Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Представник позивача, адвокат Осадчий Р. І., звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просили розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11.06.2016 Жовтневим районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначили, що 11.06.2016 між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. Спільних дітей та спільного майна сторони не мають. Протягом останнього року подружні стосунки між позивачем та відповідачем фактично припинені, спільне господарство ними не ведеться, проживають вони окремо, між ними відсутній зв`язок, характерний для сімейних відносин. Підставою для розірвання шлюбу є втрата взаєморозуміння, почуття любові та довіри, відсутність спільних інтересів, а також істотні розбіжності у поглядах на життя. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам сторін. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом. Ухвалою судді від 30 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, врахувавши фактичні обставини справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11 червня 2016 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб, про що Жовтневим районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області 11.06.2016 зроблено відповідний актовий запис № 336, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , оригінал якого долучено до матеріалів справи. Після реєстрації шлюбу з позивачем, відповідач отримала прізвище « [PERSON] ». Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу та вважає примирення з відповідачем не можливим, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Положеннями ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 104 СК України\~та ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати і бере до уваги той факт, що сторони фактично припинили подружні стосунки, майнового спору між ними немає. Задовольняючи позов, суд враховує, що фактично шлюбні відносини припинені з 2024 року, спільне господарство не ведеться, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Питання судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved