Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 квітня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» і [PERSON] було укладено договір № 979173, за умовами якого відповідач отримав кредит і зобов`язався повернути кошти, сплатити проценти за користування кредитом і виконати інші обов`язки, передбачені договором. Однак відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання. 31 січня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» і ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 31012025, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ ««Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 979173 від 05 квітня 2023 року. У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань, заборгованість відповідача за договором № 979173 станом на день звернення до суду з вказаним позовом становить в сумі 31\~859,15 грн, з яких: 20\~001,62 грн заборгованість за тілом кредиту, 11\~506,82 заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 350,71 грн заборгованість за відсотками з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості. Враховуючи викладене, просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 979173 від 05 квітня 2023 року в розмірі 31\~859,15 грн і судові витрати. 12 червня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз`яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання; відповідач відзив на позов суду не направив. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05 квітня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» і [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 979173, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 27 500,00 грн, строком кредитування 731 день з кінцевим терміном повернення 05 квітня 2025 року включно, зі сплатою процентів за перший день користування кредитом у розмірі 10% в день, за всі наступні дні, починаючи з другого дня й до кінця строку кредитування у розмірі 100% річних (а.с. 6-9, 10, 11-25, 26). 31 січня 2025 року між ТОВ «Слон Кредит» і ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір надання послуги з факторингу № 31012025, за умовами якого ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 979173 (а.с. 29-49). Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 31\~508,44 грн, з яких: 18\~181,53 грн заборгованість за тілом кредиту, 13\~326,91 заборгованість за відсотками (а.с. 46-48, 49). Згідно з розрахунком позивача, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 979173 станом на 25 квітня 2025 року становить 31\~859,15 грн і складається із: 20\~001,62 грн заборгованість по тілу кредиту, 11 857,53 грн заборгованість за відсотками (а.с. 28). Враховуючи викладене, позивач просить стягнути у судовому порядку з відповідача заборгованість у розмірі 31\~859 гривень 15 копійок разом із понесеними судовими витратами, які складаються із суми сплаченого судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу в добровільному порядку та жодних заперечень щодо позову суду не надав, право вимоги за цим договором перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитним договором у заявленому позивачем розмірі 31 859 гривень 15 копійок. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно з\~ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved