Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Голиця Тетяна Іванівна 01.04.2024 року звернулася до суду з позовом [PERSON] до\~ [PERSON] про\~поділ\~спільного\~майна подружжя. В обґрунтування позову зазначила, що 05.06.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб (актовий запис за №54). Від спільного шлюбу Позивач з Відповідачем мають двох малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.03.2024 у цивільній справі №369/21876/23 шлюб між сторонами розірвано. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі, сторонами спільними зусиллями та за спільні грошові кошти було набуто у власність наступне майно: - Транспортний засіб марки (моделі) VOLVO FM 400, тип самоксид-С, рік випуску - 2009, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 27.03.2013 на ім`я [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . - Транспортний засіб марки (моделі) DAF CF 85.410, тип спеціалізований вантажний спеціалізований самоксид, рік випуску - 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 26.02.2019 на ім`я [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . - Транспортний засіб марки (моделі) VOLVO FMX, тип спеціалізований вантажний спеціалізований самоксид, рік випуску - 2016, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 16.11.2019 на ім`я [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . - Транспортний засіб марки (моделі) VOLKSWAGEN PASSAT 2.0, тип загальний легковий універсал - В, рік випуску - 2010, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 15.09.2015 на ім`я [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . - Двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,3 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., зареєстровану на праві власності на ім`я [PERSON] , що підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченим 29.10.2011 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотовою О.В., зареєстрованим в реєстрі за №6133, та витягом з Державного реєстру правочинів від 29.10.2011 №10575812. - Однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 40,2 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., зареєстровану на праві власності на ім`я [PERSON] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 21.02.2020 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Ракул О.В., зареєстрованим в реєстрі за №868, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02.2020 №201383368. - Земельну ділянку площею 0,096 га, кадастровий? номер 3222485901:01:010:5062, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровану на праві власності на ім`я [PERSON] , що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим 25.06.2020 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Д.В., зареєстрованим в реєстрі за №496, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.06.2020 №214029904. - Земельну ділянку площею 0.1000 га, кадастровий? номер 3222485900:03:001:0259, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровану на праві власності на ім`я [PERSON] , що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим 15.01.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Поліщук С.О., зареєстрованим в реєстрі за №21, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.01.2021 №240559620. - Земельну ділянку площею 0.1 га, кадастровий номер 3222485900:03:001:0258, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровану на праві власності на ім`я [PERSON] , що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим 03.08.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Д.В., зареєстрованим в реєстрі за №1713, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.08.2021 №268859950. Вищевказані три земельні ділянки наразі об`єднані в одну земельну ділянку загальною площею 0.2960 га, кадастровий? номер 3222485901:01:010:5205, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та, відповідно, зареєстрована на праві власності на ім`я [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.02.2022 №НВ-3200486182022 з додатком та витягом з Державного реєстру речових прав від 06.12.2023 №357269669. Враховуючи, що вищезазначене майно було придбано в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбу, тому режим спільності майна подружжя презумується за законом. Згідно Звітів про оцінку колісного транспортного засобу, копії яких додаються до позову, ринкова вартість рухомого майна (дата оцінки 21.07.2023 року), а саме: -Транспортного засобу 1 (VOLVO FM 400) складає 1\~939\~000,00 грн., -Транспортного засобу 2 (DAF CF 85.410) складає 1\~894\~000,00 грн., -Транспортного засобу 3 (VOLVO FMX) складає 4\~758\~000,00 грн., -Транспортного засобу 4 (VOLKSWAGEN PASSAT 2.0) складає 167\~000,00 грн. Згідно Висновку про вартість майна, копія якого додається до позову, ринкова вартість нерухомого майна, а саме Земельної ділянки (дата оцінки 26.07.2023) складає 3\~080\~000,00 грн. Згідно довідок про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 18.07.2023 №201-20230718-0006267538 та №201-20230718-0006267529, які додаються до позову, оціночна вартість двокімнатної Квартири [ADDRESS] складає 3\~158\~552,38 грн., однокімнатної Квартири №17 складає 3\~072\~914,26 грн., відповідно. Позивач вважає за необхідне застосовувати такий спосіб поділу, як виділення кожному з подружжя певного майна задля забезпечення можливості безперешкодного користування та розпорядження цим майном кожним із них окремо, врахувавши наступні обставини. В свою чергу, Позивач з дітьми зареєстровані та проживають в двокімнатній Квартирі [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України Позивача та витягами з реєстру територіальної громади від 11.12.2023 №2023/010123870, №2023/010123900, копії яких додаються до позову, а також користується легковим транспортним засобом (VOLKSWAGEN PASSAT 2.0) для забезпечення в першу чергу інтересів малолітніх доньок. Транспортними засобами самоксидами (VOLVO FM 400, DAF CF 85.410, VOLVO FMX) користується на постійній основі Відповідач, в тому числі для ведення професійної діяльності. В той же час, Позивач навіть не має відповідного права на керування такими транспортними засобами, а тому не користується ними. Крім того, всупереч положенням ст. 65 СК України, Відповідач без згоди Позивача як співвласника відчужив на користь своєї матері [PERSON] частину набутого під час шлюбу майна, а саме: Транспортний засіб 1 (VOLVO FM 400) на підставі договору №7296/23/1/050950 від 11.11.2023 та Транспортний засіб 2 (DAF CF 85.410) на підставі договору №7296/23/1/050951 від 11.11.2023, що підтверджується листами Регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в м. Києві від 25.12.2023 №31/26-927аз та Регіонального сервісного центра ГСЦ МВС в Київській області від 26.12.2023 №31/10-8244, копії яких додаються до позову. Перебуваючи в\~зареєстрованому шлюбі,\~Позивач та\~Відповідач з\~12.05.2023\~припинили спільне\~проживання та\~ведення спільного\~господарства,\~шлюбних відносин\~вони не\~підтримують.\~Дана обставина\~підтверджується рішенням\~Києво-Святошинського\~районного суду\~Київської області\~від 01.03.2024\~у цивільній\~справі №369/21876/23,\~а також\~позовною заявою\~про розірвання\~шлюбу,\~поданою [PERSON] до [PERSON] ,\~копія якої\~додається до\~позову,\~в якій\~ [PERSON] зазначає вказані вище обставини. Більше того, Позивач зверталася до Головного сервісного центру МВС, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській області із заявою про запобігання неправомірному відчуженню та перереєстрації транспортних засобів, копія якої додається до позову, в якій просила, зокрема, не здійснювати державну реєстрацію (перереєстрацію) самоскида-С VOLVO FM 400, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2009, дата реєстрації 27.03.2013, та/або спеціалізованого вантажного спеціалізованого самоскида DAF CF 85.410, реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2008, дата першої реєстрації 09.07.2013, дата реєстрації 26.02.2019, внаслідок їх відчуження [PERSON] . Отже, підсумовуючи, спільно придбані сторонами під час перебування у шлюбі транспортні засоби самоксиди (VOLVO FM 400, DAF CF 85.410) були продані Відповідачем у період, коли подружжя вже не проживали разом, не приймали участі у житті один одного, не підтримували шлюбних відносин та не вели спільного господарства, і, як наслідок, грошові кошти, отримані Відповідачем у результаті відчуження належного на праві спільної сумісної власності подружжя майна, не були розділені між подружжям та/або використані в інтересах сім`ї. Тому, на думку позивача, за таких обставин Позивач має право на грошову компенсацію половини вартості спірних транспортних засобів самоксидів (VOLVO FM 400, DAF CF 85.410), виходячи з їх ринкової вартості, що узгоджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 03.10.2018 у справі №127/7029/15-ц (провадження №61-9018сво18), від 17.08.2022 у справі №545/2396/20 (провадження №61-4894св22). Вартість 1/2 частки Транспортного засобу 1 (VOLVO FM 400), виходячи з його ринкової вартості, яка складає 1\~939\~000,00 грн., становить 969 500,00 грн. Вартість 1/2 частки Транспортного засобу 2 (DAF CF 85.410), виходячи з його ринкової вартості, яка складає 1\~894\~000,00 грн., становить 947 000,00 грн. З урахуванням викладеного, виходячи з принципів співмірності та справедливості, Позивач вважає за доцільне поділити все спільне з Відповідачем майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, наступним чином: 1. Виділити у власність та визнати за Позивачем право власності на Транспортний засіб 4 (VOLKSWAGEN PASSAT 2.0), двокімнатну Квартиру [ADDRESS] , Земельну ділянку. 2. Виділити у власність та визнати за Відповідачем право власності на Транспортний засіб 3 (VOLVO FMX), однокімнатну Квартиру [ADDRESS] . Запропонований варіант поділу спільного майна подружжя дасть як Позивачу можливість проживати з дітьми в належних умовах у власному житлі та забезпечувати їх всім необхідним, так і Відповідачу здійснювати свою професійну діяльність та бути забезпеченим власним житлом. Прошу врахувати, що визначення ідеальних часток подружжя у всьому належному їй майні не вирішить між ними спір, оскільки спільне використання та майна буде неможливим. Також, за вищевикладених обставин, стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає грошова компенсація за її частку спірних транспортних засобів самоксидів (VOLVO FM 400, DAF CF 85.410) (1/2) у розмірі 1\~916 500,00 грн. (969 500,00 + 947 000,00). При цьому, слід врахувати, що так як вартість всього майна подружжя складає 18\~069\~466,64 грн., то частка кожного з подружжя має відповідати сумі 9 034 733,32 грн. Однак, вартість майна, право власності на яке доцільним є визнати за Позивачем, становить 6\~405\~552,38 грн. (167\~000,00+3\~080\~000,00+3\~158\~552,38), а з урахуванням грошової компенсації за відчужене Відповідачем майно в сумі 1\~916\~500,00 грн., частка Позивача складає 8 322 052,38 грн. Тому, належним способом захисту права Позивача також буде стягнення з Відповідача на її користь грошової компенсації у розмірі 712\~680,94 грн. (9 034 733,32 - 8 322 052,38), виходячи з належної кожному з них частки у вищевказаному майні. На підставі зазначеного, позивач просив суд: 1. Поділити майно, яке є об`єктом спільної сумісної власності [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , виділивши у власність та визнавши: за [PERSON] , [INFO] , право власності на наступне майно: - транспортний засіб марки (моделі) VOLKSWAGEN PASSAT 2.0, тип загальний легковий універсал - В, рік випуску - 2010, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; - двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,3 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м.; - земельну ділянку площею 0.2960 га, кадастровии? номер 3222485901:01:010:5205, розташовану за адресою: [ADDRESS] ; за [PERSON] , [INFO] , право власності на наступне майно: - транспортний засіб марки (моделі) VOLVO FMX, тип спеціалізований вантажний спеціалізований самоксид, рік випуску - 2016, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] ; - однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 40,2 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м. 2. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , в рахунок вартості належної їй 1/2 частки транспортного засобу марки (моделі) VOLVO FM 400, тип самоксид-С, рік випуску - 2009, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , та транспортного засобу марки (моделі) DAF CF 85.410, тип спеціалізований вантажний спеціалізований самоксид, рік випуску - 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , грошову компенсацію різниці вартості частки спільного майна у розмірі\~1\~916 500,00 грн. 3. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , грошову компенсацію різниці вартості частки спільного майна у розмірі\~712\~680,94 грн. 4. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витратами на професійну правничу допомогу. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.04.2024 року провадження у справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання. 11.10.2024 року від представника позивача надійшло клопотання про об`єднання цивільної справи № 369/5490/24 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя зі справою № 369/11128/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в одне провадження, оскільки справи пов`язані між собою обставинами та від вирішення однієї справи залежить вирішення іншої. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.10.2024 року клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Голик Т.І. про об`єднання справ в одне провадження у цивільній справі № 369/5490/24 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, задоволено та ухвалено об`єднати цивільну справу № 369/5490/24 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя зі справою № 369/11128/24 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя в одне провадження; об`єднаній цивільній справі присвоєно № 369/5490/24; призначено підготовче судове засідання. Так, 01.07.2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що, беручи до уваги те, що до спільного майна подружжя входить значна кількість об`єктів як нерухомого так і рухомого майна, вважаємо що спір має бути вирішений, най ого думку, саме присудженням частини об`єктів майна одному з подружжя, частину іншому, а з того з подружжя якому відійшла частина спільного майна більшої вартості повинен сплатити іншому грошову компенсацію. Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після припинення спільного проживання та ведення спільного господарства, а потім і після розірвання шлюбу діти залишились проживати з Відповідачем. Враховуючи те, що спільні діти Позивача та Відповідача залишились проживати з останньою, Позивач, виходячи з найкращих інтересів спільних дітей, [PERSON] вважає за потрібне залишити при поділі спільного майна подружжя, двокімнатну квартиру [ADDRESS] колишній дружині [PERSON] . Також враховуючи той факт що легковим автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 реєстраційний номер [NUMBER] в основному користувалась Відповідач, і також виходячи як з найкращих інтересів спільних дітей, котрі залишились проживати з колишньою дружиною, враховуючи необхідність забезпечення дітей освітою, оздоровленням, вирішенням соціально побутових питань дітей, доцільно буде залишити вказаний транспортній засіб Відповідачу. До повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну Позивач займався підприємницькою діяльністю в сфері будівництва з залученням придбаних під час шлюбу транспортних засобів. Враховуючи те, що внаслідок збройної агресії Позивач фактично припинив займатись підприємницькою діяльністю, та не мав змоги утримувати придбаний автопарк, він змушений був продати два автомобілі з спільного майна подружжя, а саме VOLVO FM 400, реєстраційний номер [NUMBER] та DAF CF 85.410, реєстраційний Номер [NUMBER] , загальна вартість яких відповідно проведеної оцінки становить 3 833,00 гри. Враховуючи що дані транспортні засоби були придбані під час шлюбу та являються спільним майном подружжя, враховуючи рівність часток, доля кожного з подружжя у вартості відчужених транспортних засобів становить 1 916 500,00 грн. В спільному користуванні Позивача та Відповідача залишився транспортний засіб VOLVO FMX, реєстраційний номер [NUMBER] , котрий зареєстрований на колишню дружину Позивача, і його вартість відповідно оцінки становить 4 758 000,00 грн. Враховуючи той факт, що Позивач немає наміру в подальшому займатись підприємницькою діяльністю із залученням транспортних засобів, немає навику користування даним видом транспортних засобів, а також те, що автомобіль зареєстрований за колишньою дружиною, доцільно буде залишити його у власності Відповідача. Враховуючи той факт, що Позивач на даний час не одружений, діти від спільного шлюбу залишились проживати разом з Відповідачем, доцільно залишити у власності Позивача однокімнатну меншою за площею квартиру [ADDRESS] вартість якої відповідно оцінки становить 3072 914,26 грн. та незабудовану земельну ділянку загальною площею 0,2960 га, з кадастровим номером 3222485901:01:010:5205, що розташована за адресою [ADDRESS] , зареєстрована на праві власності за [PERSON] , становить 3.080 000,00 грн. Таким чином [PERSON] відходить майно загальною сумою 8 083 552,38 грн., а [PERSON] майно загальною сумою 6 152 914,26 грн. Вартість майна що відходить Відповідачу [PERSON] на 1 930 638,12 грн. більше вартості майна що відходить Позивачу [PERSON] . Як зазначалось в позовній заяві, 11.11.2023 року Позивачем було відчужено транспортні засоби VOLVO FM 400, реєстраційний номер [NUMBER] та DAF CF 85.410, реєстраційний номер [NUMBER] , загальна вартість яких відповідно проведеної оцінки становить 3833,00 грн., де виходячи з рівності доля кожного з подружжя становить 1 916 500,00 грн. Враховуючи той факт, що вартість майна що відходить в результаті поділу [PERSON] на 1930 638,12 грн. більша то [PERSON] , на думку позивача [PERSON] повинна сплатити [PERSON] різницю, а саме (1930 638,12-1916 500,00) 14 138,12 грн. На підставі зазначеного позивач за другим позовом [PERSON] просив суд: 1. В рамках поділу спільного сумісного майна подружжя визнати право за [PERSON] , [INFO] на: - власності Однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 40,20 кв.м., житловою площею 16,20 кв.м.; - земельну ділянку загальною площею 0,2960 га., з кадастровими номерами 3222485901:01:010:5205, що розташована за адресою [ADDRESS] . В рамках поділу спільного сумісного майна подружжя визнати право 3. власності за [PERSON] на: - двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,30 кв.м., житловою площею 34,20 кв.м.; - транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 реєстраційний номер [NUMBER] номер шасі [NUMBER] ; - транспортний засіб VOLVO FMX, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості спільного майна подружжя в сумі 14 138,12 грн. 4. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. 17.10.2024 року до суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому вона заперечувала щодо задоволення позову [PERSON] у повному обсязі та зазначила, що Відповідач вважає за необхідне поділити вищевказане майно подружжя, шляхом виділення кожному з подружжя певного майна задля забезпечення можливості безперешкодного користування та розпорядження цим майном кожним із них окремо, однак не в повній мірі згодна з запропонованим Позивачем варіантом поділу. Так, у позовній заяві сторона позивача просить суд в рамках поділу спільного сумісного майна подружжя: 1. визнати право власності за [PERSON] на однокімнатну Квартиру [ADDRESS] та Земельну ділянку; 2. визнати право власності за [PERSON] на двокімнатну Квартиру [ADDRESS] , Транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 та Транспортний засіб VOLVO FMX; 3. стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості спільного майна подружжя в сумі 14\~138,12 грн. Відповідач погоджується на визнання за нею права власності на двокімнатну Квартиру [ADDRESS] та Транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT 2.0, а також на визнання за Позивачем права власності на однокімнатну Квартиру [ADDRESS] . На думку сторони відповідача, такий поділ дійсно є доцільним та обґрунтованим, оскільки Відповідач з дітьми зареєстровані та проживають саме в двокімнатній Квартирі [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України Відповідача та витягами з реєстру територіальної громади від 11.12.2023 №2023/010123870, №2023/010123900, копії яких додаються до відзиву, а також саме Відповідач користується легковим Транспортним засобом VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 для забезпечення в першу чергу інтересів малолітніх доньок. При цьому, Позивач також буде забезпечений нерухомим майном, а саме однокімнатною Квартирою [ADDRESS] . В іншій частині запропонованого Позивачем поділу майна Відповідач не згодна з огляду на наступне. По-перше, Відповідач вважає недоцільним визнавати за нею право власності на Транспортний засіб VOLVO FMX, оскільки всіма транспортними засобами самоксидами (VOLVO FM 400, DAF CF 85.410, VOLVO FMX) користувався та користується на постійній основі саме Позивач, в тому числі для ведення професійної діяльності. Доводи сторони позивача про те, що Позивач немає наміру в подальшому займатись підприємницькою діяльністю із залученням транспортних засобів та немає навику користування даним видом транспортних засобів є безпідставними та не відповідають дійсності. Так,\~на сьогоднішній\~день Позивач\~зареєстрований як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності «49.41 Вантажний автомобільний транспорт», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 07.10.2024, який додається до відзиву. Крім того, Відповідачу з електронного кабінету водія відомо про користування Позивачем, зокрема, Транспортним засобом VOLVO FMX, де їй як власнику даного транспортного засобу доступні були до перегляду відомості щодо оформлення на ім`я Позивача штрафів за порушення правил дорожнього руху. Відповідні докази, які можуть підтвердити дані обставини, будуть надані додатково після їх отримання на першому підготовчому засіданні. В той же час, акцентую увагу на тому, що [PERSON] навіть не має досвіду на керування такими транспортними засобами, а тому, відповідно, не користується ними. За таких обставин, доцільним є визнання права власності на Транспортний засіб VOLVO FMX саме за [PERSON] . По-друге, Відповідач вважає, що відсутні будь-які обґрунтовані підстави визнавати саме за Позивачем право власності на Земельну ділянку. В той же час, на утриманні Відповідача перебуються дві малолітні доньки. Володіючи даною Земельною ділянкою, Відповідач має змогу здавати її в оренду на підставі попереднього договору оренди земельної ділянки від 02.10.2024, копія якого додається, щоб за рахунок отриманих коштів оплачувати відвідування дітьми навчального закладу, вартість якого в сукупності складає 30\~000,00 грн. на місяць. Відповідні договори про надання освітніх та інформаційних послуг будуть надані на першому підготовчому засіданні. За таких обставин, виходячи з найкращих інтересів дітей, доцільним є визнання права власності на Земельну ділянку саме за [PERSON] . По-третє, всупереч положенням ст. 65 СК України, Позивач без згоди Відповідача як співвласника відчужив на користь своєї матері [PERSON] частину набутого під час шлюбу майна, а саме: Транспортний засіб VOLVO FM 400 на підставі договору №7296/23/1/050950 від 11.11.2023 та Транспортний засіб DAF CF 85.410 на підставі договору №7296/23/1/050951 від 11.11.2023. Дана обставина не заперечується Позивачем та зазначена ним у поданій позовній заяві. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.05.2025 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті. 21.07.2025 року до суду від позивача за другим позовом [PERSON] надійшла заява про зміну перемету позову, яка була задоволена протокольною ухвалою суду від 22.07.2025 року. Так, у заяві про зміну предмету позову позивач за другим позовом [PERSON] просив суд: В рамках поділу спільного майна подружжя виділити у власність та визнати право власності за [PERSON] , [INFO] , на: - земельну ділянку загальною площею 0,2960 га, з кадастровим номером 3222485901:01:010:5205, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - Транспортний засіб VOLVO FMX, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . В рамках поділу спільного майна подружжя виділити у власність та визнати право власності за [PERSON] , [INFO] , на: - Однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 40,20 кв.м., житловою площею 16,20 кв.м.; - Двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,30 кв.м., житловою площею 34,20 кв.м.; - Транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 реєстраційний помер [NUMBER] номер шасі [NUMBER] . Стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , грошову компенсацію різниці вартості частки спільного майна у розмірі 3 199\~233 (три мільйони сто дев`яносто дев`ять тисяч двісті тридцять три) грн. 32 коп. Стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 15\~140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн 00 коп. У судовому засіданні 22.07.2025 року представник [PERSON] адвокат Трофімчук К.О. заперечувала щодо задоволення позовної заяви [PERSON] просила суд відмовити у її задоволенні; просила задовольнити позов [PERSON] у повному обсязі. У судовому засіданні 22.07.2025 року представник [PERSON] адвокат Цибенко О.В. заперечував щодо задоволення позовної заяви [PERSON] та просив суд відмовити у її задоволенні; просив задовольнити позов [PERSON] з урахуванням заяви про зміну предмету позову у повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 05.06.2010 Відділом реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції Черкаської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 54, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу Позивач з Відповідачем мають двох малолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.11.2015 та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.11.2023 року. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.03.2024 у цивільній справі №369/21876/23 шлюб між сторонами розірвано. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі, сторонами було набуто у власність наступне майно: - Транспортний засіб марки (моделі) VOLVO FM 400, тип самоксид-С, рік випуску - 2009, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 27.03.2013 на ім`я [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . - Транспортний засіб марки (моделі) DAF CF 85.410, тип спеціалізований вантажний спеціалізований самоксид, рік випуску - 2008, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 26.02.2019 на ім`я [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . - Транспортний засіб марки (моделі) VOLVO FMX, тип спеціалізований вантажний спеціалізований самоксид, рік випуску - 2016, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 16.11.2019 на ім`я [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . - Транспортний засіб марки (моделі) VOLKSWAGEN PASSAT 2.0, тип загальний легковий універсал - В, рік випуску - 2010, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований 15.09.2015 на ім`я [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . - Двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,3 кв.м., житловою площею 34,1 кв.м., зареєстровану на праві власності на ім`я [PERSON] , що підтверджується Договором купівлі-продажу, посвідченим 29.10.2011 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотовою О.В., зареєстрованим в реєстрі за №6133, та витягом з Державного реєстру правочинів від 29.10.2011 №10575812. - Однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 40,2 кв.м., житловою площею 16,2 кв.м., зареєстровану на праві власності на ім`я [PERSON] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 21.02.2020 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Ракул О.В., зареєстрованим в реєстрі за №868, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.02.2020 №201383368. - Земельну ділянку площею 0,096 га, кадастровий? номер 3222485901:01:010:5062, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровану на праві власності на ім`я [PERSON] , що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим 25.06.2020 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Д.В., зареєстрованим в реєстрі за №496, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.06.2020 №214029904. - Земельну ділянку площею 0.1000 га, кадастровий? номер 3222485900:03:001:0259, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровану на праві власності на ім`я [PERSON] , що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим 15.01.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Поліщук С.О., зареєстрованим в реєстрі за №21, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.01.2021 №240559620. - Земельну ділянку площею 0.1 га, кадастровий? номер 3222485900:03:001:0258, розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровану на праві власності на ім`я [PERSON] , що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим 03.08.2021 приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Д.В., зареєстрованим в реєстрі за №1713, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03.08.2021 №268859950. Вищевказані три земельні ділянки наразі об`єднані в одну земельну ділянку загальною площею 0.2960 га, кадастровий? номер 3222485901:01:010:5205, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та, відповідно, зареєстрована на праві власності на ім`я [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.02.2022 № НВ-3200486182022 з додатком та витягом з Державного реєстру речових прав від 06.12.2023 № 357269669. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч. 1). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2). Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (ст.60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши його у Постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року №6-2333цс15. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В ст. 71 СК України встановлені способи та порядок поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і вказано, що майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя. Можлива компенсація вартості за частку у майні одному з подружжя у разі його згоди. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11від 21 грудня 2007 р., поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пункт 23 Постанови Пленуму ВСУ № 11від 21 грудня 2007 р., передбачає, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Частиною 1\~ст. 316 ЦК України\~визначено поняття права власності\~це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 57 СК України\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 3\~ст. 368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовий режим спільної сумісної власності подружжя визначається нормами\~Сімейного кодексу України. Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України, згідно з якою, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Враховуючи зазначені приписи закону суд дійшов висновку, що спірне майно подружжя було набуто сторонами під час перебування у шлюбі, а тому є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2\~ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2\~ст. 364 ЦК України). Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ані дружина, ані чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім`я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 71 СК України\~майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац 1 п. 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Відповідно до п. 30\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.\~63, ч. 1 ст.\~65 СК України. Один із подружжя, який хоче припинити не право власності іншого з подружжя у спільному майні, а своє право на частку в майні, має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, припинення його права власності на спірне майно. При цьому задоволення позовної вимоги про визнання за [PERSON] права власності на спільне майно та стягнення з неї грошової компенсації замість частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності не передбачає обов`язкове внесення на депозит суду суми компенсації (Постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду, у справі 760/789/19 від 09 червня 2021 року). Як встановлено судом, відповідно звіту з оцінки колісного транспортного засобу VOLVO FM 400, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , що був зареєстрований 27.03.2013 року на ім`я [PERSON] становить 1 939 000,00 грн. Відповідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 18.07.2023 року, а саме однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 40,20 кв.м., житловою 16,20 кв.м., зареєстровану на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2020 року, становить 3 072 914,26 грн. Відповідно довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 18.07.2023 року, а саме двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 72.30 кв.м., житловою площею 24,20 кв.м., зареєстровану на праві власності на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.2011 року становить 3 158 552,38 грн. Відповідно оцінки вартості колісного транспортного засобу VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 реєстраційний номер [NUMBER] номер шасі [NUMBER] , зареєстрований 15.09.2015 року на ім`я [PERSON] становить 167 000,00 грн. (звіт від 21.07.2023 року). Відповідно звіту з оцінки колісного транспортного засобу DAF CF 85.410, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , що був зареєстрований 26.02.2019 року на ім`я [PERSON] становить 1 894 000,00 грн. Відповідно звіту з оцінки колісного транспортного засобу VOLVO FMX, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , що був зареєстрований 16.11.2019 року за [PERSON] становить 4 758 000,00 грн. Відповідно оцінки про вартість майна земельної ділянки загальною площею 0,2960 га, з кадастровим номером 3222485901:01:010:5205, що розташована за адресою [ADDRESS] , зареєстрована на праві власності за [PERSON] , становить 3 080 000,00 грн. (звіт станом на 26.07.2023 року). Відповідно до вимог частин першої, другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд приходить до висновку, що в рамках поділу спільного майна подружжя за можливим є виділити у власність та визнати право власності за [PERSON] , [INFO] , на: - земельну ділянку загальною площею 0,2960 га, з кадастровим номером 3222485901:01:010:5205, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - Транспортний засіб VOLVO FMX, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . В рамках поділу спільного майна подружжя виділити у власність та визнати право власності за [PERSON] , [INFO] , на: - Однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 40,20 кв.м., житловою площею 16,20 кв.м.; - Двокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,30 кв.м., житловою площею 34,20 кв.м.; - Транспортний засіб VOLKSWAGEN PASSAT 2.0 реєстраційний помер [NUMBER] номер шасі [NUMBER] . Такж суд вважає за потрібне стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , на користь [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , грошову компенсацію різниці вартості частки спільного майна у розмірі 3 199\~233 (три мільйони сто дев`яносто дев`ять тисяч двісті тридцять три) грн. 32 коп. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову [PERSON] у повному обсязі, та відмову у задоволенні позову [PERSON] . Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Судові витрати за первісним позовом суд покладає на позивача [PERSON] у зв`язку з відмовою у задоволенні її позову. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 15\~140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) грн 00 коп.

Outcome: approved