, у якій вона просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши надані позивачем докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 03 грудня 1998 року №Е4125/8089, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчено президентом Київської універсальної біржі, до [PERSON] перейшло право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки КП КМР «КМ БТІ» № 15585 від 07 травня 2024 року вбачається, що згідно із даними реєстрових книг бюро, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Київською універсальною біржею 03 грудня 1998 року № Е4125/8089. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав також вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Київською універсальною біржею 03 грудня 1998 року № Е4125/8089. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] зареєстрована у помешканні з 27 березня 1999 року. Відповідно до довідки ОСББ «Спрівдружність», [PERSON] дійсно проживає, зареєстрована та є власником квартири [ADDRESS] , сплачує всі внески затверджені кошторисом об`єднання. Згідно інформації, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 16 квітня 2010 року було накладено обтяження на об`єкт нерухомого майна: [ADDRESS] . (реєстраційний номер обтяження 9737396, на підставі постанови ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва № [NUMBER] від 04 березня 2010 року; обтяжував: Відділ державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві; особа майно/права якої обтяжуються - [PERSON] . Згідно листа Дарницького ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 13 травня 2024 року вбачається, що перевіркою даних АСВП встановлено, що на виконанні перебувало ВП [NUMBER], про стягнення з боржника [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 432000,00 грн. В межах даного виконавчого провадження було внесено дані про арешт майна боржника [PERSON] , а саме квартири [ADDRESS] , до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Надати більш детальну інформацію не виявляється можливим, оскільки відповідно до встановленого строку п.2 розділу ХІ Наказу МЮУ №1829/5 від 07 червня 2017 року «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих провадження, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки. З листа Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області ЦМУ МЮ (м. Київ) № 46601/3.2-24/вх..С-10651-24 від 06 вересня 2024 року вбачається, що перевіркою відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон та відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме об`єкта за адресою: [ADDRESS] , за номером №56248416, яке зареєстровано державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради Микитенко О.В. на підставі постанови № [NUMBER] від 04 березня 2010 року, виданої ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві. Відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборони відчужень об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження № 9737396. Встановити інші факти чи надати більш детальну інформацію щодо виконавчих проваджень, які перебували на виконанні з період з 2010 по 2020 року не вдається за можливе, у зв`язку із знищенням матеріалів. Разом з тим, встановлено, що вказана квартира належить на праві власності [PERSON] , а не боржнику [PERSON] . Для зняття арешту з майна рекомендовано звернутися до суду. Частиною першою статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В свою чергу, відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому, вимоги частини другої статті 5 ЦПК України суд виключно до викладеної в позові вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону, а згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких провадиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у статті 16 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із статтею 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини першої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18. Враховуючи встановлені судом обставини та надані позивачем докази у суду є всі підстави вважати, що на теперішній час відсутні будь-які правові підстави для продовження існування обмеження щодо розпорядження майном за адресою: [ADDRESS] . Наявність арешту на вказану квартиру позбавляє позивача, як власника майна, можливості вільно розпоряджатись, володіти та користуватись своєю власністю. Частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи, що вказані вище обтяження перешкоджають позивачу вільно розпоряджатися, володіти та користуватися належним їй нерухомим майном, з огляду на відсутність будь-яких підстав для існування обтяжень на вказане вище нерухоме майно, суд вважає, що є всі підстави для звільнення майна з-під арешту, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Outcome: approved