Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 березня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] було укладено угоду (кредитний договір) №200491601. Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 18071,07 грн, з встановленим строком користування з 30.03.2016 по 30.03.2019, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору №7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі №910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за зазначеним кредитним договором. ПАТ «Банк Михайлівський», правонаступником якого є ТОВ «Діджи Фінанс», виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Станом на 11.03.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 51356,08 грн, з яких: 17569,11 грн заборгованість за кредитом; 33786,97 грн заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладення договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс». На підставі викладеного вище, представник позивача просить поновити строк позовної давності для подання позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200491601 від 30.03.2016. Стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за договором № 200491601 від 30.03.2016 у загальному розмірі 80458,12 грн, яка складається з: заборгованість 51356,08 грн, суми інфляційних втрат 24475,77 грн, суми 3% річних 4626,27 грн, а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Ухвалою суду від 04 червня 2025 року відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідачка отримала 14 червня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 24 червня 2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін та відзив на позовну заву, який мотивований тим, що 30.03.2026 між ПАТ "Банк Михайлівський" та [PERSON] укладено угоду №200491601 щодо кредитування. Банк надав відповідачці у користування кредитні кошти в розмірі 18701,07 грн з встановленим строком користування з 30.03.2016 по 30.03.2019. Між АТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» було укладено Договір факторингу №1905 від 19.05.2016, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за Кредитним договором №200491601 від 30.03.2016, що укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» та позичальником [PERSON] . В подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда», отримані права вимоги за кредитним договором було відступлено ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» відповідно до договору факторингу №1 від 20.05.2016. ТОВ «Фінансова Компанія «Фагор» направила відповідачці [PERSON] . Лист від 19.08.2020, що станом на 19.08.2020 її заборгованість за кредитним договором складає 44125,51 грн. У разі сплати до 28.08.2020 від вказаної суми заборгованості за кредитним договором, для неї [PERSON] буде встановлена знижка і сума до сплати складе 18600,00 гривень. Якщо вона проплатить в зазначений термін вказану суму, кредитний договір буде закритий і вона зможе від ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» отримати довідку про закриття кредитного договору, в зв`язку з виконанням зобов`язань в повному обсязі. Всі вимоги, які були зазначені в листі ТОВ «Фінансова Компанія «Фагор», вона виконала повністю шляхом перерахування коштів в сумі 18600 гривень згідно квитанції №0.01816766944.1 від 27.08.2020 Любарського відділення Житомирського РУ АТ КБ "ПриватБанк" на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Фагор». Після чого, позивач отримала довідку від ТОВ «Фінансова Компанія «Фагор», що нею [PERSON] станом на 31.08.2020 заборгованість за договором №200491601 від 30.03.2016 погашена в повному обсязі та договір закритий. На підставі викладеного вище, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову ТзОВ «Діджи Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №200491601 від 30.03.2016 в сумі 80458,12 грн. 25 червня 2025 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача Кіндрася С.В. про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін у справі. 03 липня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення від представника позивача, в яких він заперечує, що беручи до уваги те, що Уповноваженою особою Фонду визнано нікчемним договір факторингу від 19 травня 2016 року № 1905, укладений між ПАТ Банк Михайлівський та ТОВ «ФК Плеяда», з урахуванням обставин, встановлених постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 р. по справі № 910/11298/16, - то надані позивачем квитанції про сплату ТОВ «ФК Фагор» коштів не є достатніми доказами, що підтверджують виконання позивачем зобов`язань за договором №200491601 від 30.03.2016 перед ПАТ «Банк Михайлівський». На думку представника позивача, зобов`язання не було виконано належним чином, оскільки при виконанні зобов`язання був відсутній елемент належного кредитора в особі ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», враховуючи норми ст.599 ЦК України, а наведені позивачем обставини не можуть бути підставою для визнання зобов`язання за кредитними №200491601 від 30.03.2016 року припиненим. З урахуванням викладеного, дослідивши матеріали справи. суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 30 березня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено кредитний договір № 200491601. Відповідно до умов договору, банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 18071,07 грн, з встановленим строком надання послуги 36 місяців з 30.03.2016 по 30.03.2019. Щомісячний платіж - 1235,00 грн, останній платіж 1235,51 грн. розмір процентної ставки за кредитом 0,0001% річних. Щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості 3,99% з 1 місяця строку дії кредитного договору та до закінчення його дії. Комісія за видачу кредиту 1,5 %. Сукупна вартість кредиту 196,4% річних. 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» (банк) та ТОВ «Діджи Фінанс» (новий кредитор) укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, за умовами якого банк відступає новому кредитору за плату належні йому права вимоги, а новий кредитор (позивач) приймає належні ПАТ «Банк Михайлівський» права вимоги до боржників, зазначених у Додатку №1 до цього договору, що підтверджується копіями договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20 липня 2020 року, додатку №1 (реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами) та платіжним дорученням №25 від 09 липня 2020 року. Згідно з копією реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (додаток №1 до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року) до нового кредитора ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором №200491601 укладеним 30.03.2016 з [PERSON] на суму 51356,08 грн, у тому числі: 17569,11 грн заборгованість за основним зобов`язанням, 33786,97 грн розмір заборгованості по нарахованих доходах. Згідно з наданим позивачем розрахунком, сума заборгованості за договором №200491601 укладеним 30.03.2016 з [PERSON] становить 80458,12 грн, з яких: 51356,08 грн сума богу; 24475,77 грн інфляційне збільшення, 4626,27 грн штрафні санкції. З постанови Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року вбачається, що 19 травня 2016 року між ПАТ "Банк Михайлівський" (клієнт) і ТОВ "ФК "Плеяда" (фактор) укладено договір факторингу №1905, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти у розпорядження клієнта, а банк зобов`язався відступити на користь ТОВ "ФК "Плеяда" право вимоги до третіх осіб (боржників). Крім того, 20 травня 2016 року між ТОВ "ФК "Плеяда" і ТОВ "ФК "Фагор" укладено договір факторингу №1, за умовами якого ТОВ "ФК "Плеяда" за плату відступило на користь ТОВ "ФК "Фагор" права вимоги, отримані ним від ПАТ "Банк Михайлівський" на підставі договору факторингу № 1905. Також зазначеною постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16 застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905, а саме: зобов`язано ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договором факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016 №1 і №2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року №2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року №1 і №2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20 травня 2016 року №1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». Зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року №1 і №2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016 року №1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016 року №1 та від 20 травня 2016 року № 2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016 року до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20 травня 2016 року № 1 та додатках до нього. 29 грудня 2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу львівської області закінчено примусове виконання наказу №910/11298/16, виданого Господарським судом м.Києва 12 липня 2021 року, про зобов`язання ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року №1 і №2. 17 січня 2023 року постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Київ закінчено примусове виконання наказу №910/11298/16, виданого Господарським судом м.Києва 12 липня 2021 року, про зобов`язання ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19 травня 2016 року №1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016 року №1 і №2. За правилом частини\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини першої\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою\~статті 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до положень\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Нормою\~статті 639 ЦК України\~передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У відповідності дост.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положеньст.509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст.625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1\~ст.627\~ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦКУ встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Частиною 2 ст.1050\~ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 2 ст.1056-1 ЦК України\~передбачено, що\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Частинами 1 та 2 ст.512\~ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст.516\~ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.1077\~ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078\~ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.ст.1080,1084\~ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. У відповідності до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.82\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В обґрунтування своїх заперечень, представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача визнав факт укладення кредитного договору №200491601 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] та надання кредитних коштів, не спростувавши обставини їх отримання від первинного кредитора, а також їх розміру. 19 серпня 2020 року ТзОВ «ФК «Фагор» повідомило [PERSON] , що між ТзОВ «ФК «Плеяда» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено Договір факторингу № 1905 від 19.05.2016, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором №200491601 від 30.03.2016, що укладений між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] . В подальшому ТзОВ «ФК «Плеяда», отримані права вимоги за кредитним договором було відступлено ТзОВ «ФК «Фагор», відповідно до Договору факторингу №1 від 20.05.2016. Крім того, у повідомленні зазначено, що станом на 19.08.2020 заборгованість за кредитним договором складає 44125,51 грн, та запропоновано відповідачу до 28.08.2020 сплатити суму заборгованості в розмірі 18600,00 грн. В такому випадку буде встановлена знижка і сума до сплати складе 18600,00 грн. Кредитний договір буде закритий і відповідачка зможе від товариства отримати довідку про закриття кредитного договору, в зв`язку з виконанням зобов`язань в повному обсязі. Як вбачається з наданої до суду [PERSON] довідки, виданої 31.08.2020, ТзОВ «ФК «Фагор» повідомило відповідачку, що станом на 31.08.2020 є єдиним законним кредитором за кредитом, який був наданий ПАТ «Банк Михайлівський» клієнту [PERSON] за договором №200491601 від 30.03.2026 та повідомляє клієнта, що станом на 31.08.2020 заборгованість за договором погашена в повному обсязі та договір закритий. Таким чином, відповідачка [PERSON] знаючи про те, що первинний кредитор ПАТ «Банк Михайлівський» відступив право вимоги по укладеному нею із банком кредитному договору від ПАТ «Банк Михайлівський» до ТОВ «Плеяда», а від ТОВ «Плеяда» до нового кредитора ТзОВ «Фагор» перейшло право вимоги, здійснила сплату по зобов`язаннях, які виникли за кредитним договором 200491601 на рахунок ТзОВ «ФК «Фагор», що також підтверджено наданою представником відповідача копією квитанції. Відтак, суд вважає, що відповідачка, діючи в добросовісний спосіб, як боржник за кредитним договором, сплатила наявну заборгованість, що стало підставою для закриття кредитного договору як виконаного. Крім того, слід зазначити, що станом на дату здійснення погашення боржником кредитної заборгованості, діяв укладений договір факторингу №1905 від 19.05.2016, за яким відповідно до ст.\~512\~ЦК України до ТзОВ «ФК «Фагор» перейшло право вимоги, про що боржник був належним чином повідомлений і на виконання своїх зобов`язань, остання сплатила зазначеному товариству, як новому кредитору заборгованість по вказаному кредитному договору. Суд вважає, що всі подальші обставини, в тому числі і судові справи, пов`язані з розглядом позову ПАТ «Банк Михайлівський» до ТОВ «ФК «Плеяда» та ТзОВ «ФК «Фагор» про застосування наслідків нікчемності договорів факторингу, результатом яких стало рішення про зобов`язання ТОВ «ФК» Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи отримані від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договорів факторингу, не може вважатись правовою підставою для повторного покладення на відповідачку обов`язку по сплаті кредитної заборгованості. Оскільки договір факторингу від 20.05.2016 № 1, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Плеяда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор» визнано недійсним рішенням суду від 01.07.2021, на час виконання зобов`язань відповідачка [PERSON] не знала та не могла знати про його недійсність. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №200491601 від 30.03.2026 є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки відповідачкою зобов`язання виконано. Посилання представника позивача на пропуск строку позовної давності та необхідність його поновлення суд не бере до уваги, оскільки наслідки спливу строку позовної давності застосовуються лише до обґрунтованих позовних вимог, а у даному разі вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Крім того, згідно ч.3\~ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не заявив про застосування спливу строку позовної давності щодо даного спору, а тому суд не вбачає підстав розглядати клопотання про поновлення строків позовної давності для подання позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Оскільки позивачу відмовлено у задоволені його позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до вимог\~статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed