Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.05.2024 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №271/24-Tз/Ц3, предметом якого є страхування транспортного засобу «AUDI», державний номерний знак [NUMBER] . 14.08.2024 [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI», державний номерний знак [NUMBER] , та рухаючись перехрестям проспекту Повітряних сил та вулиці Борщагівської у місті Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «AUDI», державний номерний знак [NUMBER] , який зупинився попереду, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. В подальшому, 15.08.2024, власник пошкодженого транспортного засобу «AUDI A3», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу №271/24-Tз/Ц3 від 07.05.2024. Відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» від 22.08.2024, загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «AUDI A3», державний номерний знак [NUMBER] , склала 121 707,79 грн. (з ПДВ), 101 423,16 грн. (без ПДВ) Відповідно до страхового акту №006.01478824-1 та розрахунку страхового відшкодування, ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» здійснило на користь ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» страхову виплату у розмірі 101 423,16 грн. Згідно централізованої бази даних МТСБУ цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу марки «MITSUBISHI», державний номерний знак [NUMBER] , станом на 14.08.2024 застрахованою не була, у зв`язку із чим позивач звернувся з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на користь позивача в порядку суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 101 423, 16 грн. 17.02.2025 до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18.02.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, а саме за адресою: [ADDRESS] направлялась ухвала суду про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками, які повернулись на адресу суду з вказікою у довідці про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім того, згідно даних обліково-статистичної картки на цивільну справу, відповідач [PERSON] має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд». Відповідно до довідки Дарницького районного суду м. Києва, відповідач отримав вищевказану ухвалу суду про відкриття провадження у справі 27.02.2025 о 21:30:16 год. Проте, відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд даної справи, не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву, заперечень чи клопотань з процесуальних питань, а також не скористався своїм правом подання до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Від позивача також не надійшли заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.05.2024 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Арсенал страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за №271/24-Тз/Ц3, предметом якого є страхування транспортного засобу «AUDI A3», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2024 у справі про адміністративні правопорушення №761/31362/24 встановлено, що 14.08.2024 [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «MITSUBISHI», державний номерний знак [NUMBER] , та рухаючись перехрестям проспекту Повітряних сил та вулиці Борщагівської у місті Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «AUDI A3», державний номерний знак [NUMBER] , який зупинився попереду, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п. 2.3. (б), 13.1 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вказаною постановою суду [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. У відповідності з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вина відповідача у вчинені дорожньо-транспортної пригоди за ст. 124 КУпАП є встановленою та не підлягає доведенню. 15.08.2024 власник пошкодженого транспортного засобу «AUDI A3», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу №271/24-Тз/Ц3 від 07.05.2024. За приписом ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. 22.08.2024 ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» надало рахунок-фактуру відповідно до якого загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу AUDI A3», державний номерний знак [NUMBER] , склала 101 423,16 грн. (без ПДВ). 27.08.2024 ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі страхового акту №006.01478824-1 та розрахунку страхового відшкодування від 27.08.2024 здійснило на користь ТОВ «Порше Інтер Авто Україна» страхову виплату у розмірі 101 423,16 грн. Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу марки «MITSUBISHI», державний номерний знак [NUMBER] , станом на 14.08.2024 застрахованою не була. Даний факт підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ, копія якого наявна в матеріалах справи. Згідно ст. 993 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. За нормою ст. 980 ЦК України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Отже, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, ст. 1191 ЦК України), а також ст. 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до ст. 993 ЦК і ст. 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні, тому з урахуванням положення ст. 515 ЦК суброгація застосовується лише до майнового страхування. Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч. 1 стст. 261, 262 ЦК України). Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача. Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Отже, на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» в порядку суброгації до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» перейшло право вимоги до відповідача - [PERSON] - в порядку суброгації. За вказаних обставин, врахувавши, що саме до позивача перейшло право вимоги, відповідачем завдані збитки не відшкодовані, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved