Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

27 червня 2025 року рішенням Залізничного районного суду м. Львова у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] (третя особа Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції) про припинення стягнення аліментів та стягнення безпідставно набутих аліментів ухвалено: позов задовольнити частково; звільнити [PERSON] від сплати аліментів, які стягуються з неї на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 28 серпня 2023 року у справі № 466/2814/22; у задоволені решти вимог позову відмовити. 01 липня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача - адвоката Думич І.І. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат увиді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 гривень 00 коп. /а.с.68-69/. Суд ухвалив розглядати заяву про ухвалення додаткового рішення без участі представника позивача та позивача, які будучи належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, до суду не з`явилися, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. У судовому засіданні відповідач проти задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення заперечив. Суд, заслухавши думку відповідача, оглянувши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Згідно з пунктом 3 частиною 1статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частино. 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно із нормами частин 1- 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави; за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат; для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи; у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами; обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Суд зазначає, що позовна заява містить вимогу стягнення з відповідача судових витрат, зокрема, у ній зазначається, що попередній розрахунок судових витрат складається зі судового збору в розмірі 2422,40 рн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 8000 грн. Окрім цього, заява про стягнення судових витрат у виді професійної правничої допомоги була подана протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у справі, тобто, 01 липня 2025 року. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до вищевказаної заяви долучені: договір про надання правової допомоги, укладений 20 січня 2025 року між [PERSON] та адвокатом Думич І.І. / а.с.73/; акт виконаних робіт №3 від 30 червня 2025 року, відповідно якого підписанти ствердили, що адвокатом були надані, а клієнт прийняла та зобов`язується оплатити надані юридичні послуги на загальну суму 12000 грн. /а.с.74/. квитанція від 10 червня 2025 року про сплату [PERSON] 2000,00 гривень, квитанція від 10 червня 2025 року про сплату [PERSON] 2000,00 гривень, квитанція від 11 квітня 2025 року про сплату [PERSON] 8000,00 гривень / а.с.70,71,72/. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2021 року у справі № 161/20630/18 (провадження № 61-12221св20) зазначено, що «на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц). Відповідно до ч.ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, а також додані до справи договір про надання правової допомоги, акти прийняття-передачі наданих послуг з описом наданих послуг, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для справи, а також враховуючи часткове задоволення позову, суд дійшов висновку, що 6000 грн. є співмірними із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Outcome: partial