Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою, згідно якої просить встановити факт державної реєстрації смерті її батька [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що починаючи з 2005 року зв`язок між заявницею та батьком втрачено, з огляду на його аморальну поведінку та зловживання спиртними напоями. Згодом від спільних знайомих заявниці стало відомо, що батько помер. Проте, заявниця вживала заходів щодо розшуку батька шляхом звернення до органів національної поліції щодо розшуку. Листом від 05.09.2024 №46.2/8277 відділення №2 Нікопольського РУП в Дніпропетровській області повідомлено, що отримано з Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій йдеться про те, що [PERSON] помер [INFO] в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. Проте, звернувшись до відділу ДРАЦС за консультацією щодо отримання свідоцтва про смерть [PERSON] було отримано роз`яснення, що свідоцтво не може бути видане, оскільки в Державному реєстрі актів цивільного стану не міститься дата народження померлого, у зв`язку з чим неможливо достовірно ідентифікувати особу. У заявниці зберігся документ, який містить дату народження її батька - водійське посвідчення, копія якого додається. Дата народження [PERSON] - [INFO] . Через неможливість отримання свідоцтва про смерть батька, заявниця позбавлена можливості звернутися до органів нотаріату з питань оформлення спадщини Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник заінтересованої особи Покровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за їхньою відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Прізвище заявниці " [PERSON] " змінено на " [PERSON] " на підставі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Шлюб у подальшому розірвано на підставі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , прізвище після реєстрації розірвання шлюбу залишено " [PERSON] ". Як вказує заявниця, починаючи з 2005 року зв`язок між нею та її батьком втрачено, з огляду на його аморальну поведінку та зловживання спиртними напоями. Згодом від спільних знайомих заявниці стало відомо, що батько помер. Проте, заявниця вживала заходів щодо розшуку батька шляхом звернення до органів національної поліції щодо розшуку. Листом від 05.09.2024 №46.2/8277 відділення №2 Нікопольського РУП в Дніпропетровській області повідомлено, що отримано з Покровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій йдеться про те, що [PERSON] помер [INFO] в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим. Проте, звернувшись до відділу ДРАЦС за консультацією щодо отримання свідоцтва про смерть [PERSON] було отримано роз`яснення, що свідоцтво не може бути видане, оскільки в Державному реєстрі актів цивільного стану не міститься дата народження померлого, у зв`язку з чим неможливо достовірно ідентифікувати особу. У заявниці зберігся документ, який містить дату народження її батька - водійське посвідчення. Як вбачається із водійського посвідчення, дата народження [PERSON] - [INFO] . Через неможливість отримання свідоцтва про смерть батька, заявниця позбавлена можливості звернутися до органів нотаріату з питань оформлення спадщини. Проте, усунути невідповідність даних в Державному реєстрі актів цивільного стану неможливо у позасудовому порядку, оскільки Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією з 2014 року, паперові носії (актові записи) на підконтрольну Україні територію не передавалися. Згідно з ч. 1 ст. 2 та ч. 1 ст. 4 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно зі ст. ст. 293, 315 ЦПК України, в судовому порядку розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, а також можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" N 5 від 31.03.95 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК і полягає у з`ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлої, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Частиною 3 ст.49 ЦК України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Порядок проведення державної реєстрації смерті врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. №52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010р. №3307/5), затвердженими в Міністерстві юстиції України 18.10.2000р. за №719/4940. Ч.1,2 ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що повноваження державної реєстрації смерті в Україні покладено на відділи державної реєстрації актів цивільного стану та виконавчі комітети сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад. Відповідно до ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації, шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України. Згідно з абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Таким чином, зважаючи, що органами державної реєстрації актів цивільного стану України вже фактично проведено державну реєстрації смерті [PERSON] , але не у повному обсязі внесено дані щодо померлої особи (не вказано дату народження), суд вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, з огляду на їх законність та обґрунтованість, що надасть заявнику можливість отримати видане державним органом України легітимне та легальне свідоцтво про смерть. На підставі викладеного та

Outcome: approved