Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04 серпня 2007 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу у подружжя є двоє спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З грудня 2018 року позивачка із відповідачем та дітьми проживає в м.Турку Фінляндської Республіки. Однак із січня 2025 року відповідач проживає окремо, також на території Фінляндської Республіки. На даний час подружні стосунки між сторонами фактично припинено, шлюб існує формально. Налагодити нормальні стосунки в сім`ї неможливо. Тому позивач вважає, що збереження сім`ї стало недоцільним та просила суд розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою від 12.06.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Розгляд ухвалено проводити в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Перше судове засідання призначено на 10.07.2025. 10.07.2025 року справа була знята з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючої судді у відпустці. Розгляд справи призначено на 24.07.2025 року. В судове засідання позивач не з`явилася, її представник адвокат Солоненко Б.М. подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд даної справи за його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.45-46). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу реєстрації судових повісток, але вони були повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. (а.с.40,42-44). Будь-яких заяв та клопотань, в тому числі відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10. Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 04 серпня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04.08.2007 року (а.с. 11). У сторін є спільні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.12-13). Сторони та їх діти зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (10,14,18). На даний час сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання (ч. 2 ст. 104 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в ч.1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. З врахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 1211 грн 20 коп. сплаченого останньою судового збору.

Outcome: approved