Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

ТОВ ФК «Кредит-Капітал» звернулося до Франківського районного суду м. Львова з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №493447 від 25 лютого 2018 року у розмірі 10800,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 25 лютого 2018 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту (кредитний договір) № 493447, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 4 000 грн., кінцевий термін погашення кредиту не пізніше 27 березня 2018 року. ТОВ «Мілоан» виконало взяті на себе зобов`язання у повному обсязі, натомість відповідач не виконав умови кредитного договору. 23 травня 2018 року між ТОВ ««Мілоан»» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір № 9-МЛ про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників, в тому числі і до [PERSON] за укладеним з відповідачем кредитним договором. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 07 грудня 2020 року загальний розмір його заборгованості складає 10 800 грн., з яких 4 000 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 900 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 3900 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 2000 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями. 04 жовтня 2021 року ухвалою Франківського районного суду м. Львова цивільну справу № 465/5784/21 (провадження №2/465/3168/21) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано до Дарницького районного суду м. Києва за територіальною підсудністю. 26 жовтня 2021 року вказана справа надійшла до Дарницького районного суду м.Києва. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 жовтня 2021 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. 30 листопада 2021 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 28 січня 2022 року представник відповідача - адвокат Сперкач С.В. подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності. Зазначив також про неможливість вважати поновленням або новим відрахуванням строку позовної давності у зв`язку з переходом права вимоги до ТОВ «ФК Кредит Капітал» від ТОВ «Мілоан», адже зміна сторін у зобов`язанні не змінює порядок обчислення та перебігу позовної давності. 23 лютого 2022 року ТОВ «ФК Кредит Капітал» подало відповідь на відзив, в якому представник позивача пояснив, що 23 березня 2021 року було відкрите загальне позовне провадження у цивільний справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал, треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Іванюта Іван Миколайович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, і 04 червня 2021 року Франківським районним судом м. Львова було винесено рішення у справі № 465/1965/21, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, який вчинено 16 грудня 2020 року, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором № 493447 від 25 лютого 2018 року. Враховуючи те, що предметом спору цивільної справи № 465/1965/21 та цивільної справи № 465/5784/21 був Кредитний договір № 493447 від 25 лютого 2018 року i рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, могло прямо вплинути на розгляд цивільної справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, представник позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не подавав повної заяви про стягнення заборгованості до вирішення справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягаю виконанню Також представник позивача вказав, що відповідно до прикінцевих положень ЦПК України, під час карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) суд за заявою учасників справи поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити вiдповiдний строк як до, так i пiсля його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями впровадженими у зв`язку з карантином. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. 25 лютого 2018 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 493447, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі 4 000 грн. строком на 30 днів з кінцевим терміном погашення не пізніше 27 березня 2018 року. Умовами договору визначено, що комісії за надання кредиту становить 900 грн., яка нараховується за ставкою 22.50 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 договору); проценти за користування кредитом 1 200 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсоток від фактичного залишку кредиту за кожень день строку користування кредиту. Сукупна вартість кредиту складає 2100,00 грн. в грошовому виразі та 639,00 грн. відсотків річних у процентному значенні. З матеріалів справи слідує, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало відповідачу кредит у погодженій сумі, натомість відповідач, всупереч взятим на себе договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув суму кредиту, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість. 23 травня 2018 року між ТОВ ««Мілоан»» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір № 9-МЛ про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і до [PERSON] 06 квітня 2021 року відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості за вих. №18012361/1 від 06 квітня 2021 року та надано термін для добровільного врегулювання зобов`язання, яким відповідач не скористався. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Норма статті 512 ЦК України передбачає можливість заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою. Однією з підстав такої заміни є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Всупереч наведеним вимогам процесуального законодавства, відповідач не надав доказів сплати заборгованості за Кредитним договором, не спростував розмір заборгованості, заявлений до стягнення позивачем, заперечень щодо розрахунку суми заборгованості та власного розрахунку суду не надав, а також не спростував наявність фактичних та правових підстав звернення позивача з позовом до суду у цій справі. Відомостей про те, що відповідач належить до категорії осіб, щодо яких наявна заборона вимагати повернення кредитних коштів, матеріали справи не містять і відповідачем не повідомлено. Згідно з розрахунком позивача загальний розмір заборгованості відповідача складає 10 800 грн., з яких 4000 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 900 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 3900 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 2000 грн. - строкова заборгованість за штрафами і пенями. Згідно з правовими висновками, неодноразово викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (зокрема, постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Наведена правова позиція застосовується і до випадків наявності у кредитному договорі умови щодо права банку нараховувати проценти за користування кредитом по день повного погашення заборгованості (постанова Великої палати Верховного Суду від 4 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення процентів за користування кредитом, заявлені за період після 27 березня 2018 року не підлягають задоволенню. Як передбачено пунктом 1.5.2. договору, проценти за користування кредитом становлять 1 200 грн., які нараховуються за ставкою 1.00 відсоток від фактичного залишку кредиту за кожень день строку користування кредиту Отже, з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» підлягає стягненню заборгованість за кредитом у сумі 4 000 грн., заборгованість за процентами у сумі 1200 грн. та заборгованість за комісією у сумі 900 грн. Щодо заяви відповідача про застосування позовної давності, суд зазначає, що згідно із статтями 256 - 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Велика Палата Верховного Суду, зокрема в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 910/11534/13-ц, від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 23 червня 2020 року у справі № 536/1841/15-ц, викладала висновки щодо питання застосування спеціальної позовної давності за вимогами про стягнення пені. Так, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Тому стягнути неустойку (зокрема і пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише у межах спеціальної позовної давності, про застосування якої просить боржник. Згідно з частиною першою статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. На відміну від обчислення позовної давності для вимоги про стягнення штрафу, позовна давність за вимогою про стягнення пені обчислюється окремо за кожен день (місяць), за який нараховується пеня. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення його права на стягнення пені. Перебіг позовної давності для стягнення неустойки (пені, штрафу) за кожним з прострочених щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. Отже, можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Пунктом 4.1. кредитного договору встановлено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного у п. 1.4. цього договору, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню за неправомірне користування кредитом у розмірі 2.00 відсотків від суми невиконаного зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми грошових зобов`язань позичальника за цим договором. З огляду на викладене, вимоги про стягнення неустойки підлягають задоволенню у сумі 2 000 грн. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Враховуючи викладене, з позовом про стягнення заборгованості у цій справі позивач звернувся в межах позовної давності, продовженої наведеним вище Законом. Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення закону вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» суд визнає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх частково. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial