Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

21 лютого 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, поданої 05 травня 2025 року, просив стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Канола-Поділля" (далі Товариство) заборгованість по орендній платі за користування належною для позивача земельною ділянкою за 2021 рік у сумі 3582,37 грн, 3% річних за затримку виконання грошового зобов`язання, обрахованих за період з 22.02.2022 року по 20.02.2025 року, у сумі 322,12 грн, інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2021 рік, що нараховані за період з 01.01.2022 року по 04.05.2025 року, у сумі 1943,48 грн та пеню, нараховану за період з 01.01.2022 року по 04.05.2025 року, у сумі 4277,32 грн та судові витрати. Позов мотивований такими обставинами. [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 6823681500:10:001:0003, розташованої за межами населених пунктів бувшої Великоберезнянської сільської ради Шепетівського району, площею 2,4422 га з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В 2014 році він передав для Товариства в оренду згідно з укладеним договором дану земельну ділянку на строк 7 років. В 2021 році за його ініціативою договір оренди припинено у зв`язку з закінченням строку його дії, проте відповідач не сплатив за 2021 рік орендну плату, яка повинна становити 3582,37 грн, тобто 4 % від грошової оцінки земельної ділянки. Про небажання відповідача виплачувати заборговану орендну плату дізнався з отриманого від Товариства 04 січня 2022 року листа та звернувся до державного реєстратора з заявою про припинення договору оренди землі. Крім цього позивач вважає, що у зв`язку з порушенням умов договору оренди землі щодо невиплати орендної плати відповідач повинен сплатити для нього 3% річних за затримку виконання грошового зобов`язання, інфляційні втрати та пеню за невнесення орендної плати у строки, визначені договором з розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожний день прострочки. Ухвалою судді від 03.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ухвали судді від 07.03.2025 постановлено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено по справі підготовче засідання, яке ухвалою від 22.05.2025 закрито та справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, пояснив, що належна йому земельна ділянка перебувала в оренді Товариства з 2014 року по 2021 рік включно, протягом 2021 року відповідач обробляв її та зібрав урожай. Також зазначив, що він земельною ділянкою не користувався, самостійно її не обробляв, не засівав, врожай з неї не збирав. Представник позивача адвокат Крижанівський О.А. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на підстави зазначені у позові. Відповідач у поданому відзиві на позов, та його представник адвокат Коберський А.П. в ході судового розгляду позовні вимоги заперечили, мотивуючи тим, що Товариство протягом 2014-2020 років сплатило для [PERSON] орендну плату в загальному розмірі 70955,09 грн., що є значно більшою сумою ніж мав отримати позивач за договором оренди. Тож виплата орендної плати відповідачем здійснювалась в розмірах та в строки, передбачені договором оренди, а частина коштів була виплачена [PERSON] як виплата орендної плати за майбутні періоди, а відтак за користування земельною ділянкою Товариство не має заборгованості по орендній платі. Крім того, восени 2020 року позивач самостійно засіяв земельну ділянку та восени 2021 року зібрав урожай, на вимоги Товариства усунути перешкоди в користуванні орендованою земельною ділянкою не відреагував, а тому Товариство не має зобов`язань щодо сплати орендної плати позивачу за 2021 рік. На підставі зазначеного вимоги про стягнення 3 % річних за затримку виконання грошового зобов`язання, інфляційних втрат та пені є необґрунтованими. Крім того представник відповідача просив застосувати строки позовної давності та відмовити в позові, оскільки перебіг позовної давності у спірних правовідносинах почався зі спливом строку виконання зобов`язання щодо виплат орендної плати за договором оренди землі, тобто з 31.12.2021, крім того позивач в позовній заяві повідомляє, що довідався про порушення свого права 04.01.2022. Також щодо вимог про стягнення пені застосовується позовна давність в один рік (ст.258 ЦК України), а щодо стягнення індексу інфляції та 3% річних застосовується загальна позовна давність в три роки (ст.257 ЦК України). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , заступник директора ТОВ «НВП «Канола-Поділля», та [PERSON] , бухгалтер ТОВ «НВП «Канола-Поділля», повідомили, що земельна ділянка позивача перебувала в оренді Товариства, однак в 2021 році відповідач не користувався цією земельною ділянкою, оскільки восени 2020 року [PERSON] почав самостійно обробляти належну йому земельну ділянку, засіяв її пшеницею, яку зібрав восени 2021 року. Будь-які документи з даного приводу Товариством складено не було, як і не було розірвано чи припинено договір оренди. Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши письмові докази суд зазначає про таке. Встановлено, що [PERSON] являється власником земельної ділянки з кадастровим номером 6823681500:10:001:0004 розташованої за межами населених пунктів бувшої Великоберезнянської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, площею 2,4422 га з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 25.11.2014 року між позивачем та Товариством укладено договір оренди землі, державна реєстрація якого відбулась 26.12.2014 року, що стверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (а.с.8-10). За умовами зазначеного договору оренди землі [PERSON] передав для відповідача в оренду строком на 7 років вищевказану земельну ділянку нормативна грошова оцінка якої на час укладення договору складала 89559,18 грн. (п.п.5,8 договору). Сторони договору визначили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та у розмірі 3582,37 грн. за земельну ділянку на рік, що становить 4 (чотири) відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. (п.9 договору). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексації (п.10 договору). Орендна плата вноситься у такі строки - до 30 грудня кожного року (п.11 договору). У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожний день прострочки (п.14 договору). Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку (п.37 договору). Як вбачається із наданих податкових розрахунків Товариство сплачувало для позивача орендну плату у таких розмірах: за 2014 рік - 3582,37 грн., що становило 4 відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки 89559,18 грн., про що зазначено у договорі оренди; за 2015 рік - 4474,38 грн., за 2016 рік - 8053,86 грн., за 2017 рік - 10738,48 грн., за 2018 рік - 13185,00 грн., за 2019 рік - 13678,00 грн., за 2020 рік - 17243,00 грн., вказані розміри орендної плати за період 2015-2020 років перевищували 4 відсотки від нормативно грошової оцінки земельної ділянки 89559,18 грн. За 2021 рік сплата для позивача орендної плати відповідачем не здійснювалась, укладений між сторонами договір оренди земельної ділянки не був змінений, припинений чи розірваний. Статтею 11 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків. Частиною першою\~статті 626 ЦК України\~визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається\~Законом України від 6 жовтня 1998 року «Про оренду землі»\~(далі Закон). Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (стаття 13 Закону). Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (стаття 15 Закону). Відповідно до\~статті 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Згідно зі\~статтею 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Статтею 30 Закону України "Про оренду землі"\~визначено, що зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. У пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України\~закріплено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. Також у\~статті 627 ЦК України\~закріплено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі\~статтею 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених\~законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Відповідно до частини 2\~статті 632 ЦК України, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Частиною 2\~статті 651 ЦК України\~передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Отже, враховуючи зазначені положення чинного законодавства, зміна умов договору, в тому числі в частині розміру орендної плати, здійснюється за взаємною згодою сторін. За відсутності такої згоди, договір може бути змінений за рішенням суду лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Аналізуючи обставини спору, а також умови укладеного між сторонами договору оренди землі, положення вищенаведених нормативних актів суд приходить до таких висновків. Відповідач протягом строку дії договору оренди землі, укладеного з позивачем, зобов`язаний був кожного року, включаючи також 2021 рік сплачувати орендну плату до 30 грудня щорічно. В укладеному між [PERSON] та ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» договорі оренди землі від 25.11.2014 зазначено, що обчислення орендної плати за землю здійснюється без урахування індексації (п. 10). Відповідно до п. 5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 89559 грн 18 коп. Пунктом 9 договору оренди землі передбачено порядок обчислення розміру орендної плати за землю - розмір орендної плати у сумі 3582,37 грн., що становить 4% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3582 грн 37 коп. орендної плати за 2021 рік. Згідно з частиною першою\~статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом частини першої\~статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу частини першої\~статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України). Відповідно до\~статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Із положень частини другої\~статті 625 ЦК України\~слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В укладеному між [PERSON] та ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Канола-Поділля» договорі оренди землі від 25.11.2014 зазначено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми за кожний день прострочки (п.14 договору). На підставі наведених норм права, а також пункту 14 договору оренди від 25.11.2014 з відповідача підлягає стягненню на користь позивача: 3%\~річних за прострочення виплати орендної плати 3582,37 грн. за період з 22.02.2022 по 20.02.2025, що становить суму 322,12\~грн (3582,37 x 3 % x 1095 : 365 : 100), пеня за невнесення орендної плати у строки, визначені договором оренди за період з 01.01.2022 по 04.05.2025 в сумі 4277,32\~грн (01.01.2022 - 20.01.2022: 9,00 (облікова ставка НБУ), 3582,37 (Сума боргу) x (2 x 9,00 :365) x 20 днів (прострочення):100=35,33 грн.; 21.01.2022 - 02.06.2022: 10,00 (облікова ставка НБУ), 3582,37 (Сума боргу) x (2 x 10,00 :365) x 133 дні (прострочення):100=261,07 грн.; 03.06.2022 27.07.2023: 25,00 (облікова ставка НБУ), 3582,37 (Сума боргу) x (2 x 25,00 :365) x 420 днів (прострочення):100=2061,09 грн.; 28.07.2023-14.09.2023: 22.00 (облікова ставка НБУ), 3582,37 (Сума боргу) x (2 x 22,00 :365) x 49 днів (прострочення):100=211,61 грн.; 15.09.2023 26.10.2023: 20,00 (облікова ставка НБУ), 3582,37 (Сума боргу) x (2 x 20,00 :365) x 42 дні (прострочення):100=164,89 грн.; 27.10.2023 - 14.12.2023: 16,00 (облікова ставка НБУ), 3582,37 (Сума боргу) x (2 x 16,00 :365) x 49 днів (прострочення):100=153,89 грн.; 15.12.2023 31.12.2023: 15,00 (облікова ставка НБУ), 3582,37 (Сума боргу) x (2 x 15,00 :365) x 17 днів (прострочення):100=50,06 грн.; 01.01.2024 14.03.2024: 15,00 (облікова ставка НБУ), 3582,37 (Сума боргу) x (2 x 15,00 :366) x 74 дні (прострочення):100=217,29 грн.; 15.03.2024 25.04.2024: 14,50 (облікова ставка НБУ), 3582,37 (Сума боргу) x (2 x 14,50 :366) x 42 дні (прострочення):100=119,22 грн.; 26.04.2024 - 13.06.2024: 13,50 (облікова ставка НБУ), 3582,37 (Сума боргу) x (2 x 13,50 :366) x 49 днів (прострочення):100=129,49 грн.; 14.06.2024 12.12.2024: 13,00 (облікова ставка НБУ), 3582,37 (Сума боргу) x (2 x 13,00 :366) x 182 дні (прострочення):100=463,16 грн.; 13.12.2024 31.12.2024: 13,50 (облікова ставка НБУ), 3582,37 (Сума боргу) x (2 x 13,50 :366) x 19 днів (прострочення):100=50,21 грн.; 01.01.2025 23.01.2025: 13,50 (облікова ставка НБУ), 3582,37 (Сума боргу) x (2 x 13,50 :365) x 23 дні (прострочення):100=60,95 грн.; 24.01.2025 - 06.03.2025: 14,50 (облікова ставка НБУ), 3582,37 (Сума боргу) x (2 x 14,50 :365) x 42 дні (прострочення):100=119,54 грн.; 07.03.2025 04.05.2025: 15,50 (облікова ставка НБУ), 3582,37 (Сума боргу) x (2 x 15,50 :365) x 59 днів (прострочення):100=179,51 грн.; 35,33 грн + 261,07 грн + 2061,09 грн + 211,61 грн + 164,89 грн + 153,89 грн + 50,06 грн + 217,29 грн + 119,22 грн + 129,49 грн + 463,16 грн + 50,21 грн + 60,95 грн + 119,54 грн + 179,51 грн). Розрахунок індексу інфляції для обчислення інфляційних втрат визначається як добуток індексів інфляції з 01 січня 2022 по 04 травня 2025 року, здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення та становить 1.55331102 (IIc\~(101,30 : 100)\~x\~(101,60 : 100)\~x\~(104,50 : 100)\~x\~(103,10 : 100)\~x\~(102,70 : 100)\~x\~(103,10 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(101,10 : 100)\~x\~(101,90 : 100)\~x\~(102,50 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(101,50 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(100,50 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(99,40 : 100)\~x\~(98,60 : 100)\~x\~(100,50 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(100,50 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(100,40 : 100)\~x\~(100,30 : 100)\~x\~(100,50 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(100,60 : 100)\~x\~(102,20 : 100)\~x\~(100,00 : 100)\~x\~(100,60 : 100)\~x\~(101,50 : 100)\~x\~(101,80 : 100)\~x\~(101,90 : 100)\~x\~(101,40 : 100)\~x\~(101,20 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~x\~(101,50 : 100)\~x\~(100,70 : 100)). Відтак, інфляційні втрати за порушення зобов`язання з виплати позивачу орендної плати за 2021 рік у період з 01.01.2022 по 04.05.2025 становлять 1\~982,16\~грн (3\~582,37 x 1.55331102 - 3\~582,37), однак позивачем заявлено вимогу про стягнення таких втрат в розмірі 1943 грн 48 коп., відтак з відповідача підлягає стягненню розмір інфляційних втрат вказаний позивачем у сумі 1943 грн 48 коп. При цьому задовольняючи вимоги про стягнення 3% річних за прострочення виплати орендної плати, інфляційних втрат та пені за вказаний позивачем період суд керується принципом диспозитивності, оскільки відповідно до частини 2\~статті 264 ЦПК України\~при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що орендна плата сплачена позивачу наперед, оскільки Товариством не надано належних та допустимих доказів про зміну умов договору оренди в цій частині, а сам договір домовленостей сторін про сплату орендної плати наперед не містить. Також суд критично оцінює надані в судовому засіданні показання свідків [PERSON] та [PERSON] щодо самостійного обробітку земельної ділянки позивачем в 2021 році, оскільки вказані свідки є працівниками Товариства, а відтак зацікавлені в розгляді справи, тож надані ними показання, на думку суду, не можуть бути об`єктивними. Надану представником відповідача нотаріально посвідчену заяву свідка [PERSON] суд не приймає до уваги, оскільки така не є допустимим доказом, чинні норми цивільного процесуального законодавства, зокрема, ст.ст. 299, 230 ЦПК передбачають безпосереднє дослідження судом доказів, в тому числі і показань свідка, здійснюючи його допит, при цьому будь-яких норм щодо можливості надання показань свідка шляхом подання ним заяви з викладом пояснень ЦПК не містить. Відповідно до положень ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Надані відповідачем супутникові знімки безпосередньо не підтверджують того факту, що обробіток земельної ділянки, засівання та збір з неї врожаю здійснювалися саме позивачем, а відтак не можуть бути враховані судом як достовірні докази в даній справі. Крім того, навіть у разі самостійного обробітку позивачем наданої в оренду Товариству земельної ділянки договір оренди між сторонами в порядку, визначеному ст.651, 654 ЦК України, ст.ст.30, 31, 32 Закону України «Про оренду», не було припинено, розірвано чи змінено його умови, а відтак він залишався обов`язковим до виконання. Щодо заяви представника відповідача про застосування позовної даності суд зазначає про таке. За положеннями ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2\~ст. 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України). Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо) (ч. 1 ст. 266 ЦК України). Відповідно до п.11 договору оренди землі орендна плата вноситься у строк до 30 грудня кожного року, а тому 31 грудня 2021 року позивач повинен був дізнатися про порушення його прав, тож строк позовної давності за пред`явленими позивачем позовними вимогами мав би закінчитись 31 грудня 2024 року. За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду. Законодавство може визначати\~певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання,\~що передбачено статтями\~263\~та\~264 Цивільного кодексу України. Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності. Так,\~постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин, який неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до\~постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»\~(далі - Закон № 540-IX)\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України\~доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями \~257, \~258, \~362, \~559, \~681, \~728, \~786, \~1293 \~цього \~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей\~Закон\~набрав чинності 02 квітня 2020 року. Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності\~02 квітня 2020\~року Законом № 540-IX. Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22). Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року. Поряд із цим\~Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~було введено воєнний стан в Україні із 05\~години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу. Законом\~України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 року, який набрав чинності 17 березня 2022 року, внесено зміни до Цивільного кодексу України, зокрема, розділ «Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено п.19 такого змісту: «19. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії". В подальшому Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», який набрав чинності 30 січня 2024 року, внесено зміни, зокрема у\~розділ "Прикінцеві\~та перехідні\~положення",\~в якому пункт\~19\~викладено\~в такій\~редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану". Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29\~січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер. Велика Палата Верховного Суду в п.96 постанови від 02.07.2025 по справі № 903/602/24 зазначила, що в разі якщо позовна давність\~не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. В даній справі позивач дізнався про порушення свого права 31.12.2021 та звернувся до суду 21.02.2025, тобто в період, коли позовна давність була спочатку продовжена на строк карантину, потім на строк дії воєнного стану, а з 30.01.2024 перебіг позовної давності зупинився на строк дії воєнного стану. Отже,\~позовна давність\~щодо стягнення\~орендної плати,\~3\~%\~річних,\~пені та\~інфляційних втрат\~не спливла,\~перебіг цього\~строку є\~зупиненим і\~дотепер,\~а відтак заява представника відповідача про її застосування задоволенню не підлягає. На підставі зазначеного суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до\~ч. 1 ст. 141 ЦПК України зважаючи на задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved