Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

27 травня 2025 року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту смерті, в якій зазначено, що 12 грудня 1986 року заявниця уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] . В травні 1993 року приїхали з чоловіком на постійне місце проживання в с.Новогрякове Чутівського району Полтавської області, де на підставі договору купівлі-продажу від 19 червня 1993 року купили житловий будинок з надвірними будівлями, право власності на який зареєстровано за [PERSON] . В 2000 року [PERSON] переїхав на постійне місце проживання до російської федерації, але шлюб між ними розірваний не був. [INFO] [PERSON] помер у с.Биково Шипунівського району Алтайського краю російської федерації, що підтверджується свідоцтвом про його смерть, виданим 01 березня 2010 року відповідним державним органом російської федерації. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с.Новогрякове Чутівського району Полтавської області, право власності на який зареєстроване за померлим чоловіком. Звернулась до Берестинського відділу ДРАЦС у Берестинському районі Харківської області із заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] , проте отримала роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про смерть з рекомендацією звернутись до суду. Вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть чоловіка у відділі державної реєстрації актів цивільного стану на території України через те, що факт його смерті відбувся в момент проживання в російській федерації, медичний документ, який може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відсутній, з огляду на що змушена звернутись до суду. Встановлення факту смерті чоловіка породжує юридичні наслідки, від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих та майнових прав , а саме встановлення факту смерті чоловіка надає змогу реалізувати спадкові права. Заявниця [PERSON] просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на території російської федерації - у с.Биково Шипунівського району Алтайського краю. Ухвалою судді Берестинського районного суду Харківської області Бєлостоцької О.В. від 02 червня 2025 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилась, звернулась із заявою про розгляд справи за її відсутності в якій повідомила про підтримання заяви про встановлення факту, що має юридичне значення. Представник заінтересованої особи - Чутівської селищної громади Полтавського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] . З`ясувавши позицію заявниці та представника заінтересованої особи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 12 грудня 1986 року зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9). 19 червня 1993 року [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу придбав будинок, розташований за адресою : [ADDRESS] (а.с.11-13). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 березня 2010 року [PERSON] , [INFO] , помер в с.Биково Шипуновського району Алтайського краю Російська Федерація, актовий запис № 4, місце державної реєстрації - адміністрація Биковської сільської ради Шипуновського району Алтайського краю (а.с.14). Згідно довідки № 116 від 19.05.2025 року [PERSON] , [INFO] , по день смерті - [INFO] постійно мешкав за місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] ; на момент смерті мешкав один (а.с.15). Берестинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берестинському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на звернення заявниці [PERSON] щодо видачі повторного свідоцтва про смерть чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в с.Бикове Шипуновського району Алтайського краю, надано роз`яснення від 27 травня 2025 року, яким [PERSON] було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту смерті, оскільки з 24 лютого 2022 року в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан та розірвано всі дипломатичні відносини з країною агресором, отже отримання свідоцтва про смерть з російської федерації є неможливим (а.с.16). З листа Зачепилівської державної нотаріальної контори від 02.07.2025 року № 236/01-16 та Інформаційної довідки із Спадкового реєстру вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заведена. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до роз`яснень, даних в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про становлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №545, фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. При відсутності підстав для державної реєстрації смерті, визначених у цьому пункті, державна реєстрація смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті. Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні було запроваджено воєнний стан, який продовжений і триває до теперішнього часу. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Про деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Однак зазначені норми незастосовні у даному випадку, оскільки Міністерство закордонних справ України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин з РФ відповідно до норм міжнародного права. 01 грудня 2022 року прийнято Закон України № 2783-IX «Про вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року». Відповідно до статті 72 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, якщо договором не передбачається інше або якщо учасники не погодились про інше, зупинення дії договору відповідно до його положень або відповідно до цієї Конвенції звільняє учасників, у взаємовідносинах яких зупиняється дія договору, від зобов`язання виконувати договір у своїх взаємовідносинах протягом періоду зупинення. Стаття 25 Закону України «Про міжнародні договори України» містить аналогічну норму, відповідно до якої зупинення дії міжнародного договору України за умов, якщо договір не передбачає іншого, чи за відсутності іншої домовленості з іншими його сторонами, звільняє Україну від зобов`язання виконувати його протягом періоду зупинення дії договору з тими його сторонами, з якими зупинено дію договору, і не впливає стосовно іншого на встановлені договором правові відносини України з іншими його сторонами. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 15 вересня 2021 року Верховний Суд розглянув справу № 367/2656/20 (провадження № 61-16174св20), в якій суди відмовили у відкритті провадження з тих підстав, що процесуальний закон не передбачає можливості встановлення судом факту смерті особи на території іноземної держави. Верховний Суд зазначив, що невизначеність норм процесуального закону не може тлумачитись проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. В постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725 ( провадження № 61-174св23) зазначено, що підставою для встановлення факту смерті є підтвердження доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. У заявниці [PERSON] відсутні документи, передбачені п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», необхідні для державної реєстрації смерті чоловіка- [PERSON] , з огляду на що вона позбавлена можливості у порядку, передбаченому діючим законодавством України отримати свідоцтво про смерть останнього. Приймаючи до уваги вищевикладене у сукупності, зважаючи на те, що заявниця позбавлена можливості зареєструвати смерть свого чоловіка [PERSON] , надавши для реєстрації смерті документи, передбачені законодавством України, суд дійшов висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] на території російської федерації - у с.Биково Шипунівського району Алтайського краю, оскільки цей факт знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки це необхідно для реєстрації смерті чоловіка в органах державної реєстрації актів цивільного стану, отримання свідоцтва про смерть та реалізації спадкових прав. На підставі ст.ст. 75,81, 293, 315 ЦПК України, -

Outcome: approved