Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

В травні 2025 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (далі - Товариство) через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства заборгованість за кредитним договором у розмірі 17563,20 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн та 7000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позов мотивований тим, що 25.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №00-9690870 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 6000 грн та зобов`язувався повернути його, сплатити проценти за користуванням ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав позичальнику грошові кошти у визначеному розмірі. 21.10.2024 ТОВ «Макс Кредит» відповідно до умов договору факторингу №21102024-МК/ЕЙС відступило право вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором для ТОВ «ФК «Ейс». Таким чином, відповідно до Реєстру Боржників за договором факторингу № 21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 до Товариства перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 20563,20 грн. Однак, оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання за кредитним договором щодо повернення коштів, виникла загальна заборгованість у розмірі 20563,20 грн, яка складається з заборгованості по кредиту в сумі 6300 грн, заборгованості по несплаченим відсотках за користування кредитом в сумі 11263,20 грн, штрафних санкцій згідно умов договору в сумі 3000 грн. Позивач не здійснював нарахувань за кредитним договором. Товариство не заявляє вимоги щодо стягнення штрафних санкцій, у зв`язку з чим загальна сума заявлених до стягнення вимог становить 17563,20 грн та складається з: 6300 грн - заборгованість по кредиту, 11263,20 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Ухвалою судді від 27.05.2025 відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; сторонам визначено строк для подання заяв по суті справи; задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази в АТ «Перший Український Міжнародний Банк», які надійшли до суду 24.06.2025. [PERSON] копія позовної заяви з доданими документами надіслана позивачем 16.05.2025. Копія ухвали про відкриття провадження надіслана відповідачу судом за зареєстрованою адресою місця проживання та згідно з положеннями п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається врученою 03.06.2025, про що свідчать дані довідки відділення Укрпошти. У встановлений судом строк [PERSON] відзив на позов не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та, відповідно до ст.280 ЦПК України, за згодою позивача, яка викладена в позовній заяві, проводить заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що 25.03.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю «Макс Кредит» та [PERSON] у вигляді електронного договору у розумінні Закону України «Про електронну комерцію» укладено договір кредитної лінії № 00-9690870 (далі - Договір), який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 51317. Одноразовий ідентифікатор 51317 відправлений 25.03.2024 о 13:43:50 на номер мобільного телефону [NUMBER] відповідача та введений ним 25.03.2024 о 13:44:02, що підтверджується даними копій кредитного договору та довідки про ідентифікацію. Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. Договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 6000 грн на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути кредит Кредитодавцю (дата повернення кредиту): 20 березня 2025 року (п.1.3 Договору). Згідно з п.1.5. Договору тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка складає 2,47 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього договору (п.п.1.5.1. Договору). За положеннями п.1.6. Договору за надання кредиту Позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю одноразову комісію в у розмірі 5,00 % від суми кредиту, що складає 300 грн. Сума кредиту 6000 грн перераховується кредитодавцем на рахунок Позичальника за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] (п.2.8 Договору). Відповідно до п. 7.10 Договору підписуючи договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник підтверджує свою повну обізнаність за згоду з усіма (в тому числі істотними) умовами цього Договору та Правил. На підтвердження позовних вимог позивачем також надано Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Макс Кредит», які діють з 09.01.2024. ТОВ «Макс Кредит» свої зобов`язання за кредитним договором № 00-9690870 від 25.03.2024 виконало в повному обсязі та надало [PERSON] грошові кошти у розмірі 6000 грн шляхом перерахунку на платіжну карту відповідача № [NUMBER] через ТОВ «Платежі Онлайн» за допомогою платіжного сервісу «Platon», що підтверджується відомостями довідки ТОВ «Платежі Онлайн» № 1289/10 від 30.10.2024, реєстру транзакцій до неї, листа АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.5/8054БТ від 18.06.2025, за даними якого на ім`я [PERSON] емітовано платіжну картку № [NUMBER] , на яку 25.03.2024 здійснено зарахування коштів в сумі 6000 грн. 21.10.2024 між ТОВ «Макс Кредит» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (фактор) укладено договір факторингу № 21102024-МК/ЕЙС, відповідно до умов якого ТОВ «Макс Кредит» зобов`язується відступити для ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати (сплатити) Клієнту суму фінансування в розпорядження Клієнта за плату на умовах визначених цим договором. Факт оплати позивачем отриманих за вказаним договором факторингу прав вимог до боржників підтверджується даними платіжних інструкцій № 13 від 25.10.2024, № 14 від 30.10.2025, № 15 та № 16 від 31.10.2024. За даними акту прийому передачі Реєстру Боржників від 21.10.2024 до договору факторингу № 21102024-МК/ЕЙС від 21.10.2024 Товариство прийняло від ТОВ «Макс Кредит» Реєстр Боржників в кількості 6187 осіб. Відповідно до витягу з Реєстру Боржників до договору факторингу №21102024-МК/ЕЙС від 21 жовтня 2024 року від ТОВ «Макс Кредит» до Товариства перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 00-9690870 від 25.03.2024 на загальну суму 17563,20 грн, яка складається з 6300 грн - заборгованість по тілу кредиту, 11263,2 грн - заборгованість по відсотках, а також штрафні санкції в розмірі 3000 грн. Згідно з наданим детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором №00-9690870 від 25.03.2024 заборгованість [PERSON] станом на 21.10.2024 становить 17563,20 грн, з яких: 6000 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 11263,20 грн заборгованість по відсотках (нарахування відсотків здійснено за період з 25.03.2024 по 08.06.2024), 300 грн заборгованість по комісії, 3000 грн - штрафні санкції згідно умов договору. Відповідно до виписки з особового рахунку відповідача заборгованість [PERSON] за кредитним договором №00-9690870 від 25.03.2024 за період з 21.10.2024 по 04.05.2024 становить 20563,20 грн, з яких: 6300 грн заборгованість по тілу кредиту, 11263,20 грн заборгованість по відсотках, 3000 грн заборгованість по штрафним санкціях. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по штрафних санкціях. За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року в справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року, в справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року, в справі №127/33824/19 будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Згідно з ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1 статті 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що договір кредитної лінії № 00-9690870 від 25.03.2024 між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] є укладеним. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання та надав відповідачу узгоджену сторонами договору суму кредиту. Проте відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом. Докази сплати [PERSON] заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи відсутні, відповідачем не надано власного розрахунку заборгованості. Зважаючи на оформлені в належному порядку кредитний договір № 00-9690870 від 25.03.2024 та договір факторингу Товариство є належним стягувачем неповернутих кредитних коштів та процентів за їх використання з боржника. Відтак позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6300 грн, в яку позивачем включено видані кредитні кошти в розмірі 6300 грн та комісію, пов`язану з їх наданням, в сумі 300 грн, підлягають задоволенню. Перевіряючи доводи позивача щодо нарахованої суми відсотків за користування кредитом в межах заявленого позивачем періоду стягнення (з 25.03.2024 по 08.06.2024 (детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором) суд зазначає про таке. Так, цивільне законодавство встановлює презумпцію свободи договору, яка полягає насамперед у вільному волевиявленні особи на вступ у договірні відносини, а також у вільному визначенні особою умов договору в яких фіксуються взаємні права та обов`язки його сторін. Свобода договору не є абсолютною (необмеженою), вона існує в рамках норм чинного законодавства, а дії сторін договору мають ґрунтуватися на засадах розумності, добросовісності та справедливості, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору. 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі - Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п.п.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. При цьому, згідно п.17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5%, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5%, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1%. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З матеріалів справи слідує, що відповідач отримав кредитні кошти 25.03.2024. Враховуючи зазначене, суд вважає, що згідно з вимогами ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» із відповідача на користь позивача підлягають до стягнення відсотки за користування кредитом за період з 25.03.2024 по 08.06.2024 в розмірі 8469,60 грн, які складаються з відсотків з сумі 4149,60 грн за період з 25.03.2024 по 21.04.2024 (6000 грн ? 2,47 % (процентна ставка передбачена договором, яка не суперечить вимогам вказаного закону) ? 28 днів) та 4320 грн відсотків за період з 22.04.2024 по 08.06.2024 (6000 грн ? 1,5 % ? 48 днів). Відтак, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 14769,60 грн. Згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу. У зв`язку із частковим задоволенням позову на 84,09 %, в силу вимог ч.1 та ч. 2 ст.141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2037 грн 00 коп. та 5886 грн 30 коп. витрат на правничу допомогу.

Outcome: partial