Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін: представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 00-9572196 від 22.01.2024 в розмірі 36303,45 грн., з яких: 8222,50 грн. заборгованості за тілом та 28080,95 грн. заборгованості за відсотками. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. покласти на відповідачку. Свої вимоги мотивує тим, що 22.01.2024 ТОВ «МАКС КРЕДИТ» (далі - первісний кредитор, кредитодавець) та відповідачка уклали кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатору. У Кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. На виконання умов кредитного договору 22.01.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ "Платежі Онлайн" на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі. 17.12.2024 між первісним кредитором та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. 02.04.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та позивач уклали договір факторингу № 020425-У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором. Під час укладення кредитного договору сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема, розмір кредиту в сумі 8222,50 грн., валюту надання, строк дії договору та порядок кредитування. Дане погодження умов, а також підписання кредитного договору відповідачкою з використанням одноразового ідентифікатора як засобу електронного підпису, свідчить про його належне та добровільне волевиявлення на укладення електронного правочину. Однак, оскільки відповідачка належним чином не виконала свого зобов`язання щодо повернення коштів виникла заборгованість у розмірі 36303,45 грн., з яких: 8222,50 грн. заборгованості за тілом та 28080,95 грн. заборгованості за відсотками. Представник відповідачки подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просить прийняти від [PERSON] заяву про визнання позову частково на суму заборгованості за договором кредитної лінії №00-9572196 від 22.01.2024 в розмірі 9196,19 грн., яка складається з: 7150,00 грн. - заборгованість за тілом, 973,69 грн. - заборгованість за відсотками та 1072,50 грн. - заборгованість за комісією. В інший частині позову відмовити. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНІТ КАПІТАЛ" на користь [PERSON] всі понесені судові витрати. Свій відзив\~мотивує тим,\~що,враховуючи,\~що кредитний\~договорів був\~укладений після\~24.12.2023,\~тобто після\~внесення змін\~до Закону\~України "Про\~споживче кредитування",\~відповідно денна\~процентна ставка\~у відповідності\~до чинного\~законодавства не\~може перевищувати\~1\~%\~в цих\~договорах.\~Однак первісний\~кредитор товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «МАКС\~КРЕДИТ» не\~привів умови\~договору кредитної\~лінії №00-9572196\~від 22.01.2024\~у відповідність\~до Закону\~України "Про\~споживче кредитування" в частині\~нарахування процентів\~та нараховував\~їх за\~денною процентною\~ставкою 2,47%\~в день,\~що суперечить\~вище наведеним\~нормам чинного\~законодавства.\~Разом з\~тим,\~ч.5\~ст.12\~Закону України\~"Про\~споживче кредитування"\~визначено,\~що умови\~договору про\~споживчий кредит,\~які обмежують\~права споживача\~порівняно з\~правами,\~встановленими цим\~Законом,\~є нікчемними.\~Договір про\~споживчий кредит,\~укладений з\~порушенням вимог\~частини першої\~цієї статті,\~є нікчемним.\~Таким чином,\~вважає,\~що умови\~кредитних договорів,\~які враховують\~стандартну денну\~процентну ставку\~з перевищенням\~1%\~в день,\~є нікчемними.\~Такими пунктами\~є:\~п.\~1.4.1,\~п.1.6.1\~договору кредитної\~лінії №00-9572196\~від 22.01.2024,\~за якими\~нараховані відсотки\~за користування\~кредитом за\~денною процентною\~ставкою 2,47\~%\~в день,\~що суперечить\~вищенаведеним нормам\~чинного законодавства.\~Отже,\~необхідно прийти\~до висновку,\~що дані\~пункти є\~нікчемними в\~силу приписів\~ч.\~5\~ст.\~12\~Закону України\~"Про\~споживче кредитування".\~Звертає увагу\~суду на\~те,\~що нормою\~Закону України\~"Про\~споживче кредитування"\~встановлюється максимальна\~процентна ставка\~у розмірі\~1%,\~однак в\~даному випадку\~її застосувати\~неможливо,\~оскільки в\~силу нікчемності\~вищезазначених пунктів\~про нарахування\~процентів за\~кредитними договорами,\~останні вважається\~неузгодженими між\~їх сторонами.\~З урахуванням\~нікчемності пунктів\~кредитних договорів,\~якими денна\~процентна ставка\~встановлена з\~порушеннями Закону\~України "Про\~споживче кредитування",\~сторона відповідача\~вважає,\~що відповідно\~до положень\~ч.\~1\~ст.\~1048,\~ч.ч.\~1,\~3\~ст.\~1054\~ЦК України\~проценти повинні\~бути нараховані\~на рівні\~облікової ставки\~НБУ за\~відповідні періоди.\~Враховуючи зазначений\~контр-розрахунок,\~загальний розмір\~відсотків за\~період з\~22.01.2024\~по 16.01.2025\~(360\~днів)\~за користування\~кредитом за\~договором кредитної\~лінії №00-9572196\~становить 973,69\~грн.,\~що відповідає\~обліковій ставці\~НБУ (%\~річних)\~та не\~порушує Закону\~України "Про\~споживче кредитування".\~Вважає,\~що правомірним\~буде стягнути\~з відповідача\~на користь\~позивача заборгованість\~за договором\~кредитної лінії\~№00-9572196\~від 22.01.2024\~р.\~в розмірі\~9196,19\~грн.,\~яка складається\~з: 7150,00 грн. - заборгованість за тілом, 973,69 грн. - заборгованість за відсотками та 1072,50 грн. - заборгованість за комісією. Представник позивача подав до суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що відповідно Закону України «Про споживче кредитування» первинний кредитор мав право нараховувати відсотки у розмірі 1,47 % до 20.08.2024. Отже, ТОВ «МАКСКРЕДИТ» здійснювало нарахування, не порушуючи чинного законодавства на той час. Оскільки відсотки до кредиту відповідача нараховували з 22.01.2024 - 28.06.2024 вищезазначений закон не має відношення до кредитної лінії та нарахування здійснювались правомірним у момент укладення договору діючого законодавства. Опираючись на вищезазначене, ТОВ «МАКС КРЕДИТ» нараховував відсотки до чинного законодавства. З чого можна зробити висновки, що немає потреби в перерахунку заборгованості. Крім того, вартість виконаних представником відповідача робіт є завищеною, не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності їх розміру у розумінні приписів частини третьої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, не є співмірною зі складністю справи, а відтак відповідні витрати підлягають перерозподілу з урахуванням вимог вищезазначеної норми. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 20.05.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху. 28.05.2025 представник позивача подала до суду заяву про усунення недоліків (а.с. 40-49). Ухвалою суду від 29.05.2025 було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи та надано відповідачці строк для подання відзиву на позовну заяву. Крім того, витребувано у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію. 16.06.2025 представник відповідачки подала до суду відзив на позовну заяву (а.с. 65-94). 07.07.2025 представник позивача подав до суду додаткові пояснення (а.с. 107-124). 08.07.2025 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду витребовувана інформація (а.с. 125-126). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 22.01.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-9572196 (далі договір) (а.с. 14-16), який підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 18). Відповідно до п. 1.1 договору кредитодавець надає позичальнику кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов?язки, передбачені договором. Згідно з п.п. 1.2, 1.3 договору сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає: 7150,00 гривень. Тип кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту): на споживчі потреби. Строк дії кредитної лінії (строк кредитування): 360 календарних днів. Позичальник зобов?язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитування (дата остаточного повернення кредиту) 16.01.2025. Відповідно до п.п. 1.4.1 договору стандартна процента ставка складає 2,47 (два цілих 47 сотих) % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах Строку дії кредитної лінії, зазначеного в пункті 1.3. цього договору (за виключенням строку кредитування, коли позичальник має право на використання Зниженої процентної ставки). Згідно з п.п. 1.4.2 договору знижена процентна ставка становить 1,48 (один цілих 48 сотих) % від суми кредиту за кожен день користування кредитом, надається Позичальнику в якості заохочення та діє виключно за умови сплати процентів не пізніше наступного дня за першою Періодичною датою оплати процентів, визначеною п.1.3.1. цього Договору. Знижена процентна ставка застосовується виключно протягом 25 днів користування кредитом поспіль, починаючи з першого дня користування кредитом (дати видачі кредиту) протягом строку кредитування, зазначеного в пункті 1.3. цього Договору. Відповідно до п. 1.5 договору за надання кредиту, позичальник зобов?язаний сплатити кредитодавцю одноразово комісію у розмірі 15,00 % від суми Кредиту, що складає: 1072,50 (одна тисяча сімдесят дві гривні п?ятдесят копійок) грн. 22.01.2024 відповідачка електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписала Паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), в якому містять основні умови кредитування, які відповідають тим, що зазначені у кредитному договорі (а.с. 17) Згідно з інформаційною довідкою від 23.12.2024, виданою директором ТОВ «Платежі Онлайн», ними було здійснено успішну трансакцію, зокрема, 22.01.2024 здійснило перерахування коштів у розмірі 7150,00 грн. на картку № [NUMBER] (а.с. 19-20). На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ КБ «ПРИВАТБАНК» скерувало на адресу суду лист, в якому зазначило, що рахунок № [NUMBER] \~належить [PERSON] та 22.01.2024 на вказаний рахунок надійшли кошти у розмірі 7150,00 грн., що підтверджується випискою за договором б/н за період з 22.01.2024 по 27.01.2024 (а.с. 125-126). 17.12.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-9572196 від 22.01.2024 на суму 36303,45 грн., що підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с. 23-28). 02.04.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ»\~уклали договір факторингу № 020425-У, відповідно до умов якого ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 00-9572196 від 22.01.2024 на суму 36303,45 грн., що підтверджується витягом з реєстру боржників (а.с. 29-31). З виписки з особового рахунку [PERSON] за договором № 00-9572196 від 22.01.2024 встановлено, що загальний розмір заборгованості за кредитним договором за період з 02.04.2025 по 07.05.2025 складає 36303,45\~грн.,\~з яких:\~8222,50\~грн.\~заборгованості за\~тілом та\~28080,95\~грн.\~заборгованості за\~відсотками(а.с. 21), що також підтверджується детальним розрахунком заборгованості, згідно з яким нарахування відсотків здійснювалося за період з 22.01.2024 по 28.06.2024, а тіло кредиту визначено в розмірі 7150,00\~грн.,\~а комісія\~в сумі\~1072,50\~грн.(а.с. 22). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачкою заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст.\~3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про\~електронні\~документи\~та електронний\~документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України\~«Про електронну\~комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до законів України "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст.\~614\~ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з приписами ст. 12, ч.ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивачем надано належні та допустимі докази укладення кредитного договору № 00-9572196 від 22.01.2024, а також отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі, визначеному договором, що не заперечується останньою. У вказаному договорі та паспорті споживчого кредиту визначені умови кредитування, про що вказано вище, де, серед іншого, обумовлений і розмір відсотків, які нараховуються на кредит та розмір комісії, з чим відповідачка погодилася, підписавши їх електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Разом з тим відповідачка свої зобов`язання належним чином не виконувала, у зв`язку з чим у неї утворилася заборгованість за кредитним договором № 00-9572196 від 22.01.2024. Водночас доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачка суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування нею наданими їй позикодавцем кредитними коштами. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 вказано, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд у будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). У постанові Верховного Суду від 12 квітня 2023 року у справі № 569/15311/21 (провадження № 61-11750св22) зазначено, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. У справі, яка переглядається, відповідачі не заперечували проти розміру заборгованості, не спростовували його. Маючи сумніви у визначенні дійсного розміру заборгованості за іпотечним договором, суди не визначили його відповідно до умов кредитного договору. З огляду на наведені правові позиції, суд, маючи сумніви у правильності розрахунку, наданому позивачем та контррозрахунку, який міститься у відзиві на позовну заяву, вважає за необхідне самостійно визначити дійсний розмір заборгованості відповідно до умов кредитного договору, з урахування вимог законодавства чинного на період формування складових суми заборгованості за спірним кредитним договором. Відповідно до частини 5 статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Статтею 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Отже, наведені норми, які регулюють питання споживчого кредитування, передбачають, що, починаючи з 24 грудня 2023 року, денна процентна ставка має бути не більше 2,5%, з 22 квітня 2024 року - не більше 1,5%, а з 20 серпня 2024 року - не більше 1%. Кредитний договір № 00-9572196 від 22.01.2024 укладений строком на 360 днів. Дата погашення кредиту 15.01.2025. Однак, як зазначено у детальному розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, нарахування відсотків проводилося за період з 22.01.2024 по 28.06.2024, що також підтвердив представник позивача у поданих ним додаткових поясненнях, за наслідком чого утворилася заборгованість за відсотками у розмірі 28080,95 грн., яку і просить стягнути позивач. Таким чином, з наведеного суд приходить до висновку, що розрахунок заборгованості за відсотками по спірному кредитному договору, з урахуванням заявлених позовних вимог, в межах яких виключно здійснюється розгляд справи, необхідно здійснювати за період з 22.01.2024 по 28.06.2024, що становить 159 днів. Беручи до уваги невиконання відповідачкою п.п. 1.3.1 спірного кредитного договору, з урахування умов, передбачених п.п. 1.4.3 договору, користування кредитом для позичальниці здійснювалося за стандартною процентною ставкою, що становить 2,47 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Водночас, розмір процентної ставки 2,47 % за період з 22.01.2024 по 21.04.2024 (91 день) узгоджується з Прикінцевими та Перехідними положеннями Закону України «Про споживче кредитування», а тому розмір заборгованості за відсотками за вказаний період становить 16071,10 грн. (7150,00 грн. х 2,47 % х 91 день) . За період з 22.04.2024 по 28.06.2024 (68 днів) відсоткова ставка згідно положень закону становить 1,5 % на день та заборгованість за процентами за вказаний період складає 7293,00 грн. (7150,00 грн. х 1,5 % х 68 днів). Загальний розмір заборгованості відповідачки за відсотками за вказаним кредитним договором становить становить 23364,10 грн. (16071,10 грн. + 7293,00 грн.). А тому, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідачка істотно порушила умови укладеного нею кредитного договору № 00-9572196 від 22.01.2024, а, зокрема, у встановленому порядку та строки не погашала кредит, проценти за користування ним та комісію за надання кредиту, а також, беручи до уваги правомірність набуття права вимоги позивачем за спірним кредитним договором, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 31589,60 грн., з яких: 7150,00 грн. заборгованості за тілом, 23364,10 грн.\~заборгованості за\~відсоткамита 1072,50 грн. заборгованості за комісією. На підставі викладеного, ст.ст. 512, 514, 526, 626, 628, 639, 1054, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 8, 12, п 17\~Прикінцевих та\~Перехідних положеньЗУ «Про споживче кредитування», ЗУ №\~3498-ХІ\~від 22\~листопада 2023\~року,\~

Outcome: partial