Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [INFO] , [INFO], в якій просила: встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , разом із [PERSON] , [INFO] , однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 2013 року по день смерті [PERSON] , тобто по [INFO] включно; встановити факт перебування [PERSON] , [INFO] , на утриманні [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] ; визнати [PERSON] , [INFO] , членом сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] під час виконання ним обов`язків військової служби; визнати за [PERSON] , [INFO] , право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] під час виконання ним обов`язків військової служби. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що [PERSON] , [INFO] , в 2013 році познайомилась зі [PERSON] , через деякий час вони з [PERSON] стали проживати разом в квартирі по [ADDRESS] . Пізніше в 2014 році вони переїхали до нової квартири за адресою [ADDRESS] . Протягом всього періоду сумісного життя разом [PERSON] та [PERSON] мали спільний бюджет, вели спільне господарство, піклувалися один про одного, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, спільні витрати і спільне харчування, купляли усе необхідне для побуту майно, спільно проводили дозвілля. Так, за час їх спільного проживання було придбано побутові речі. 24.02.2022 року Указом Президента України №63/2022 на всій території України було введено воєнний стан через повномасштабне вторгнення рф, [PERSON] було мобілізовано до лав Збройних Сил України. З 24 лютого 2022 року, тобто з моменту мобілізації [PERSON] до лав Збройних Сил України, позивач знаходилась на його повному утриманні, оскільки він матеріально та фінансово повністю її забезпечував. [PERSON] мав постійний дохід, оскільки проходив військову службу та отримував дохід від військової частини [NUMBER] . Отримані кошти витрачав на оплату комунальних послуг, придбання для сім`ї одягу, продуктів харчування, інших необхідних побутових речей. [PERSON] на постійній основі здійснював перекази грошових коштів на банківський рахунок [PERSON] , що підтверджується відповідною випискою з карткового рахунку від 05.09.2023 року. Грошові кошти, які надавав [PERSON] позивачу були її постійним і основним джерелом засобів до існування, оскільки з початком повномасштабного вторгнення вона перестала працювати. [INFO] під час виконання бойового завдання по захисту територіальної цілісності та забезпеченню національної оборони України внаслідок вибухово-осколкових травм біля населеного пункту Бахмут Донецької області [PERSON] , [INFO] , який був водієм кулеметного взводу 3 стрілецької роти військової частини [NUMBER] , загинув. В особовій справі [PERSON] позивач була зазначена як дружина та особа, якій належить повідомити в разі його загибелі. Позивач отримала письмове сповіщення сім`ї №004/01 від 11 січня 2023 року про загибель [PERSON] від начальника [INFO] , з якого випливає, що вона є його цивільною дружиною, адже це було вказано в самому документі. Як найближча особа [PERSON] . [PERSON] займалась організацією похорон свого чоловіка, несла всі необхідні витрати, пов`язані з цим, а також отримала свідоцтво про його смерть. Таким чином, все вищезазначене свідчить про те, що починаючи з 2013 року і до моменту загибелі [PERSON] в грудні 2022 року позивач постійно проживала однією сім`єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу як дружина та чоловік, а також той факт, що позивач перебувала на утриманні [PERSON] . В поданому відзиві на позовну заяву представник відповідача [INFO] просив відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , посилаючись на те, що заявницею не було надано доказів на підтвердження наявності/відсутності її доходів та доходів померлого для співвідношення їх розміру та встановлення факту утримання, так як повинно бути доведено, а тому не підтверджено, що дохід померлого був саме єдиним джерелом її доходу. Таким чином є сумнів про перебування заявниці на утриманні у померлого військовослужбовця, оскільки остання не надала жодного доказу про надання їй грошових сум для утримання/проживання. Заявницею також не надано доказів ні від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області доказів про сплату (відсутність) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування протягом вказаного терміну перебування на утриманні заявниці, ні від Державної податкової служби України доказів про доходи отримані військовослужбовцем. Таким чином, заявниця не надала жодних доказів про свої доходи та доходи померлого. Заявниця ні яким чином не підтвердила свого перебування на утриманні померлого військовослужбовця, не надала жодних належних доказів. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, та просили задовольнити. Крім того, представник позивача вказала, що [PERSON] зверталася до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту проживання однією сім"єю із загиблим, але ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 вересня 2024 року заяву було залишено без розгляду, та роз"яснено подати позов на загальних підставах в порядку позовного провадежння. Представник відповідача [INFO] - [PERSON]. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, розглядати справу без його участі. Від представника відповідача [INFO] надійшло клопотання про розгляд справи за позовом [PERSON] без їх участі, просили в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно із ч.ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Право спільної сумісної власності подружжя). Судом встановлено, що за життя [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта останнього (а.с. 10-11). Позивач [PERSON] з 08 липня 2014 року зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у місті Бахмут Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , видане Новобоварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №114 (а.с. 13). Із сповіщення сім`ї № 004/01 від 11.01.2023 року, начальника [INFO] підполковника [PERSON] адресоване [PERSON] , як цивільній дружині та довідки про причини смерті від 05.01.2023 р. вбачається, що цивільний чоловік [PERSON] , солдат [PERSON] , [INFO] , водій кулеметного взводу 3-ї стрілецької роти в/ч [NUMBER] загинув [INFO] під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини внаслідок вибухово-осколкових травм біля н.п. Бахмут Донецької області (а.с. 12). Позивач вказує, що в 2013 році познайомилась зі [PERSON] , через деякий час вони з [PERSON] стали проживати разом в квартирі по [ADDRESS] . Пізніше в 2014 році вони переїхали до нової квартири за адресою [ADDRESS] , де стали проживати як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Протягом всього періоду сумісного життя разом [PERSON] та [PERSON] мали спільний бюджет, вели спільне господарство, піклувалися один про одного, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, спільні витрати і спільне харчування, купляли усе необхідне для побуту майно, спільно проводили дозвілля. Так, за час їх спільного проживання було придбано побутові речі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтвердили факт проживання позивача [PERSON] однією сім`єю з загиблим [PERSON] , що останні поводились, як подружжя, опікувалися та доглядали один за одним. Факт проживання однією сім`єю також підтверджується долученими до справи фотосвітлинами, на яких зображено позивачку [PERSON] та загиблого [PERSON] в різних місцях на відпочинку, в колі інших осіб та у різні роки. Метою звернення позивачки до суду є встановлення факту її постійного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки разом із [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р. Згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Згідно з положеннями статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: - діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; - вдова (вдівець); - батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); - внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); - жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; - утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"». Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3515-ІХ він застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги. Частиною першою статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону. Відповідно до частини шостої та восьмої статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. За змістом пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі - Постанова № 168), що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/5 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») зазначено, що членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з військовослужбовцем спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. З урахуванням викладеного, для того, щоб мати право на отримання грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, особа, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, повинна довести: 1) факт проживання із загиблим; 2) наявність у такої особи і загиблого спільного побуту та взаємних прав і обов`язків. Такий правовий викладений у постановах Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 456/1258/17, від 06.07.2022 у справі № 240/5809/19. Обставини, та факт проживання однією сім`єю позивача [PERSON] разом із [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , підтверджуються вищенаведеними належними та допустимими доказам, зокрема, письмовими доказами, фотосвітлинами дозвілля, та відпочинку [PERSON] разом із позивачем [PERSON] , показами свідків. Враховуючи наведене, а також приймаючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт проживання позивача та [PERSON] , як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 2013 року по 24.12.2022 р., включно тобто наявність усталених відносин, що притаманні подружжю. Встановлення даного факту має для позивача юридичне значення, оскільки його встановлення необхідно для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, яка передбачена Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р. Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визнання її перебування на утриманні, та членом сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] , та визнання права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] під час виконання ним обов`язків військової служби слід відмовити, оскільки вони є похідними від задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial