Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

22 січня 2025 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [INFO] померла її баба [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] . Позивачка вказує, що вона являється спадкоємцем за заповітом до майна [PERSON] та після її смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки користується житловим будинком, проводить у ньому поточні ремонтні роботи, обробляє присадибну ділянку, однак вчасно не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Причинами пропуску строку вказує психологічну травму, пов`язану зі смертю [PERSON] , карантинні обмеження через коронавірус, впровадження в Україні воєнного стану в зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації. У вересні 2024 року вона звернулася до нотаріуса з питань оформлення спадщини, однак, їй було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду із заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини або надати письмові заяви від спадкоємців, які своєчасно прийняли спадщину. Разом з тим, відповідачка по справі [PERSON] , яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину, відмовляється надати письмову заяву про згоду на прийняття нею (позивачкою) спадщини після смерті [PERSON] . З огляду на викладене, позивачка просить визнати причини пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначити їй додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 27 січня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Окрім того,\~вирішено питання\~про витребування\~доказів. Ухвалою Крижопільського районного суду від 20 лютого 2025 року підготовче засідання у даній справі було відкладено на 10 год. 00 хв. 18 березня 2025 року в зв`язку з неявкою позивачки. Ухвалою Крижопільського районного суду від 18 березня 2025 року підготовче засідання було відкладено на 11 год. 00 хв. 08 квітня 2025 року та зобов`язано Тульчинську державну\~нотаріальну контору\~Вінницької області надати суду інформаційну довідку зі Спадкового реєстру щодо спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] , а саме: відомості щодо наявності або відсутності спадкової справи, заповіту/спадкового договору, виданих свідоцтв про право на спадщину та осіб, які зверталися із заявами про прийняття спадщини (або про їх відсутність), а також повідомити місце зберігання спадкової справи (за наявності). Ухвалою Крижопільського районного суду від 08 квітня 2025 року оголошено перерву в підготовчому засіданні до 14 год. 00 хв. 29 квітня 2025 року, оскільки Тульчинська державна\~нотаріальна контора не подала витребувані судом докази згідно ухвали від 18 березня 2025 року (при цьому повідомила про поважні причини невиконання ухвали). Ухвалою Крижопільського районного суду від 29 квітня 2025 року підготовче засідання було відкладено на 11\~год.\~00\~хв.\~16\~травня\~2025\~року в зв`язку з витребуванням у Крижопільської державної нотаріальної контори належним чином\~завіреної\~копії\~спадкової справи № 227/2016, заведеної 24.09.2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Крижопільського районного суду від 16 травня 2025 року підготовче засідання було відкладено на 10 год. 30 хв. 09 червня 2025 року в зв`язку з ненадходженням витребуваних судом доказів. Окрім того, у суду були відсутні відомості про вручення відповідачці повідомлення про дату, час та місце судового засідання. 23 травня 2025 року до суду від Крижопільської державної нотаріальної контори надійшли витребувані докази. Ухвалою Крижопільського районного суду від 09 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на\~13\~год.\~10\~хв.\~02\~липня 2025\~року. Ухвалою Крижопільського районного суду від 02 липня 2025 року розгляд справи було відкладено на\~13\~год.\~10\~хв.\~24\~липня 2025\~року в зв`язку з неявкою в судове засідання позивачки та її представника. В судовому засіданні 24.07.2025 представник позивачки [PERSON] адвокат Івасишин В.П. підтримав позовні вимоги, вказавши, що позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вважала, що [PERSON] склала заповіт лише на користь відповідачки [PERSON] , тобто їй не було відомо про те, що вона також є у заповіті. [PERSON] не заперечує щодо прийняття позивачкою спадщини, однак не хоче писати відповідну заяву нотаріусу. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена в порядку, визначеному п. 2 ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. У визначений судом строк відповідачка не подала відзив на позов. Зі згоди представника позивачки протокольною ухвалою від 24.07.2025 суд постановив проводити заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в с. Антопіль Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 28 вересня 2015 року. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 04 вересня 2014 року секретарем Савчинської сільської ради Крижопільського району Вінницької області Шевченко О.М., зареєстрований в реєстрі за № 19, яким належну їй земельну ділянку згідно Державного акта серії IV-ВН № 038847 від 19 серпня 2002 року заповіла [PERSON] , а усе інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, у тому числі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона матиме право за законом, заповіла [PERSON] . На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживала без реєстрації [PERSON] 24 вересня 2016 року за заявою [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом Крижопільською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 227/2016 до майна померлої [INFO] [PERSON] . Того ж дня державним нотаріусом Деревянчук А.В. на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії IV-ВН № 038847 від 19 серпня 2002 року земельну ділянку площею 4,0111 га, кадастровий номер 0521986000:03:001:0352. Згідно витягу із погосподарської книги № 6 Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області за 2011-2015 роки, виданого Дахталійським старостинським округом Городківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 23.10.2024 року № 18, померла [INFO] [PERSON] була головою домогосподарства за адресою: [ADDRESS] (номер об`єкта погосподарського обліку 292-1). Зазначені обставини підтверджуються письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до статті 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272\~ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 643/3049/16-ц, від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20, від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18, від 01 листопада 2021 року у справі № 558/381/20. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Відповідно до положень статті 63\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус\~або в\~сільських населених\~пунктах -\~посадова особа\~органу місцевого\~самоврядування,\~уповноважена на\~вчинення нотаріальних\~дій,\~отримавши від\~спадкоємців повідомлення\~про відкриття\~спадщини,\~зобов`язана повідомити\~про це\~тих спадкоємців,\~місце проживання\~або роботи\~яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Необхідність нотаріусом вчинити дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, здійснити виклик спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Суд враховує, що спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита Крижопільською державною нотаріальною конторою 24 вересня 2016 року та їй присвоєно № 227/2016. Нотаріус знала про наявність заповіту [PERSON] , оскільки такий заповіт наявний в матеріалах спадкової справи, однак відомостей повідомлення нотаріусом позивачки про наявність заповіту матеріали спадкової справи не містять. Разом з тим, про таку підставу, як необізнаність позивачки про наявність заповіту на її користь, представник позивачки повідомив уже в судовому засіданні під час розгляду справи по суті, при цьому у позовній заяві були наведені зовсім інші причини пропуску позивачкою визначеного законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Так, у позові, як на поважні причини неподання заяви про прийняття спадщини в установлені законом строки, позивачка послалася на психологічну травму, пов`язану зі смертю спадкодавця, карантинні обмеження та режим воєнного стану. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються індивідуально в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи (постанова Верховного Суду від 07.12.2023 року у справі № 548/2415/21). Головною ознакою поважних причин є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини (постанова Верховного Суду від 31.07.2024 року у справі № 706/275/22). За конкретних фактичних обставин кожної справи суд має оцінювати тривалість пропуску строку для прийняття спадщини, що має важливе правове значення (постанова Верховного Суду від 03.04.2024 року у справі № 639/8197/21). Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців\~в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Враховуючи викладене, на переконання суду, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами обставини, які б переконливо свідчили про існування поважних причин, пов`язаних із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для неї, як спадкоємця, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Суд звертає увагу, що у період карантинних обмежень, воєнного стану, нотаріальні контори в Україні не припиняли повністю свою роботу, а лише працювали в обмеженому режимі та дистанційно, і приймали пошту. При цьому, [PERSON] померла в 2015 році, тобто задовго до введення карантинних обмежень та воєнного стану в Україні. Тяжкий моральний та психологічний стан не виключає необхідності вчинення спадкоємцями юридично значимих дій, спрямованих на прийняття спадщини, протягом визначеного законом строку. Крім того, суду не надано жодних доказів щодо звернення позивачки [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та відповідної відмови саме через пропуск своєчасного звернення. У позовній заяві вказано, що відповідачка заперечує проти прийняття спадщини позивачкою, водночас в судовому засіданні 24.07.2025 представник позивачки стверджував протилежне. Відповідно до п. 24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~року №\~7 «Про судовому практику у справах спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом\~строк, може звернутися до суду з позовною заявою\~ про\~ визначення\~ додаткового строк\~ для\~прийняття спадщини відповідно до частини\~ третьої\~ статті\~ 1272\~ЦК.\~\~Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга\~статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Верховний Суд у постанові від 10.06.2021 року у справі № 691/481/18 зазначив про те, що, встановивши, що позивач із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини не зверталася і рішення з цього приводу нотаріусом не приймалось, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що за відсутності доказів, щодо врегулювання спору у досудовому порядку, зокрема шляхом звернення до спадкоємця, який прийняв спадщину для надання її згоди на подання нею заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори, за відсутності постанови нотаріуса про відмову їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, відсутні підстави вважати порушеними її спадкові права, а отже позові вимоги про визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини є передчасними та необґрунтованими. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із його необґрунтованістю. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати у даній справі залишаються за позивачкою.

Outcome: dismissed