Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

І. Виклад позиції позивача. 23 квітня 2024 року представник позивача за довіреністю адвокат Стеценко М.В. діючи в інтересах позивача через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду за позовом до відповідачів про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 506 850,74 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.08.2021 року між Акціонерним товариством «Правекс-Банк» та [PERSON] укладено Кредитні договори №232RPUA212210001 та №232RPUA212210002, своїм підписом Позичальник повністю та безумовно погодився на умови кредитного договору та підтвердив факт того, що ознайомився з умовами кредитного договору та не заперечує проти них. За умовами кредитного договору №232RPUA212210001 Кредитор надав кошти в розмірі 300 000,00 грн., за умовами кредитного договору №232RPUA212210002 надав кошти в розмірі 200 000,00 грн. Кошти надавались на споживчі цілі на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, Позичальник зобов`язувався прийняти, використовувати за цільовим призначенням, повернути (погасити) кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі на умовах встановлених в кредитному договорі. Для забезпечення виконання зобов`язань за зазначеними кредитними договорами між АТ «Правекс-Банк» та [PERSON] 09.08.2021 р. було укладено Договір поруки №232RPUA212210001 та №232RPUA212210002. Банк за умовами кредитних договорів взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі надавши позичальнику грошові кошти у розмірі визначеному умовами договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитними договорами належним чином не виконує в результаті чого, у відповідачів перед позивачем станом на 05.02.2024 року виникла заборгованість за кредитним договором 232RPUA212210001 у розмірі 296\~839,68 грн., з яких: 248\~535,11 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення кредиту; 48\~304,57 грн. - заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за несвоєчасне погашення відсотків. за кредитним договором 232RPUA212210002 у розмірі 210 011,06 грн., з яких: 168 601,16 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення кредиту; 41\~409,90 грн. - заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за несвоєчасне погашення відсотків. Позивач направив письмову вимогу відповідачам на адресу місця проживання, яку вони зазначали у договорі на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачами погашена не була. Станом на дату звернення позивача до суду заборгованість за кредитом не погашено. Оскільки відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом. ІІ. Виклад позиції відповідачів Відповідачі відзиву на позов не подали, були належним чином повідомлені про судовий розгляд справи. ІІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 23.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, що неодноразово відкладались через неявку відповідачів та відсутності доказів належного повідомлення останніх про судовий розгляд справи. В чергове підготовче засідання призначено на 07.04.2025 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.04.2025 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті на 26.05.2025 року. У час призначений для розгляду справи представник позивача не прибув. Про день, час та місце повідомлявся належним чином. 22.05.2025 року через підсистему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному розмірі, проти вирішення справи при заочному розгляді не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день, час та місце його проведення повідомлялись належним чином. Будь-яких заяв та клопотань до суду не надходило. Про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомили. У зв`язку із неявкою відповідачів судове засідання відкладено на 31.07.2025 року. Представник позивача у час призначений для розгляду справи не з`явився, у поданій до суду через систему «Електронний суд» заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, заперечень проти розгляду справи у заочному порядку та ухвалення заочного рішення не надходило. У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідачі повторно не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем його проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України: https://court.gov.ua/unknown/sud2125. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» (№12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання, то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб - сторінка суду, а тому права такої особи на справедливий суд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод порушено не було. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. У судове засідання, призначене на 26.05.2025 року та 31.07.2025 року відповідачі повторно не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. У відповідності до ст.279 ЦПК України при розгляді справи суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ч.1 ст.280 ЦПУ України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності, та наявність згоди про розгляд справи у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомлених про день, час та місце судового розгляду справи відповідачів і відсутності будь-яких заяв від них, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі. Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались. IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 09.08.2021 року між Акціонерним товариством «Правекс-Банк» та [PERSON] укладено Кредитні договори №232RPUA212210001 та №232RPUA212210002, своїм підписом Позичальник повністю та безумовно погодився на умови кредитного договору та підтвердив факт того, що ознайомився з умовами кредитних договорів та не заперечує проти них. За умовами кредитного договору №232RPUA212210001 Кредитор надає Позичальнику кошти в розмірі 300 000,00 грн., за умовами кредитного договору №232RPUA212210002 Кредитор надає Позичальнику кошти в розмірі 200 000,00 грн. Кошти надавались на споживчі цілі на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, Позичальник зобов`язувався прийняти, використовувати за цільовим призначенням, повернути (погасити) кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі на умовах встановлених в кредитному договорі. Для забезпечення виконання зобов`язань за зазначеними кредитними договорами між АТ «Правекс-Банк» та [PERSON] 09.08.2021 року було укладено Договори поруки №232RPUA212210001 та №232RPUA212210002. Відповідно до п. 2 особливої частини Кредитних договорів, цільове призначення (мета) кредиту на споживчі цілі. Відповідно до п. 3 особливої частини Кредитних договорів, банк видає позичальнику кредит на строк до 08.08.2026 року. Відповідно до п.п 4.1 Кредитних Договорів, Кредит видається Позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, зазначений у п. 5 особливої частини договору, а саме: [NUMBER] . На виконання умов кредитних договорів банк перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 300 000,00 грн., що підтверджено меморіальним ордером №320540817 від 09.08.2021 та в розмірі 200 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №320540821 від 09.08.2021 року. Відповідно до п. 4 особливої частини Кредитних договорів, за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 14,99% річних. У разі настання відкладальної обставини передбаченої у п. 1.7 процентна ставка змінюється до 25,99% річних. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитними договорами №232RPUA212210001 та №232RPUA212210002 від 09.08.2021 між АТ «Правекс-Банк» та [PERSON] 09.08.2021 р. було укладено Договори поруки №232RPUA212210001 та №232RPUA212210002. Пунктом 1.1. Договору поруки передбачено, що Поручитель у порядку та на умовах, передбачених Договором поруки зобов`язаний нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором на виконання у повному обсязі зобов`язань та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості (Основне зобов`язання). Відповідно до п.2.6. Договору поруки, кредитор має право відшкодувати заборгованість по Кредитному договору шляхом звернення стягнення на грошові кошти та майно, належні Поручителю, у відповідності до вимог чинного законодавства. Пунктом 3.10. Договору поруки зазначено, що шляхом укладання та підписання Поручителем Договору поруки, Поручитель приймає на себе зобов`язання нести відповідальність за виконання Основного зобов`язання за Кредитним договором як Позичальником, так і будь-яким іншим боржником в разі переведення боргу за Кредитним договором на іншу особу чи у випадку смерті Позичальника. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 232RPUA212210001 від 09.08.2021 станом на 05.02.2024 становить 296\~839,68 грн., з яких: 248\~535,11 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення кредиту; 48\~304,57 грн. - заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за несвоєчасне погашення відсотків. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 232RPUA212210002 від 09.08.2021 станом на 05.02.2024 становить 210 011,06 грн., з яких: 168 601,16 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 0,00 грн. - заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення кредиту; 41\~409,90 грн. - заборгованості за відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за несвоєчасне погашення відсотків. З метою досудового врегулювання спору позивач направив письмову вимогу відповідачам на адресу місця проживання, яку вони зазначали у договорі на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачами погашена не була. Відомості про виконання позичальником взятих на себе кредитних зобов`язань у суду на час розгляду справи відсутні. Відповідачами відзив на позовну заяву до суду не подавався, розмір заборгованості за кредитними договорами не спростований. V. Оцінка Суду. Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. Забезпечення зобов`язання створює між кредитором у цьому зобов`язанні та особою, що забезпечує зобов`язання, особливий вид відносин - акцесорне (додаткове) зобов`язання по відношенню до основного зобов`язання. Акцесорні (додаткові) зобов`язання охоплюються загальним поняттям зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України). Згідно з статтею 553 ЦК України, забезпечувальний механізм поруки полягає у залученні додаткового боржника, який поряд з основним відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання боржником. При укладенні договору поруки виникає множинність осіб на боці боржника, і законодавець визначає солідарні обов`язки для цих боржників. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, установлених договором або законом, зокрема в разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з статтею 553 ЦК України, забезпечувальний механізм поруки полягає у залученні додаткового боржника, який поряд з основним відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання боржником. При укладенні договору поруки виникає множинність осіб на боці боржника, і законодавець визначає солідарні обов`язки для цих боржників. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, установлених договором або законом, зокрема в разі неподільності предмета зобов`язання. Наслідки солідарного обов`язку боржників передбачені статтею 543 ЦК України: у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. В свою чергу відповідачами не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ними зобов`язань, або які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі. Аналіз досліджених судом доказів, наданих позивачем, які є належними, допустимими та достатніми, свідчить про обґрунтованість та доведеність позовних вимог на предмет існування заборгованості відповідачів перед позивачем. Отже, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а розрахунки доведеними позивачем, та приходить до висновку про задоволення позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за Кредитним договором № 232RPUA212210001 від 09.08.2021 станом на 05.02.2024 у розмірі 296\~839,68 грн., з яких: 248\~535,11 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 48\~304,57 грн. - заборгованості за відсотками та за Кредитним договором № 232RPUA212210002 від 09.08.2021 станом на 05.02.2024 у розмірі 210 011,06 грн., з яких: 168 601,16 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 41\~409,90 грн. - заборгованості за відсотками. V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. Частиною першою ст.133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції №9145 від 22.03.2024 року позивачем сплачено 6\~082,21 грн. судового збору за подання позовної заяви. За обставин задоволення позовних вимог з [PERSON] та [PERSON] підлягає до пропорційного стягнення на користь позивача по 3\~041,11 грн. з кожного в рахунок відшкодування понесених витрат на оплату судового збору. На підставі ст. ст.\~207,526,530,626,628,633,638,1048,1054,1055 ЦК України,

Outcome: approved