Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Представник позивача звернулася в суд із позовною заявою до АТ «ОПЗ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, яка обґрунтована тим, що 22.01.2020 позивач була прийнята до АТ "Одеський припортовий завод" на посаду лаборанта хімічного аналізу лабораторії вхідного контролю сировини і матеріалів для основного виробництва, відділ технічного контролю. 19.02.2025 позивач була звільнена з АТ "Одеський припортовий завод" за угодою сторін п.1\~ст. 36 КЗпП, оскільки відповідач не сплачував заробітну плату тривалий час. Під час звільнення Відповідачем було проведене остаточний розрахунок , але не повною мірою. Починаючи з липня 2023 року ПАТ "Одеський припортовий завод" не сплачувало заробітну плату [PERSON] по листопад 2023 року, сума заборгованості склала 30276,88 грн. За січень 2025 року 10147,89 грн та за лютий 2025 року 17648,94 грн. Загальна сума заборгованості з заробітної плати АТ "Одеський припортовий завод" перед [PERSON] склала 58073,71 грн. Відповідач частково сплатив [PERSON] суму заборгованості по заробітній платі у сумі 11718,30 грн. Таким чином, на день подачі позовної заяви заборгованість АТ "Одеський припортовий завод" перед [PERSON] складає 46355,41 грн. Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 29.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.07.2025 представником позивача подано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, згідно якого просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн. Сторона позивача в судове засідання не з`явилася, згідно заяви просить розгляд справи провести за їх відсутності, проти заочного рішення не заперечують. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату та час був повідомлений належним чином з заявами та клопотаннями не звертався. Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18. Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, освідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які не з`явились до судового засідання. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного. Згідно витягу з наказу по АТ "ОПЗ" 10.02.2025 позивач була звільнена за власним бажанням, ч.1 ст.36 КЗпП України (а.с. 8). Відповідно до повідомлення про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, заборгованість по заробітній платі за липень - листопад 2023 складає 30276,88 грн (а.с.9). Відповідач після звільнення позивача частково сплатив [PERSON] суму заборгованості по заробітній платі у сумі 11718,30 грн, що підтверджується скріншотом зарахування коштів на банківську карту позивача та не заперечується [PERSON] (а.с.15-18) Таким чином, загальна сума заборгованості з заробітної плати АТ "Одеський припортовий завод" перед [PERSON] складає 18558,58 грн (30276,88 11718,30). Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату, а саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Стаття 55 Конституції України наголошує, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Частиною 1ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).\~ У матеріалах справи відсутні докази виплати позивачу належних сум до дня розгляду справи, відповідачем не надано суду належних і достатніх доказів, що невиплата всіх належних сум позивачу сталася внаслідок настання обставин непереборної сили (форс-мажору). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~ \~Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування.\~Достовірними є\~докази,\~на підставі\~яких можна\~встановити дійсні\~обставини справи. Достатніми\~є докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, позовна заява представника [PERSON] адвоката Зачепіло З.Я. до АТ «Одеський припортовий завод» про стягнення невиплаченої заробітної плати є такою, що підлягає частковому задоволенню в частині стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 18558,58 грн, оскільки саме ця сума підтверджена належними та достовірними доказами. Із клопотанням про витребування інших доказів, сторона позивача до суду не зверталась. При цьому, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Також суд констатує, що в матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги № 23/1 від 06.03.2025, укладений між Адвокатським об`єднанням «Захист» в особі голови адвокатського об`єднання «Захист» - Зачепіло О.В. та [PERSON] . Згідно акту виконаних робіт № 23/1 від 06.03.2025 вартість наданих послуг склала 8000 грн. Відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. З огляду на складність справи, виконані адвокатом роботи, суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідача на користь позивача сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн не відповідає акту виконаних робіт і критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 4000 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення заробітної плати, а тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial