Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом до відповідачів, [PERSON] , [PERSON] та просить позбавити їх батьківських прав стосовно себе. Позов мотивує тим, що відповідачі є його батьками. Свого батька [PERSON] позивач взагалі не знає, ніколи його не бачив та з ним не спілкувався. Будь-яка інформація про нього позивачеві невідома. Тобто [PERSON] з народження позивача ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тобто не забезпечує його матеріально, не здійснює організацію відповідачку та дозвілля, медичного огляду, не приймає участі у вихованні. Мати також не піклується про позивача, не створила належних умов проживання, не проявляє заінтересованості його життям, не цікавиться успіхами в школі, станом здоров`я. Окрім цього, вона зловживає алкогольними напоями та не змінює своєї поведінки та способу життя. У зв`язку зі складними життєвими обставинами, які склалися в родині, позивача було передано в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] на період до трьох місяців, а в подальшому цей період було продовжено. За час перебування позивача в сім`ї патронатного вихователя, мати не створила належні санітарні умови для проживання, зв`язок з позивачем не підтримує, іноді телефонує коли перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Вона не зустрічається з позивачем, не цікавиться його життям та навчанням, не надає фінансової підтримки. На переконання позивача його батьки не виконують покладених на них законом батьківських обов`язків, не беруть будь-якої участі в його вихованні. Відповідачі відзив на позовну заяву до суду не надіслали. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про місце та час розгляду справи, однак раніше надіслала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Представник Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області Маркевич І.О. в судовому засіданні не заперечувала проти позову, вважає, що є підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно позивача. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є патронатним вихователем позивача. Особисто позивач тепер не бажає спілкуватись зі своєю матір`ю. Він неодноразово зазначав, що не вірить у зміни матері. Мати позивача пиячить. Думка його не змінюється та він стосовно неї є категоричним. Тепер мати проживає на тій самій вулиці, що й позивач та він особисто бачить її в стані алкогольного сп`яніння. Якихось змін з її боку не відбувається. Свого батька позивач взагалі не знає. Мати декілька разів телефонувала та запитувала про дитину, в тому числі будучи в нетверезому стані. Якихось активних дій з її боку не було. Вона проживає на цій самій вулиці, що й дитина, однак якихось ініціатив до дитини не проявляє. Матеріально вона дитину не підтримує. Будь-яких аліментів дитина не отримує. Стверджує, що відповідачка зловживає алкоголем. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (чч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України). Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом установлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 липня 2010 року (а. с. 9). Згідно з характеристикою Комунального закладу «Маловодянська гімназія Долинської міської ради», [PERSON] є старанним, відповідальним та працелюбним учнем. З 1 жовтня 2024 року виховується в патронатній сім`ї. З батьками зв`язку не має та не має зацікавленості у спілкуванні з ними. У свою чергу батьки не цікавляться вихованням та навчанням учня (а. с. 11). Відповідно до акта обстеження умов проживання від 22 лютого 2024 року № 33, під час обстеження від [PERSON] не чути вираженого запаху алкоголю, обличчя набрякле, місцями сходили синці, ніс викривлений від перелому або переломів, Мати повідомила, що знає про перебування сина в лікарні, однак його не відвідувала бо таке було його бажання. Рекомендовано взяти [PERSON] на облік СЖО ССД, матері винесено офіційне попередження про наслідки неналежного виконання батьківських обов`язків. Роз`яснено про можливість влаштувати дитину у сім`ю патронатного вихователя. Рекомендовано також якнайшвидше навідати дитину в лікарні та навести лад в будинку (а. с. 12). Наказом начальника Служби у справах дітей Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 1 жовтня 2024 року № 14, передано [PERSON] в сім`ю патронатного вихователя [PERSON] (а. с. 13). Рішенням виконавчого комітету Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 27 грудня 2024 року № 599, продовжено строк перебування [PERSON] в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] (а. с. 14). За змістом листа Комунального закладу «Долинський міський центр соціальних служб» від 13 лютого 2025 року № 01-20/53, під соціальним супроводом з 13 травня 2024 року перебуває сім`я [PERSON] , яка не створила безпечних та комфортних умов для дитини, контакт з дитиною не підтримує, навчальний процес не контролює. З 1 жовтня 2024 року [PERSON] влаштовано до сім`ї патронатного вихователя, а [PERSON] надалі не цікавиться життям дитини, не зустрічається з ним, в телефонному режимі не спілкується, а тому з 13 лютого 2025 року припинено надання послуги соціального супроводу у зв`язку з систематичною неучастю отримувача цієї послуги без поважних причин та у заходах, передбачених індивідуальним планом соціального супроводу (а. с. 15). Висновком органу опіки та піклування Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 3 червня 2024 року № 01-40/264/2 встановлено, що є доцільним позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно дитини [PERSON] , оскільки поведінка батьків щодо виконання батьківських обов`язків має безвідповідальний характер, батько дитини з народження не бере участі в його вихованні, мати зловживає алкогольними напоями та віддає перевагу особистому життю у зв`язку з чим втратила довіру та повагу дитини (а. с. 65, 66). Верховний Суд у постанові від 24 січня 2024 року в справі № 450/4288/21 зробив висновок, що «відповідно до чч. 4, 5, ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Передбачена чч. 4 та 5 ст. 19 СК України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами чч. 4 та 5 ст. 19 СК України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід має загальний характер і є цілком справедливим для випадків, коли не було отримано письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок, зокрема, у зв`язку із перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливості встановити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 523/19706/19 (провадження № 61-12112сво22))». За змістом п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 147/277/24, Верховний Суд позбавляючи відповідача батьківських прав стосовно дитини зазначив, що «за загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення батьківських прав, покладено на позивача. Водночас, якщо з моменту проживання дитини з одним із батьків пройшов значний період часу, інтереси дитини в такому разі можуть превалювати над інтересом того з батьків, який бажає відновити сімейні відносини зі своєю дитиною. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та поведінки учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого 2021 року у справі № 645/920/19, від 7 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22). Біологічний батько добровільно пішов з життя своєї дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до дитини та її внутрішнього світу, не сприяє створенню умов для отримання нею освіти. І це триває протягом близько п`яти років. Тривала розлука мала наслідком розрив психоемоційних зв`язків між батьком та донькою». Суд установив, що позивач [PERSON] з народження проживав з матір`ю та ніколи не знав свого батька. У свою чергу відповідачі тривалий час разом із власною дитиною не проживають, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Ці обставини підтвердженні фактичними даними, що містяться у матеріалах цивільної справи та досліджені судом. Окрім цього, відповідачка [PERSON] втратила довіру та повагу дитини. Окремо слід звернути увагу, що саме дитина є ініціатором позбавлення відповідачів батьківських прав, тобто її особисті переконання свідчать про ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків. З огляду на вищезазначене, суд уважає доведеним той факт, що відповідачі у справі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно виховання дитини, а саме ухиляються від виконання обов`язків щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Об`єктивних причин за яких відповідачі не виконували покладені на них батьківські обов`язки судом не встановлено та доказів з цього приводу матеріали справи не містять. Отже, суд дійшов до переконання про обґрунтованість цього позову та його задоволення. За змістом ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з чч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом установлено, що у відповідачів є дитина щодо якої суд уважає є підстави для позбавлення їх батьківських прав. Відповідачі зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина сторін зважаючи на її вік, а саме те, що вона є неповнолітньою, відповідно має незадовільне матеріальне становище, що суд враховує при визначенні розміру аліментів. Суд виходить з презумпції фізичного здоров`я батьків та самої дитини, оскільки інших відомостей про це сторони не надали. Відомості про майновий стан відповідачів у справі відсутні. Суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з відповідачів на користь особи (суб`єкта), яка (який) виконує функції піклувальника (опікуна) дитини (який є стягувачем аліментів та визначається органом опіки та піклування) на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) кожного з відповідачів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовну заяву пред`явлено до суду 24 лютого 2025 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Отже, суд дійшов до висновку про задоволення цього позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved