Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

представник позивачки [PERSON] - адвокат Франків Андріяна Володимирівна звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] (зареєстрованого за адресою [ADDRESS] ) в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 01 серпня 2013 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис 1588. Обґрунтовує позов тим, що з позивач з відповідачем з 01.08.2013 перебуває у шлюбі. У сторін спільних дітей немає. Зазначає, що спільне життя між ними не склалось, втрачено почуття любові та взаєморозуміння. Протягом останнього часу стосунки суттєво погіршились, сторони не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільне господарство. Вважає, що шлюб існує формально, примирення між ними неможливе, а подальше перебування в такому шлюбі суперечить інтересам позивача. Ухвалою від 30.06.2025 провадження відкрито і призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. 23.06.2025 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про надання строку на примирення. В обгрунтування заяви покликається на те, що не підтримую розірвання шлюбу, оскільки вважає, що між ними існує можливість для примирення та збереження подружніх відносин. Разом з тим, не погоджується з викладеними у позовній заяві твердженнями щодо причин розірвання шлюбу. Вважає їх односторонніми, спірними та такими, що не відображають повної картини їхніх стосунків. Окремі з них мають емоційний та перебільшений характер, і їх обговорення, на мою думку, не сприятиме досягненню порозуміння, а лише поглибить конфлікт між сторонами. Контакт з дружиною у них є, вони перебувають у спокійному діалозі, і обидвоє погоджуються, що потрібен час на переосмислення і можливу спробу збереження сім`ї. Дружина наразі перебуває за кордоном, у Німеччині, тому також існують об`єктивні обставини, що вимагають додаткового часу для зустрічі, спілкування та обговорення подальших дій. 22.07.2025 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшли додаткові пояснення, згідно яких зазначив, що між ним та позивачкою зберігається спокійне та доброзичливе спілкування. В межах цього спілкування вони обговорювали можливість примирення та погоджуються з тим, що шлюб на цей момент ще може бути збережено. Сторони попередньо узгодили готовність до роботи із сімейним психологом. Конкретного спеціаліста вже обрано, я наразі очікую від Позивачки уточнення щодо зручного часу і дати для проведення першої онлайн-консультації. З огляду на те, що Позивачка наразі перебуває за кордоном, організація консультації вимагає часу та узгодження графіків. Вказані обставини свідчать про те, що сторони виявили щире бажання до примирення, та потребують додаткового часу для цього. 01.08.2025 на адресу суду надійшла заява від представника позивача [PERSON] в якій просить розгляд справи проводити у їх з позивачем відсутності. Позовну заяву підтримує та просить задоволити. Щодо клопотання відповідача про надання часу на примирення заперечує, оскільки рішення позивачки щодо розірвання шлюбу є остаточним. Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заслухавши вступне слово позивача та його представника, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони уклали 01 серпня 2013 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис 1588, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , який виданий 01.08.2013. Як регламентовано ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позиція щодо застосування норм права при розірванні шлюбу та наданні строку для примирення викладена у постановах Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 643/5316/18, від 20 липня 2020 року у справі № 349/1031/17, від 08 березня 2023 року у справі № 127/169/63/22-ц. У даних постановах встановлено, що закріплена у ст.111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Сторона позивача у запереченні на можливість примирення вказує, що рішення позивачки щодо розірвання шлюбу є остаточним. У даній справі суд враховує, що позов про розірвання шлюбу засобами поштового зв`язку подано 27.05.2025, від якого позивач досі не відмовилася. Відомості про здійснення відповідачем заходів для примирення у суду відсутні, як і не указано конкретних, які має намір застосувати для збереження сім`ї. Наведені обставини свідчать, що вільної згоди на союз між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, суперечать інтересам позивача, який категоричний у своєму рішенні щодо неможливості примирення та збереженні шлюбу, а шлюб існує формально. Беручи до уваги бажання й право одного з подружжя розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене, неможливо одного з подружжя насильно, без його волі, змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.Підстав сумніватися у волевиявленні позивача немає. Надання строку для примирення за встановлених обставин є недоцільним, у зв`язку із чим у відповідному клопотанні сторони відповідача слід відмовити. Підсумовуючи викладене у своїй сукупності, суд дійшов переконання щодо розірвання шлюбу, задоволивши таким чином вимоги позивача. Судом встановлено, що причина розладу подружніх відносин між сторонами є справжньою, глибинною, подружжя припинило спільне проживання протягом тривалого часу, який оцінюється тривалим, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. За таких обставин суд вважає доведеними доводи позивача про відсутність згоди на примирення, та вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. Отже, суд дійшов висновку, що шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Крім цього, згідно ст.141 ЦПК України, на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати в розмірі 1211,20 гривень. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved