Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

І. Зміст позовних вимог До Святошинського районного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до [PERSON] з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 14 820 грн 00 коп. та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 серпня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] було укладено Кредитний договір (оферти) № 28.08.2024-100000894. Відповідно до умов Договору, Позичальнику надано кредит у розмірі 6 000 грн строком на 98 днів, що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 28.08.2024. Позивач вказує, що ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі, тоді як Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на 03.12.2024 року утворилась заборгованість у розмірі 14 820 грн, що складається із: заборгованості по тілу кредиту - 6 000 грн; процентів - 4 620 грн; комісії - 300 грн; додаткової комісії - 900 грн; неустойки - 3 000 грн. Позивач просить суд стягнути зазначену суму заборгованості, а також судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп. ІІ. Процесуальні рішення у справі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26 травня 2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. ІІІ. Позиції учасників судового провадження Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. ІV. Фактичні обставини встановлені судом Судом встановлено, що 28 серпня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено Кредитний договір (оферти) № 28.08.2024-100000894. Відповідно до умов Договору, Позичальнику надано кредит у розмірі 6 000 грн на строк 98 днів під 1% за 1 (один) день користування кредитом протягом перших 4 чергових періодів та 0.5% за 1 (один) день користування кредитом у наступні періоди. Договором також передбачено комісію за надання кредиту у розмірі 5% від суми кредиту (300 грн) та комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 300 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим. Факт укладення кредитного договору підтверджується електронним цифровим підписом Відповідача, здійсненим за допомогою одноразового ідентифікатора, та ідентифікацією через Систему BankID Національного банку, що відповідає вимогам Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронну комерцію». Кошти в сумі 6 000 грн були перераховані ТОВ «Споживчий центр» Відповідачу 28 серпня 2024 року, що підтверджується квитанцією про видачу коштів. Таким чином, Позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого станом на 03.12.2024 року утворилась заборгованість, яка складається з: тіла кредиту - 6 000 грн; процентів за користування кредитом - 4 620 грн; комісії за надання кредиту - 300 грн; комісії за обслуговування кредитної заборгованості - 900 грн; неустойки за прострочення виконання зобов`язань - 3 000 грн. Суд враховує, що відповідно до п. 6.1. Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній до 22.11.2023 року), у період дії воєнного стану та 30 днів після його припинення, споживач звільнявся від відповідальності за прострочення, зокрема від сплати неустойки. Однак, Законом України № 3498-IX від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» цей пункт було виключено. Оскільки кредитний договір укладено 28.08.2024 року, тобто після 24.01.2024 року, нарахування неустойки є правомірним. Доводи позивача щодо підтвердження заборгованості розрахунком, наданим суду, замість банківської виписки, визнані обґрунтованими. Суд погоджується, що ТОВ «Споживчий центр» є фінансовою установою, а не банківською, і не зобов`язане надавати первинні банківські документи згідно зі ст. 60, 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та ст. 10 Закону України «Про платіжні послуги». V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до змісту ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з вимогами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно з вимогами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідач, не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем. Нарахування процентів, комісій та неустойки здійснено відповідно до умов договору та чинного законодавства України. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved