Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

ТОВ "Іннова фінанс" через свого представника - адвоката Андрущенка М. В. звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 15 980,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 27 січня 2024 року між ТОВ «Іннова фінанс» та [PERSON] був укладений договір про надання грошових коштів у позику № 2849460124. Як вбачається зі змісту договору позики, укладений договір разом із правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з якими позичальник був попередньо ознайомлений. Договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених ст. ст. 3, 11, 12 Закону України Про електронну комерцію . Відповідно до п. 1.1. договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику у розмірі 2 000,00 грн шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково, та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно з п. 1.1.4., п.\~1.1.5. цього договору. Основні умови договору щодо надання коштів у позику визначені, сторонами, передбачають тип кредиту кредит (п. 1.1.1.), мета отримання кредиту: для власних потреб (п. 1.1.2.), строк кредиту (строк дії договору) - 17 днів (п. 1.2.), дата надання позики: 27.01.2024, дата повернення позики: 13.02.2024. Договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту або смс повідомленням надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором шляхом натискання кнопки підписати. Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору його умови вважаються прийнятими, а договір є укладеним (п. 1.10.). Зазначені умови договору позики повністю відповідають вимогам ст. 11, 12 Закону України Про електронну комерцію. Позикодавець свої зобов`язання виконав у повному обсязі та надав відповідачці грошові кошти в розмірі 2 000 гривень, що підтверджується квитанцією про перерахування коштів. Однак, відповідачка умови договору не виконувала і станом на дату звернення до суду за нею рахується заборгованість в сумі 15 980,00 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2\~000,00 грн, заборгованості за процентами в сумі 13 980,00 грн, що стало підставою для звернення до суду. Тому просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Іннова фінанс» заборгованість за договором про надання грошових коштів у позику № 2849460124 від 27.01.2024 в сумі 15 980,00 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2\~422,40 грн. Ухвалою Чигиринського\~районного суду\~Черкаської області\~від 01.07.2025провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників. Судом постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів із дня відкриття провадження у справі. Відповідачці встановлений строк на подання відзиву. Задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Під час підготовки справи до розгляду судом установлено, що відповідачка [PERSON] правом подання відзиву на позов не скористалася, жодних заяв або клопотань суду не надала. За таких обставин суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, дійшов висновку про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами виникли кредитні правовідносини, відповідно їх правове регулювання відбувається нормами Глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України. За змістом частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У частинах першій, третій статті 509 ЦК України регламентовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Тобто, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин першої, третьої, четвертої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (частина дванадцята статті11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до статей 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно статті 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно п. 15 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Згідно до ч. 1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України). На підставі ч. 3 ст. 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Частиною 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 22.11.2023 прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-ІХ), яким внесені зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Судом під час розгляду справи установлено, що 27 січня 2024 року між ТОВ «Іннова фінанс» та\~ [PERSON] був укладений договір про надання грошових коштів у позику № 2849460124, який підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором o3n87jexo 27.01.2024 о 23:13 (а.с. 32-42, 43-52). Відповідно до п. 5.15. указаного договору, укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІКС товариства. Згідно п. 1.1. договору на умовах, встановлених договором, товариство надає позичальнику кредит у гривні, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до п. 1.1. договору позики позикодавець зобов`язується надати позичальнику позику у розмірі 2 000,00 грн шляхом безготівкового перерахунку на поточний рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику у погоджений умовами договору строк або достроково, та сплатити проценти за користування позикою, нараховані згідно з п. 1.1.4., п.\~1.1.5. цього договору. Основні умови договору щодо надання коштів у позику визначені, сторонами, передбачають тип кредиту кредит (п. 1.1.1.), мета отримання кредиту: для власних потреб (п. 1.1.2.), строк кредиту (строк дії договору) - 17 днів (п. 1.2.), дата надання позики: 27.01.2024, дата повернення позики: 13.02.2024. Договір підписується електронним підписом позикодавця та надсилається для ознайомлення та узгодження умов позичальнику в особистий кабінет разом з електронним повідомленням пропозицією укласти договір. На вказану позичальником електронну пошту або смс повідомленням надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання договору, що згенерований під час проходження позичальником процедури укладення договору. Позичальник, приймаючи пропозицію позикодавця укласти договір, підписує в інформаційно-телекомунікаційній системі електронне повідомлення одноразовим ідентифікатором шляхом натискання кнопки підписати. Сформовані таким чином електронні підписи позичальника та позикодавця накладені на договір. Після підписання такими електронними підписами договору його умови вважаються прийнятими, а договір є укладеним (п. 1.10.). Суд зауважує, що зазначені умови договору позики повністю відповідають вимогам ст. 11, 12 Закону України Про електронну комерцію. До укладення договору відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування та правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Іннова фінанс» (а.с. 11-23), про що свідчить електронний підпис [PERSON] на паспорті споживчого кредиту (а.с. 68-73). Крім того, у відомостях про позичальника, які зазначені у вказаному договорі, окрім анкетних та контактних даних позичальника [PERSON] , вказаний її рахунок № [NUMBER] . Під час розгляду справи судом установлено, що ТОВ «Іннова фінанс» належним чином та у повному обсязі виконало свої зобов`язання за укладеним договором, здійснивши переказ коштів відповідачці [PERSON] на її картковий рахунок, який був зазначений відповідачкою під час заповнення формуляру договору. Факт зарахування кредитних грошових коштів на належний [PERSON] картковий рахунок підтверджено квитанцією ТОВ «ФК "Контрактовий дім» від 17.10.2024 (а.с. 56). ТОВ «ФК "Контрактовий дім» уповноважений на переказ коштів позичальникам ТОВ «Іннова фінанс» згідно договору № 160523/1 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 16.05.2023 (а.с. 23-30). Зазначене підтверджується наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів випискою по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому на ім`я [PERSON] в АТ "Універсал банк" (а.с. 139). Натомість відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором у строки, передбачені ним, у частині повернення суми позики та нарахованих процентів за користування нею, не виконала, внаслідок чого за нею рахується заборгованість. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, заборгованість [PERSON] становить 15\~980,00 грн та складається із заборгованості зі сплати тіла кредиту в сумі 2\~000,00 грн, зі сплати процентів в сумі 13 980,00 грн (а.с. 89-120). Судом установлено, що відсотки за користування кредитом нараховані ТОВ «Іннова фінанс» за 510 днів за період з 27.01.2024 до 19.06.2025 виходячи із розрахунку: з 27.01.2024 до 21.04.2024 - 2,5% в день, з 22.04.2024 до 19.08.2024 - 1,5 % в день, з 20.08.2024 до 19.06.2025 - 1,0 % в день. Із такими розрахунками суд не погоджується, оскільки вони здійснені позивачем всупереч визначеним спеціальним Законом обмежень. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору, належними сторонами. Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При укладенні кредитного договору сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№ 202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263ЦПК\~України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. За умовами договір про надання грошових коштів у позику № 2849460124 від 27.01.2024 сторони узгодили, що строк кредитування становить 17 днів, до 13.02.2024. Доказів того, що позичальниця ініціювала продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту як це передбачено п. 4. договору матеріали справи не містять. Відповідно до договору про надання грошових коштів у позику № 2849460124 від 27.01.2024 позичальник має право продовжити строк користування позикою, сплативши проценти на умовах, що були обрані для здійснення певного виду пролонгації. Після кожного продовження строку позики, змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата терміну дії договору на відповідну кількість календарних днів (п.п. 4.1., 4.2., 4.5. договору). Як установлено з матеріалів справи належних та допустимих доказів пролонгації договору про надання грошових коштів у позику № 2849460124 від 27.01.2024 матеріали справи не містять, оскільки така пролонгація, за умовами договору, мала здійснюватися шляхом здійснення платежу на користь позивача. Відповідно до наданого позивачем детального розрахунку, позичальниця у період з дати укладення договору - з 27.01.2024 і до 13.02.2024 не здійснила жодної оплати в рахунок погашення заборгованості за нарахованими процентами. Таким чином, за встановлених обставин суд дійшов висновку про недоведеність факту продовження строку кредитування понад 17 днів, який був визначений у пункті 1.2 договору. У зв`язку з цим, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування відсутні. За наведених обставин під час розгляду справи судом встановлено, що розмір відсотків відповідно до умов договору про надання грошових коштів у позику № 2849460124 від 27.01.2024 становить 850,00 грн (2\~000 грн х 2,5 %/дн х 17 дн) та підлягає стягненню з відповідача. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачка після укладення договору та отримання на визначених ним умовах кредитних грошових коштів допустила порушення його умов, внаслідок чого утворилася заборгованість. Такі дії з боку відповідачки порушують права позивача, і таке порушене право підлягає судовому захисту. Визначений позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає положенням ст. 16 ЦК України. Натомість визначений позивачем розмір заборгованості у частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами не відповідає вимогам чинного законодавства, відповідно у цій частині заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення. У зв`язку із чим позов підлягає до часткового задоволення зі стягненням з відповідачки на користь позивача заборгованості зі сплати тіла кредиту в сумі 2\~000,00 грн та заборгованості зі сплати відсотків в сумі 850,00 грн, а всього 2 850,00 грн. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд ураховує положення Цивільного процесуального кодексу України, якими регламентовані наведені питання. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжної інструкції № 112 від 24.06.2025 позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 2 422, 40 грн. Оскільки за наслідком розгляду справи суд дійшов висновку про часткове задоволення позову (задоволено 17,84 % заявлених позовних вимог), стягненню з відповідачки на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 432,09 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial