Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» (надалі за текстом - позивач) звернулось до Подільського районного суду міста Києва з позовною заявою до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем строків оплати наданих позивачем та спожитих відповідачем комунальних послуг у житлі за адресою [ADDRESS] (надалі за текстом -квартира), у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги у сумі 5995,62 грн., з яких: 4075,65 грн. основного боргу, 367,14 грн 3% річних та 1552,82 грн. інфляційних втрат. Ухвалою Суду від 12.12.2024 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. Від відповідача до суду відзив не надходив. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. У відповідності до Закону України «Про ринок електричної енергії» учасниками ринку електричної енергії є виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець та споживач, які проводять свою діяльність па ринку електричної енергії у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України «Про ринок електричної енергії» розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства.Судом встановлено, що позивач є правонаступником ПАТ «Київенерго» в частині прав і обов`язків, необхідних для здійснення діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, в тому числі і в частині використання ліцензій та тарифів виданих та встановлених для ПАТ «Київенерго». Відповідно до ліцензії з розподілу електричної енергії, виданої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 13.11.2018р. № 1411 позивач є оператором системи розподілу електричними мережами та здійснює провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії на території ліцензованої діяльності. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Отже, позивач є правонаступником ПАТ «Київенерго» та є постачальником житлово - комунальних послуг та, зокрема, здійснює постачання електроенергії за адресою квартири, а відповідач, відповідно, споживачем таких послуг. Відповідно до пункту 3.1.1 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі - Постанова), визначено, що постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». П. 1.1.2 Постанови визначено поняття споживача електричної енергії як фізичної особи, у тому числі фізичної особи - підприємця, або юридичної особи, що купує електричну енергію для власного споживання. Водночас, зі змісту інших положень постанови, зокрема з п. 1.1.2 вбачається, що дане визначення необхідно застосовувати в значно ширшому значенні, оскільки він також розповсюджується і на осіб, які використовують електричну енергію без укладення договору на електропостачання. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові ВСУ від 16.05.2011 № 3-38гс11, в якій зазначено, що вирішуючи спори, пов`язані з постачанням і використанням електричної енергії, судам слід врахувати те, що дія ПКЕЕ, поширюється на осіб, які використовують електричну енергію на підставі договору, так і на тих осіб, які в порушення цих ПКЕЕ споживають електричну енергію в позадоговірному порядку внаслідок самовільного підключення до електромереж. Відповідно до Інформації про зареєстрованих осіб, станом на 11.12.2024 року у квартирі зареєстрований відповідач. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом. Позивачем присвоєно наступний особовий рахунок відповідачу - о/р [NUMBER] . Облік електроенергії за адресою квартири відповідача здійснюється приладом обліку 1570076 НІК 2102-04 (6). Позивач належним чином виконав умови договору, адже, у строки та в порядку надав споживачеві послуги з постачання електричної енергії, що підтверджується відомостями щодо обсягу спожитої електричної енергії 016752 квт. станом на 25.04.2020 року по особовому рахунку відповідача. 26.12.2023 позивачем було демонтовано лічильник 1570076 НІК 2102-04 (6)., що підтверджується нарядом допуском №53425. Відповідно до відомостей по особовому рахунку відповідача, у останнього станом на кінець 2018 року утворилась заборгованість перед позивачем у сумі 4075,65 грн. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Отже, як наймачі (власники) та споживачі житлово-комунальних послуг, згідно ст. 162 ЖК України, зобов`язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів (пункт 4.1 розділу IV ПРРЕЕ). Побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії (Абзац другий пункту 4.10 розділу IV ПРРЕЕ). Вибір виду тарифу здійснюється споживачем під час вибору комерційної пропозиції та може бути змінений шляхом обрання іншої комерційної пропозиції поточного електропостачальника в установленому електропостачальником порядку або шляхом укладення договору з іншим електропостачальником у порядку, визначеному цими Правилами (пункт 4.11 розділу IV ПРРЕЕ). Доказів сплати відповідачем грошових коштів у розмірі 4075,65 грн матеріали справи не містять. Відповідач не надав доказів відключення електропостачання у квартирі на кінець 2018 року у встановленому законодавством порядку та погодження такого відключення з компетентними особами. Отже, у відповідача існує обов`язок щодо відшкодування вартості спожитої теплової енергії. З огляду на викладене, враховуючи те, що заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 4075,65 грн. підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і відповідач на момент ухвалення рішення не надав документів, які свідчили про сплату вказаної заборгованості, а також, не надав доказів неотримання ним вищенаведених житлово-комунальних послуг чи оформлення у встановленому порядку відмови від їх отримання, не спростував належними та допустимими доказами наданого позивачем розрахунку спірної заборгованості, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог про стягнення суми основного боргу, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 4075,65 грн. заборгованості підлягають задоволенню. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 367,14 грн 3% річних та 1552,82 грн. інфляційних втрат. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем здійснено нарахування на суму 4075,65 грн. за період з листопада 2021 року по листопад 2024 року. Перевіривши розрахунок 3% річних, що міститься у позові, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення 1919,97 грн 3% річних підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи все вказане вище, суд доходить до висновку про задоволення позову повністю. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача з огляду на задоволення позовних вимог.

Outcome: approved