Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до Іванківського районного суду Київської області з позовом до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області (далі відповідач) про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для визнання за позивачем права приватної власності на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , 1933 р.н., яка померла [INFO] , а саме: домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Позивачка зазначає, що [INFO] в с. Заруддя Вишгородського (колишнього Іванківського) району Київської області померла її мати [PERSON] . 3 рідних та близьких їй осіб, окрім позивачки, станом на сьогодні нікого немає. Все своє життя мати проживала сама одна. Свого батька позивачка не пам`ятає, оскільки він з ними не проживав, заміж мати не виходила, інших дітей, окрім неї, у матері не було. На випадок своєї смерті мати заповіту не укладала. Після смерті [PERSON] її спадкове майно успадкувала позивачка, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області. Позивачка зазначає, що [PERSON] на праві особистої приватної власності мала домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] та дві приватизовані земельні ділянки. Вказаний будинок мати позивачки будувала сама, власними силами та за власні кошти в період 1956-1958 р.р., ставши таким чином його єдиним власником, але в належному порядку не провівши державної реєстрації свого особистого права власності на вказане майно. Приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Л.В. позивачці відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності на житловий будинок. Враховуючи викладене, [PERSON] звернулася за захистом своїх прав до суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено суддю Мовчана В.В. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 30.04.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 04.06.2025 від позивачки до суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи документів на виконання вимог ухвали суду. Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 06.06.2025 відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 24.07.2025. 21.07.2025 до суду від відповідача надійшла заява, відповідно до змісту якої відповідач проти позову не заперечує, розгляд справи просить проводити без участі представника. Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, проте заявою від 24.07.2025 просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ст. 12, 13, 78, 81, 82 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Оцінка зібраних по справі доказів здійснюється за правилами, передбаченими ст. 89 ЦПК України, з врахуванням положень ст. 76-88 ЦПК України. З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини: Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] між [PERSON] (мовою оригіналу) та [PERSON] (мовою оригіналу) (прізвище після укладення шлюбу [PERSON] ) було укладено шлюб. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [INFO] [PERSON] померла. Як вбачається з довідки, виданої старостою Оливського старостинського округу №\~92/1 від 04.03.2025, згідно запису в погосподарській книзі № 2 с. Заруддя на 2021-2025 роки за особовим рахунком № [NUMBER] зареєстровано будинок у [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . ФОП [PERSON] було розроблено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, розташований по [ADDRESS] (реєстраційний номер у Реєстрі будівельної діяльності ТІ01:4352-4340-7383-0481). На спадщину, яка складається з земельних ділянок площею 1,598 га та площею 0,2822 га, власником яких була [PERSON] , приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Л.В. було видано свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Л.В позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності на житловий будинок. У постанові також зазначено, що після смерті [PERSON] спадщину прийняла її дочка, [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Суд, розглянувши подані матеріали, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до положень чинного на той час (на момент спорудження житлового будинку) ЦК УРСР 1963 року, вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13.04.1979 року № 11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР 31.10.1975 року за № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, в т.ч. і виписки із погосподарських книг. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію будинків у містах і селищах міського типу. У період чинності цієї інструкції до 13 грудня 1995 року державна реєстрація нерухомого майна у сільській місцевості не проводилася. Таким чином, приналежність житлового будинку по [ADDRESS] підтверджується відповідним записом із погосподарської книги № 2 с. Заруддя на 2021-2025 роки за особовим рахунком № [NUMBER] , згідно якого\~вищезазначений житловий\~будинок рахується\~за [PERSON] . Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України, право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Позивач зверталася до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Л.В., з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, однак у видачі свідоцтва їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, тому остання звернулася до суду з метою захисту своїх прав. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а також враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що вимоги позивачки про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. Судом встановлено, що позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 1211, 20 грн, однак остання просить покласти їх на неї. На підставі викладеного та

Outcome: approved