Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

21.04.2025 представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до суду з вказаною заявою і просить стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 24.04.2024-100001457 від 24.04.2024 у розмірі 41800 грн 00 коп. та понесені судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що 24.04.2024 між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір (оферти) № 24.04.2024-100001457. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі - 11000 грн, строком на 98 днів. Дата повернення (виплати) кредиту 19.11.2024. Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,5% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розрахунок денної процентної ставки: 1,49 %. Проценти (економічна сутність - плата за користування кредитом) розраховуються шляхом множення всієї Суми Кредиту (включаючи всі транші) (залишку від всієї суми кредиту) (база розрахунку) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку. Комісія, пов`язана з наданням кредиту - 275 грн 00 коп. Комісія за обслуговування нараховується кредитором та обліковується в перший день кожного 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Відповідно до Договору від 24.04.2024 та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 11000 грн, [PERSON] 24.04.2024 отримано кредитні кошти у розмірі 11000 грн. Отже, ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконано в повному обсязі. У свою чергу [PERSON] свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 21.04.2025 утворилась заборгованість у розмірі 41800 грн, чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр». У позовній заяві представник позивача клопотав про розгляд справи без його участі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи в судові засідання 13.05.2025, 24.06.2025, 16.07.2025 та 05.08.2025 не прибув, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою від 22.04.2025 суд прийняв справу до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні, з повідомленням (викликом) сторін. 13.05.2025 через неявку відповідача, за його клопотанням розгляд справи відкладено на 24.06.2025. 24.06.2025, 16.07.2025 [PERSON] до суду не з`явився, розгляд справи було відкладено. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив такі обставини. На підтвердження своїх вимог позивач надаd пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферти), в п. 14.2. зазначено, що реквізити позичальника встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. Із заявки кредитного договору № 14.008.2024-100000216 вбачається, дата та час укладення 14.08.2024, позичальник [PERSON] . Вказані вище документи підписано одноразовим ідентифікатором Е393 (а.с. 8-14). Також, позивач надав довідку-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 24.04.2024-100001457 від 24.04.2024, згідно з якою заборгованість [PERSON] складає 11000 грн основний борг, 23100 грн проценти, 2200 грн комісія, 5500 грн неустойка, разом 41800 грн (а.с. 16). З квитанції 2453876552 вбачається видача коштів у сумі 11000,00 грн 24.04.2024 за договором № 24.04.2024-100001457 (а.с. 18). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Згідно з ч. 2 ст. 78, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з ч. 12 та 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Водночас, Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» не надало належних та допустимих доказів укладення кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] . А відтак, складена позивачем Довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором № 24.04.2024-100001457 від 24.04.2024, позичальник [PERSON] не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу. Дослідивши надані позивачем докази обґрунтування заявлених позовних вимог, суд вважає, що позивач до позовної заяви не надав жодних доказів, які підтверджують укладення кредитного договору між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] . А тому аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивач не надав доказів на підтвердження виникнення між ним та відповідачем договірних відносин щодо надання останньому грошових коштів у кредит, відтак відсутні підстави вважати, що у відповідача існує заборгованість перед позивачем. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Отже, враховуючи, що у задоволенні позову було відмовлено, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed