Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» Романенко М.Е. через систему «Електронний Суд» звернувся в суд із вказаним вище позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованості за кредитним договором та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.04.2024 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» укладено Договір про надання споживчого кредиту № 7778267, відповідно до умов якого Товариство надає позичальнику кредит в розмірі 24000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Договір є укладеним у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно - телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного цифрового підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». 27.11.2024 було укладено договір № 27.11/24-Ф відповідно до якого ТзОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТзОВ «Діджи Фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, у тому числі за договором № 7778267. Таким чином, ТзОВ «Діджи Фінанс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 7778267 від 11.04.2024. Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав своїх зобов`язань, станом на момент відступлення прав вимоги заборгованість відповідача за договором перед позивачем не сплачена і складає 99360,00 грн., яка складається: з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 63360.00 грн., заборгованості за пенею у розмірі 12000,00 грн. Дану суму позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку. Ухвалою від 26.06.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не надано. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно всі обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. На підставі\~ст.ст. 76-81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Згідно зіст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства. Відповідно до\~ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід\~позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до\~ч.1 ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з\~ч.1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Судом встановлено, що 11.04.2024 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» укладено договір про споживчий кредит № 7778267, відповідно до умов якого Товариство надає Позичальнику кредит в розмірі 24000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» та Закону України «Про електронну комерцію», цей договір є укладеним в електронній формі. Шляхом обміну електронними повідомленнями в інформаційно-телекомунікаційній системі з використанням електронного цифрового підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Зокрема, Закон України «Про електронну комерцію» (стаття 3) визначає одноразовий ідентифікатор як алфавітно-цифрову послідовність, яка надсилається особі, що прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір. При цьому, використання такого ідентифікатора, згідно з частиною 6 статті 12 цього ж Закону, прирівнюється за правовими наслідками до підписання договору у письмовій формі. Це означає, що електронний договір, укладений з використанням одноразового ідентифікатора, є обов`язковим для сторін і має ту ж юридичну силу, що й договір, підписаний власноручним підписом. Таким чином, у даному випадку, оскільки договір був підписаний відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора, надісланого на вказану ним електронну адресу, це свідчить про волевиявлення відповідача на укладення правочину. Сам факт отримання та використання такого ідентифікатора підтверджує його згоду з умовами договору та зобов`язаннями, що з нього випливають. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з досліджених доказів, умови договору відповідачем належним чином не виконані, передбачена договором кредиту заборгованість не погашена. 27.11.2024 було укладено договір № 27.11/24-Ф відповідно до якого ТзОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТзОВ «Діджи Фінанс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 7778267. Таким чином, ТзОВ «Діджи Фінанс» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 7778267 від 11.04.2024. Згідно з позовними вимогами позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 7778267 від 11.04.2024 у розмірі 99360,00 грн., яка складається: з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24000 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 63360.00 грн., заборгованості за пенею у розмірі 12000,00 грн. Щодо стягнення з відповідача пені в розмірі\~12000,00 грн.\~суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 17 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф,пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час. Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею відповідно до договору є безпідставними у зв`язку зі звільненням позичальника від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором у період дії воєнного стану. З огляду на викладене, враховуючи період нарахування пені за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, що було здійснено безпосередньо в період дії воєнного стану, правові підстави для стягнення з відповідача пені в сумі\~14500,00 грн., як складової частини заборгованості за договором позики, відсутні, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Отже, з відповідача на користь позивача згідно договору про споживчий кредит\~№ 7778267 від 11.04.2024\~стягненню підлягає:\~сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 24000,00 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 63360,00 грн., що разом становить 87 360,00 грн.,\~відповідно в іншій частині позовних вимог суд відмовляє. Відповідно до п.6 ч.1\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відтак,\~задовольняючи частково позов, у відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2442,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн., що разом становить 8442 гривень 40 копійок.

Outcome: partial