Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Зміст заявлених вимог. 21 березня 2025 року Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як орган опіки та піклування через систему «Електронний суд» звернувся до суду із позовною заявою, в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] , в якій просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особисті рахунки дітей у відділенні Державного Ощадбанку України. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що на первинному обліку дітей, які залишилися без батьківського піклування, дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області з 20 лютого 2024 року перебувають діти позбавлені батьківського піклування: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [PERSON] . Відомості про батька дітей у свідоцтві про народження зазначені зі слів матері на підставі ч.1 ст.135 СК України. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 22.03.2024 №674 малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку із винесенням Крюківським районним судом м. Кременчука 01 лютого 2024 року вироку про визнання [PERSON] , матері малолітніх дітей та відповідача по справі, винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на один рік. З 03 червня 2024 року діти виховуються в прийомній сім`ї [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення виконавчого комітету Зінківської міської ради Полтавської області від 30.05.2024 №257. 05 листопада 2025 року до служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернулася [PERSON] , яка 25.10.2024 року звільнилася з Надержинщинської виправної колонії №65, з наміром повернути малолітніх дітей на виховання в свою родину. Спеціалістами служби було роз`яснено [PERSON] процедуру повернення дітей та надано термін до 26.12.2024 року надати документи для вирішення питання про доцільність/недоцільність передачі малолітніх [PERSON] та [PERSON] їй на виховання. Станом на 11.02.2025 року [PERSON] із заявою про передачу їй на виховання дітей не зверталася, документів не надала. На запрошення в телефонному режимі спеціаліста служби у справах дітей для з`ясування позиції щодо позбавлення її батьківських прав, [PERSON] не з`явилася, зазначила, що вона зайнята побутовими питаннями. За інформацією відділу Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Зінківської міської ради Миргородського району [PERSON] один раз телефонувала з питання визначення форми спілкування з дітьми, стосовно чого їй була надана відповідна консультація, після чого [PERSON] на зв`язок не виходила. За час перебування малолітніх дітей у прийомній сім`ї, [PERSON] не цікавилася життям дітей, не брала участі у їх вихованні, житті та утриманні. Діти про матір не згадували та не висловлювали бажання повернутися до неї. У прийомній родині з дітьми склалися теплі та довірливі відносини. Прийомна мати [PERSON] уклала декларацію з лікарем-педіатром [PERSON] , діти щеплені за віком, постійно проходять медичний огляд і відвідують лікаря за потребою. Відповідач [PERSON] не зверталася до медичного закладу з приводу стану здоров`я та розвитку своїх дітей, не цікавиться навчанням [PERSON] , яка навчається у першому класі Зінківського опорного ліцею №1 Зінківської міської ради, батьківські збори не відвідувала, на зв`язок з класним керівником не виходила. Не зверталася також до закладу дошкільної освіти №2 Зінківської міської ради Полтавської області, який відвідує її малолітній син [PERSON] , з питанням стосовно розвитку, здобутків дитини. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, немає наміру виховувати та утримувати малолітніх дітей, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] . З огляду на наведене, Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради\~Кременчуцького району Полтавської області як орган опіки та піклування звернувся до суду за захистом\~\~прав малолітніх дітей. Рух справи. Ухвалою Крюківського\~районного суду\~м.\~Кременчука від\~28.03.2025\~року відкрито\~провадження у\~справі за\~позовом Виконавчого\~комітету Кременчуцької\~міської ради\~Кременчуцького району\~Полтавської області\~як органу\~опіки та\~піклування в\~інтересах малолітніх\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 08.05.2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позиції учасників справи в судовому засіданні. Представник позивача Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування Сидорова А.Ю. в судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням. З заявою про відкладення розгляду справи не зверталася, причини неявки не повідомила. Згідно до ч.1 ст.223\~ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала, тому відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною 1 статті 280\~ЦПК\~України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст.247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Обставини, встановлені судом. Відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 30 березня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що 15 квітня 2017 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області складено відповідний актовий запис №554) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 30 березня 2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що 26 квітня 2019 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області складено відповідний актовий запис №555). Батько дітей в свідоцтвах про народження записаний відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України, що вбачається з Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України від 20.02.2024 року за №00043684263, №00043684473. Вироком Крюківського районного суду м. Кременчука від 01.02.2024 року [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк один рік. Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 22.03.2024 року малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. На виконання рішення виконавчого комітету Зінківської міської ради Полтавської області від 30 травня 2024 року №257 «Про створення прийомної сім`ї та влаштування до неї дітей» Відділ «Служби у справах дітей та сім`ї» виконавчого комітету Зіньківської міської ради влаштував до прийомної сім`ї [PERSON] та [PERSON] на виховання та спільне проживання малолітніх [PERSON] , [PERSON] 25 жовтня 2024 року відповідач [PERSON] звільнилася з державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» на підставі ухвали Полтавського районного суду Полтавської області від 25 жовтня 2024 року, що підтверджується довідкою про звільнення серії ПОЛ №02631. 05 листопада 2024 року [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Крюківської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району з повідомленням про намір повернути дітей [PERSON] та [PERSON] на виховання у свою родину, зобов`язувалася зібрати необхідні для цього документи та створити належні умови для проживання дітей. [PERSON] було роз`яснено про вирішення питання про доцільність позбавлення її батьківських прав в разі не подання документів на повернення дітей. За повідомленням прийомних батьків [PERSON] та [PERSON] , під час перебування дітей [PERSON] та [PERSON] у їх родині, мати дітей [PERSON] не цікавилася життям дітей, участі у вихованні та їх утриманні не приймала. Діти про матір не згадували та не виявляли бажання повернутися до неї. За повідомленням Комунального некомерційного підприємства «Зіньківський центр первинної медико-санітарної допомоги Зінківської міської ради Полтавської області від 08.01.2025 року №01-23/18 прийомна матір [PERSON] уклала декларації про вибір лікаря, що надає первинну медичну допомогу на [PERSON] , [PERSON] з лікарем-педіатром [PERSON] . Діти щеплені за віком. Зі слів педіатра діти постійно проходять медичний огляд і відвідують лікаря за потребою. На теперішній час прийомні батьки дотримуються рекомендацій лікаря та медичних приписів. Станом на 08.01.2025 року мати [PERSON] не зверталася до медичної установи з приводу стану здоров`я та розвитку своїх дітей. За повідомленням Зінківського опорного ліцею №1 Зінківської міської ради від 20.01.2025 року №01-32/16, [PERSON] навчається у 1-Б класі з 01.09.2024 року. За цей час мати [PERSON] батьківські збори не відвідувала, навчанням дитини не цікавилася, на зв`язок з класним керівником не виходила. За повідомленням Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №2 «Сонечко» Зінківської міської ради Полтавської області від 24.01.2025 року №4 їх заклад відвідує [PERSON] . Мати дитини [PERSON] за час перебування дитини у садочку, не зверталася з питанням розвитку, здобутків сина. За таких обставин, рішенням Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 06.03.2025 року №568 затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Дослідивши та оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.124\~Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Статтею 6\~Конвенції\~про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожна особа, як слідує зі змісту ст.4\~ЦПК України має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 15 ЦК України\~закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58) У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155\~СК\~України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164\~СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; хронічно зловживають алкоголем або наркотиками; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні, навчанні, лікуванні та утриманні своїх малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не спілкується з ними; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Наведене свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, відсутністю будь-якого інтересу до своїх дітей [PERSON] , [PERSON] . З огляду на наведене, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, суд зазначає наступне. Відповідач [PERSON] проживає окремо від дітей, не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обов`язку утримувати дитину визначені\~статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей. Разом з тим, відповідно до ч.1\~ст.\~182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню на утримання дитини, суд враховує вимоги ст.\~182,\~183 Сімейного Кодексу України, та приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей в частковому відношенні до її заробітку, а саме щомісяця в розмірі 1/3 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особисті рахунки дітей у відділенні Державного Ощадбанку України, починаючи з дня подання позову і до повноліття дітей. Відповідно до\~ст.430\~ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах місячного платежу. З огляду на наведене, позов Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як органу опіки та піклування в інтересах дітей [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню. Статтею 141\~ЦПК\~України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved