Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

За Ухвалою Дніпропетровського районного\~суду Дніпропетровської\~області від\~18.07.2024\~року до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 28 квітня 2025 року надійшла позовна заява представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал»» Ушакевич Марини Петрівни до [PERSON] про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 014/3135/008004/73 від 30.01.2008 року у розмірі 38614,65 грн., яка складається з: заборгованості за ставкою 3% річних за період з 04.04.2017 року по 23.02.2022 року у розмірі 10274,93 грн. та інфляційних втрат за період з 04.04.2017 року по 23.02.2022 року у розмірі 28339,72 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. та судові витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 30.01.2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/3135/008004/73, за умовами якого останній отримала кредит в сумі 7123,26 доларів США, на строк 72 місяця, з 30.01.2008 року по 30.01.2014 року зі сплатою 12,95% річних за користування кредитними коштами. Заочним Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 06.07.2010 року у цивільній справі № 2-765/2010, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 014/3135/008004/73 від 30.01.2008 року в розмірі 70147,82 грн.. В подальшому на виконання вищезазначеного судового рішення судом видано виконавчий лист, який банком подано для примусового виконання судового рішення до державної виконавчої служби. 18.12.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-28, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передав (відступив), а АТ «Оксі Банк» прийняв права вимоги до відповідача. 18.12.2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-28-1, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» передав (відступив), а АТ «Оксі Банк» прийняв права вимоги до відповідача. Таким чином, з урахуванням 06.07.2010 року рішення про стягнення боргу, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за вищевказаними кредитним договором не припинилося та триватиме до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених\~ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення. Загальна сума заборгованості становить 38614,65 грн.. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 квітня 2025 року вказана позовна заява передана для розгляду судді Юрченко Я.О. (а.с. 42). Ухвалою судді від 29 квітня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Профіт Капітал»» Ушакевич Марини Петрівни до [PERSON] про стягнення 3 % річних та інфляційних витрат (а.с. 43). Представник позивача разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] повідомлялась судом про наявність цивільної справи на розгляді у суді, стороною якої вона є, шляхом направлення поштової кореспонденції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Клопотань до суду про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надходило (а.с. 49,57). Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками та судові повістки по справі направлялися відповідачу на адресу її місця реєстрації, проте поверталися до суду без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не надав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06.07.2010 року № 2-765/2010, яке набрало законної сили 17.07.2010 року, стягнено з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Дніпропетровської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № 014/3135/008004/73 від 30.01.2008 року у розмірі 70147,82 грн., 701,48 грн. витрати по сплаті судового збору; 120,00 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с.6). Ухвалою Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.11.2020 року, яка набрала законної сили 03.12.2020 року, замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», на його правонаступника\~Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал», у виконавчому листі № 2-765/2010 від 26.10.2010 року Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська про стягнення [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/3135/008003/82 від 30.01.2008 року в сумі 70147,82 грн.; витрати по сплаті судового збору в розмірі 701,48 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн. (а.с.7). 18.12.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Оксі Банк» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-28, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» передав (відступив), а АТ «Оксі Банк» прийняв права вимоги до відповідача (а.с.8-10). 18.12.2019 року між АТ «Оксі Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 114/2-28-1, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» передав (відступив), а АТ «Оксі Банк» прийняв права вимоги до відповідача (а.с.12-14). Згідно розрахунку 3 % річних на кредитну заборгованість за період з 04.04.2017 року по 23.02.2022 року (кількість днів 1787), сума боргу, що береться до розрахунку 70147,82 грн. (а.с. 16). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Законодавець у частині першій статті 509\~ЦК України визначив зобов`язання як правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу(частина друга статті 509 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦПК України). Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина третя статті 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1\~ст. 614 ЦК України\~особа, яка порушила зобов`язання, несе за це відповідальність. Правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Велика Палата Верховного Суду сформувала усталену практику щодо 3 % річних та інфляційних, звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625\~ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19). Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19), аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних за період з 04.04.2017 року по 23.02.2022 року розмірі 10274,93 грн., в межах строку позовної давності відповідно до п. 12\~Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~(під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Co V-2»\~установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин, дія якого продовжена і по сьогоднішній день, відповідно строк позовної давності обраховано від дати набрання законної сили\~Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~останніми трьома роками, які передували 03.04.2020 року. Таким чином, враховуючи невиконання відповідачами рішення суду від 06.07.2010 року про стягнення боргу, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за вищевказаним кредитним договором не припинилося та триватиме до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Відтак позивач, як правонаступник має право на отримання сум, передбачених\~статтею 625 ЦК України. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне, матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення витрат в суді. Відповідно до ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 ст.141 ЦПК України\~встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно положень ч. ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також представник позивача просить відшкодувати позивачу понесені ним витрати на правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України\~визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставіст.41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), у додатковій постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 756/8257/15. У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved