Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

У травні 2024 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із вищезазначеним позовом, вбґрунтування якого посилались на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 17\~лютого 1998 року Новомосковським житлово-експлуатаційним об`єднанням на підставі розпорядження (наказу) виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області № 04788 від 16 лютого 1998 року, зареєстрованого в КП "Новомосковське МБТІ" Дніпропетровської обласної ради" 17 лютого 1998 року за № 158-1, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивачі зазначають, що співвласник вищезазначеного нерухомого майна [PERSON] помер [INFO] , його спадкоємцями були [PERSON] та [PERSON] , який є відповідачем у справі. Позивач [PERSON] оформила свої спадкові права після смерті чоловіка на 4/25 часток спадкової квартири, а відповідач [PERSON] належним чином не оформив свої спадкові права на 1/25 частку квартири. Таким чином, позивачі зазначають про те, що фактично за життя [PERSON] спорів між співвласниками вищезазначеного нерухомого майна не було, їх частки були рівні та становили по 1/5 частці за кожним. Також, позивачі посилаються на те, що відповідач [PERSON] у спірній квартирі не проживає, як і не приймає участь в її утриманні та сплаті комунальних платежів, а тому позивачі вважають за можливе припинити право власності відповідача на 1/25 частку вище зазначеного нерухомого майна, оскільки остання є незначною і не може бути виділена в натурі, оскільки річ є неподільною, а спільне володіння і користування майна є неможливим і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. Вартість 1/25 частки спірної квартири становить 32 600,00 грн. У зв`язку із чим, посилаючись на положення ст.ст. 26, 355, 360, 364, 365, 368, 372 ЦК України, позивач просить: - визначити, що частки [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у праві спільної власності на квартиру під [ADDRESS] є рівними і становили по 1/5 частці кожному; - припинити право власності [PERSON] , [INFO] , на 1/25 частку квартири загальною площею 80,1 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності на 1/25 частку квартири загальною площею 80,1 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; - виплатити [PERSON] , [INFO] , грошові кошти в розмірі 32\~600,00 грн., внесені [PERSON] на рахунок суду в якості компенсації вартості 1/25 частки нерухомого майна. Відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив на позовну заяву, а також заперечень на адресу суду не надходило. 09 липня 2024 року на адресу суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи-відповідачав цій справі. Ухвалою судді від 10 липня 2024 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання і відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою відповідачеві було встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 01 квітня 2025 року було задоволено клопотання представника позивачів адвоката Лазуренко І. Ф. про витребування доказів. Ухвалою суду від 01 квітня 2025 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі, останню призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явились, подали суду окремі заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] та представник позивачів адвокат Лазуренко\~І. Ф. у судове засідання не з`явились, представником позивачів суду подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності, заявлені позовні вимоги остання підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву і клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло,виданого 17 лютого 1998 року Новомосковським житлово-експлуатаційним об`єднанням на підставі розпорядження (наказу) виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області № 04788 від 16 лютого 1998 року, зареєстрованого в КП "Новомосковське МБТІ" Дніпропетровської обласної ради" 17 лютого 1998 року за №\~158-1, і наданого суду в засвідченій позивачем копії, квартира, загальною площею 80,1 м2, дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Слід зауважити, що на підставі розпорядження голови Новомосковської міської ради № 61-р від 16 лютого 2016 року, вулицю Радянська у м. Новомосковськ Дніпропетровської області було перейменовано на вулицю Гетьманську. Відповідно до технічного паспорта на квартиру (ідентифікатор об?єкта нерухомого майна 01.3525972.4864349.20240116.85.0967.67), наданого суду в засвідченій позивачем копії, остання розташована за адресою: [ADDRESS] , остання має загальну площу 80,1 м2, житлову площу 51,0 м2, складається в тому числі з: коридору 1 площею 11,8 м2, шафи 2 площею 1,1 м2, кухні 3 площею 8,2 м2, кімнати 4 площею 18,4 м2, кімнати 5 площею 8,4 м2, ванної 6 площею 2,7 м2, вбиральні 7 площею 1,1 м2, кімнати 8 площею 11,5 м2,кімнати 9 площею 12,7\~м2, лоджії І площею 3,3 м2, балкону ІІ площею 0,9 м2. Висота приміщень 2,5 м. На підставі постанови Верховної Ради України №\~3984-IX "Про перейменування окремих населених пунктів та районів" від\~19 вересня 2024\~року, назву міста Новомосковськ було змінено на місто Самар, а також назву Новомосковського району було змінено на Самарівський район. Судом установлено, що 23 липня 2005 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації якого її прізвище було змінено на " [PERSON] ", що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23 липня 2005 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії. 09 вересня 2000 року [PERSON] одружилась із [PERSON] , після чого її прізвище було змінено на " [PERSON] ", що підтверджується відповідним свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 09 вересня 2000 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії. Також, 14 вересня 2013 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації якого її прізвище було змінено на " [PERSON] ", що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 14 вересня 2013 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії. Судом установлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15 грудня 2006 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії та копія якого міститься у матеріалах спадкової справи, відкритої після його смерті, наданої у відповідь на запит суду. За життя [PERSON] заповіт не складав, що підтверджується матеріалами спадкової справи №\~47/2007. Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як установлено судом, спору між співвласниками квартири з приводу розміру часток, належних кожному з них, за життя [PERSON] у них не було. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що частки співвласників квартири є рівними, тобто [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало по 1/5\~частці квартири під [ADDRESS] , а тому позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, судом установлено, що 12 травня 2007 року позивач [PERSON] звернулась до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом за законом, після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Інший спадкоємець відповідач [PERSON] звернувся 27 січня 2007 року до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини за законом, після смерті батька, а спадкоємці [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулись на адресу нотаріуса із окремими заявами про відмову від своєї частки у спадщині на користь [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 лютого 2024 року, виданого державним нотаріусом Першої новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Голубовою О. С., зареєстрованого в реєстрі за № 1-79, що міститься в матеріалах спадкової справи № 47/2007, [PERSON] видано спадщину у вигляді 4/25 часток квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на 1/25 частку спадкового нерухомого майна ще не видано. Таким чином, з урахуванням висновків суду про рівність часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно, а також видану спадщину на спадкову квартиру, суд дійшов висновку про те, що позивачеві [PERSON] на праві приватної, спільної часткової власності належить 9/25 часток квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , позивачам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить по 5/25 часток такої квартири, а відповідачеві [PERSON] належить 1/25 частка квартири. Судом установлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями в графі " місце проживання", які містяться в паспортах громадян України, виданих на їх імена і наданих суду в засвідчених позивачем копіях. Позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України, виданим на її ім?я та наданим суду в засвідченій позивачем копії. Водночас, місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується повідомленням Виконавчого комітету Самарівської міської ради, наданим у відповідь на запит суду. За наданими сторонами доказами судом установлено, що відповідач участі в утриманні нерухомого майна не приймає, доказів протилежного останнім надано не було. За положеннями ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України усі громадяни є рівними у своїх правах, усім забезпечуються рівні умови здійснення своїх, у тому числі майнових прав, а відтак правовий режим спільної часткової власності визначається з урахуванням інтересів усіх співвласників. Відповідно до ч.1ст. 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1)\~частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Отже, за змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених п.п.1-3 ч.1ст. 365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02\~липня 2014 року в справі №6-68цс12, від 24 лютого 2016 року в справі №6-2784цс15, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року в справі №908/1754/17. Так, відповідно до ч. 2\~ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з\~ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81\~ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі досліджених судом доказів судом установлено, що частка відповідача є незначною (становить 1/25 частку) і таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника [PERSON] , оскільки відповідач не використовує належне йому на праві спільної часткової власності житлове приміщення, що\~свідчить про відсутність потреби у використанні вказаного приміщення для власного проживання. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги про припинення права власності відповідача на 1/25 частку квартири, та визнання права власності на цю 1/25\~частку за позивачем [PERSON] , з урахуванням підтримання позовних вимог іншими позивачами, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2 ст. 365 ЦК України\~суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Питання присудження компенсації на підставі ст. 365 ЦК України, визначення її розміру належить до компетенції суду. Тому саме судом, в межах справи мають вирішуватися інші питання щодо сум, внесених на депозитний рахунок суду. Депозитний рахунок суду, який відкритий в управлінні державної казначейської служби не є бюджетним рахунком, а є спеціальним реєстраційним рахунком для обліку депозитних сум. Кошти, які зараховуються на цей рахунок є власністю осіб, що їх внесли та підлягають поверненню або перерахуванню за призначенням із настанням відповідних умов. Відповідно до висновку про вартість майна: квартири, загальною площею 80,1 м2, житловою площею 51,0 м2, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від 30 квітня 2024 року, оціночна вартість об`єкта оцінки становить 814 997,82 грн. без урахування ПДВ.\~У\~цьому ж висновку зазначено, що вартість 1/25 частки такого об?єкта оцінки становить 32 600,00 грн. без урахування ПДВ. Саме таку суму компенсації внесено на депозитний рахунок суду, заявлено позивачем відповідачеві у пред?явленій позовній заяві, і саме таку суму належить виплатити відповідачеві в якості компенсації вартості його частки нерухомого майна. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved