Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи У листопаді 2024 року до Київського районного суду м.\~Одеси з позовом звернулася [PERSON] (далі також позивач), поданим в її інтересах представником [PERSON] до [PERSON] (далі також відповідач-1) про визнання дійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнання права власності за покупцем [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача [PERSON] зазначив, що відповідно до розписки, наданої матір`ю відповідача [PERSON] , остання, діючи від імені своєї малолітньої доньки та в її інтересах, отримала від позивача кошти в розмірі 150\~000 доларів США як оплату за частину земельної ділянки, належної її малолітній доньці [PERSON] в порядку спадкування, після смерті її батька [PERSON] . У подальшому [PERSON] ухилилася від нотаріального посвідчення укладеного договору. Кошти також не були повернуті позивачеві. 29.04.2025 представником позивача подано заяву про зміну предмета позову. Ухвалою суду від 22.05.2025 заяву задоволено. Ухвалено вважати позовні вимоги викладені в такій редакції: визнати недійсним правочин купівлі-продажу (оформлений у вигляді розписки від 19.03.2020), об`єктом якого є 1/4 частина земельної ділянки з кадастровим номером 5110136900:39:003:0045, за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , від імені якої діяла її мати [PERSON] , та [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму коштів за розпискою від 19.03.2020 у розмірі 150 000 доларів США. Ухвалою суду від 18.06.2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 17.07.2025, яке перенесено на 28.07.2025. У судовому засіданні 28.07.2025 представником позивача подано клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження, зміну предмета позову та залучення [PERSON] співвідповідачем у цій справі у зв`язку з її позицією, яка достеменно стала відома тільки в судовому засіданні 17.07.2025. Ухвалою суду від 28.07.2025 клопотання представника позивача задоволено. Ухвалено повернутися зі стадії розгляду справи по суті до стадії підготовчого судового провадження. Прийнято до розгляду заяву представника позивача [PERSON] про зміну предмета позову, та ухвалено вважати його викладеним в такій редакції: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму безпідставно утриманих коштів за розпискою від 19.03.2020 у розмірі 150 000 доларів США. Залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] (далі також відповідач-2), виключивши її зі складу третіх осіб у справі. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Заяви та клопотання учасників справи 16.12.2024 представником позивача заявлено клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 16.12.2025 вказане клопотання задоволено. Водночас, залучено до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: [PERSON] та Київську районну адміністрацію Одеської міської ради (як орган опіки та піклування). 21.01.2025 представником позивача подано клопотання про витребування доказів. Ухвалою суду від 23.01.2025 вказане клопотання задоволено. 10.03.2025 представником позивача заявлено клопотання про залучення до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] . Ухвалою суду від 10.03.2025 вказане клопотання задоволено. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 05.12.2024 провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 16.12.2024. У подальшому розгляд справи неодноразово відкладався на 23.01.2025, 17.02.2025, 10.03.2025, 03.04.2025, 29.04.2025, 22.05.2025. Ухвалою суду від 28.07.2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 31.07.2025. У судовому засіданні, 31.07.2025, представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі, належним чином повідомлені, жодного разу до суду не з`явилися. Відзив до суду не направили. Представник відповідача-2 просив розглянути справу за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечував. Представник органу опіки та піклування також поклався на розсуд суду. Відтак, суд уважає за можливе здійснити судовий розгляд за наявними матеріалами та винести заочне рішення по суті спору. Будь-яких заперечень від учасників справи про ухвалення заочного рішення у справі не надходило. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить такого висновку. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.08.2006, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м.\~Одеси, підтверджено факт народження [INFO] [PERSON] , актовий запис №\~1215 від 22.08.2006. Батьками дитини записані: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.10.2010, виданого повторно Першим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, підтверджено факт смерті [INFO] [PERSON] , актовий запис №\~1472 від 28.09.2010. Матеріалами спадкової справи №\~1240/2010, заведеної після смерті [PERSON] , підтверджено наявний склад спадкоємців: [PERSON] (за заповітом), [PERSON] (за законом). Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. До спадкової маси включено житловий будинок та земельна ділянка, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наданої [PERSON] розписки, остання, 19.03.2020, діючи від імені та в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] , отримала від [PERSON] кошти в розмірі 150\~000 доларів США як оплату за 1/4 частину земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110136900:39:003:0045, яка належить її доньці за законом як спадкоємцю. Нотаріальне посвідчення укладеного договору купівлі-продажу у виді розписки повинно було відбутися після повернення [PERSON] із-за кордону. Кошти, отримані [PERSON] як законним представником [PERSON] , згідно з текстом розписки, будуть використані в інтересах дитини. У судовому засіданні, 17.07.2025, на той час третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] за допомогою відеозв`язку повідомила, що кошти в сумі 150\~000 доларів США вона дійсно отримала від [PERSON] з метою укладення договору купівлі-продажу частини успадковуваної земельної ділянки її донькою [PERSON] після смерті батька. Однак, у зв`язку з виїздом за кордон, не змогла оформити та нотаріально посвідчити відповідний договір вчасно. Отримані кошти витратила на потреби дитини. Даних про нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу 1/4 частини земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5110136900:39:003:0045, у справі не має. Також відсутні відомості про повернення [PERSON] на підконтрольну державним органам частину України. З відводі Центру обробки інформації Державної прикордонної служби України від 24.01.2025 №\~19/6898-25 вбачається, що [PERSON] у 2021-2025 роках на територію України офіційно не в`їжджала. Останній пункт перетину кордону зазначено як КПВВ Каланчак з окупованою АР Крим. Перебування наразі в АР Крим також підтверджено [PERSON] під час надання пояснень в судовому засіданні 17.07.2025 за допомогою відеозв`язку. Мотиви прийнятого рішення Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України). У процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Так, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.\~1 ст.\~626 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ст.\~628 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.\~1,\~2 ст.\~639 ЦК України). Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (ч.\~1 ст.\~209 ЦК України). Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (ст.\~657 ЦК України). Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення (ч.\~3 ст.\~640 ЦК України). У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.\~1 ст.\~220 ЦК України). Згідно з приписами ст.\~215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Далі, батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей (ч.\~1 ст.\~242 ЦК України). Відповідно до приписів ЦК та СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах. Батьки (усиновлювачі) або опікун малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування, зокрема, вчиняти правочини щодо об`єкта житлової нерухомості та/або земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, власником або користувачем яких є малолітня дитина. Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло (ч.\~1, 2, 4 ст.\~177 СК України). Правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування (стаття 71\~цього Кодексу), є нікчемним (ч.\~1 ст.\~224 ЦК України). Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч.\~1 ст.\~236 ЦК України). Як установлено\~в судовому\~засіданні,\~під час\~надання розписки\~ [PERSON] ,\~остання діяла\~від імені\~та в\~інтересах своєї\~малолітньої доньки\~ [PERSON] .\~Вартість предмета\~договору купівлі-продажу\~(земельної\~ділянки)\~була повністю\~сплачена позивачем.\~ [PERSON] \~у судовому\~засіданні повідомила,\~що під\~час написання\~розписки вона\~діяла від\~імені доньки,\~як власниці\~успадковуваної частини\~земельної ділянки\~та в\~її інтересах.\~Отримані кошти\~в подальшому витратила на потреби дитини. Також було встановлено, що вказаний договір, укладений у виді розписки не був нотаріально посвідчений у зв`язку з перебуванням відповідачів за межами України. Також на його укладення не було надано дозвіл органу опіки та піклування. Відтак означений договір (розписка) є нікчемним з моменту вчинення. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. (ч.\~1,\~5 ст.\~216 ЦК України). Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1212\~ЦК України\~особа,\~яка набула\~майно або\~зберегла його\~у себе\~за рахунок\~іншої особи\~(потерпілого)\~без достатньої\~правової підстави\~(безпідставно\~набуте майно),\~зобов`язана\~повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч.\~2 ). Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (ч.\~3). Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ч.\~1, 2 ст.\~1213 ЦК України). Оскільки договір купівлі-продажу (розписка) визнаний судом нікчемним, відтак кошти, отримані [PERSON] в інтересах своєї малолітньої донька [PERSON] від [PERSON] суд кваліфікує як безпідставно набуте майно, яке підлягає поверненню за нікчемним правочином. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (ч.1 ст.\~541 ЦК України). У цій справі установлено, що отримані кошти [PERSON] , як мати малолітньої [PERSON] витратила на потреби дитини. Водночас цей факт не підтверджено в повному обсязі, що не виключає можливість витрачання частини отриманих коштів на потреби самої [PERSON] . За вказаних обставин суд доходить висновку, що відповідачі у цій справі повинні солідарно відповідати перед позивачем та повернути безпідставно отримані кошти спільно. Висновки суду Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.\~1 ст.\~76 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню та зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст.\~82 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). При оцінці доказів у цивільній справі суд застосовує такий стандарт доказування як «перевага більш вагомих доказів» (баланс ймовірностей), коли висновок про існування cтверджуваної обставини, з урахуванням поданих доказів, видається більш вірогідним (переконливим), аніж протилежний. Натомість, застосування у цій справі надмірного стандарту доказування буде мати ознаку свавільності судового рішення, що може призвести до порушення права на справедливий суд. Відтак, проаналізувавши заяви по суті справи та надані сторонами докази, у поєднанні із застосованими правовими нормами, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що позивачем доведено перед судом належними та допустимими доказами факт безпідставного отримання коштів відповідачами від позивача, їх витрачання, зокрема на потреби дитини, а також необхідність повернення коштів у зв`язку з нікчемністю підстави їх отримання. Судові витрати За приписами ч.\~1,\~3 ст.\~133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.\~1,\~2 ст.\~141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов підлягає до задоволення у повному обсязі, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 13\~080 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved