Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~У липні 2024 року [PERSON] , яка представляє інтереси позивача [PERSON] , звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб укладений між сторонами. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.07.2024 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.11.2024 року шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Ухвалою суду від 18.06.2025 року заяву [PERSON] про скасування заочного рішення задоволено, заочне рішення Центрального районного суду від 15.11.2024 року скасовано. справу призначено до розгляду на 29.07.2025 року. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Від представника позивача 28.07.2025 року до суду подана заява про розгляд справи за її з позивачем відсутності при цьому зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Також у заяві [PERSON] повідомла, що позивач [PERSON] з 29.04.2022 року проживає окремо від відповідача та примиритися не бажає. Відповідач до суду не з`явився з невідомих суду причин. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 02.12.2006 року між [PERSON] та [PERSON] , Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївської області, Україна, зареєстровано шлюб, актовий запис №1861. Від цього шлюбу народилися діти: 17.07.2011 року - [PERSON] , [INFO] - [PERSON] . Доказів наявності обставин, передбачених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, матеріали справи не містять. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд виходить із такого. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що сторони втратили почуття довіри та взаємоповаги, позивач примиритися не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. За такого подальше життя подружжя і збереження сім`ї на думку суду є неможливим та суперечитиме інтересам позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved