Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач вказав, що 31 липня 2009 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] . Від спільного проживання у подружжя народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2024 року між сторонами шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживали з відповідачкою за адресою: [ADDRESS] , відповідно до наказу Жашківського районного суду Черкаської області № 693/240/24 від 12 березня 2024 року із позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку на утримання неповнолітніх дітей. \~ \~ \~ \~ З дітьми позивач спілкувався і в грудні 2024 року син [PERSON] виявив бажання проживати з батьком за адресою: [ADDRESS] \~ \~ \~ \~Позивач працює в ТОВ «Нові Продукти Україна» та сплачує аліменти. В період з грудня 2024 року по 1 травня 2025 року відповідачка отримала аліменти в розмірі 48 847.24 грн, це кошти, які повинні витрачатися на обох дітей, сина та доньку, але відповідачка з дня проживання сина з позивачем жодної копійки на утримання сина не витрачає та не надає. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. З огляду на ці обставини позивач просить суд припинити стягнення аліментів з нього на користь відповідачки, що стягуються відповідно до судового наказу Жашківського районного суду Черкаської області від 12 березня 2024 року на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку з дня подачі заяви до його повноліття. Ухвалою суду від 21.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явився, його представник адвокат Шквира С.В. 23.07.2025 подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідачка не з`явилась, 19.07.2025 подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов від відповідача до Жашківського районного суду Черкаської області не надходили. Частиною 2 ст. 275 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. В свою чергу, частиною 1 ст.120 ЦПК України встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом. На підставі частин 1, 2 ст. 121 ЦПК України суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню цивільного судочинства. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом установлено, що сторони з 31 липня 2009 року перебували у шлюбі. Від спільного проживання у подружжя народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2024 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживали з відповідачкою, за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до наказу Жашківського районного суду Черкаської області № 693/240/24 від 12 березня 2024 року із позивача стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку на утримання неповнолітніх дітей. З грудня 2024 року син [PERSON] проживає із відповідачем за адресою: [ADDRESS] \~ \~ \~ \~Позивач працює в ТОВ «Нові Продукти Україна» та сплачує аліменти. В період з грудня 2024 року по 1 травня 2025 року відповідачка отримала аліменти в розмірі 48 847.24 грн, це кошти, які повинні витрачатися на обох дітей, сина та доньку, але відповідачка з дня проживання сина з позивачем жодної копійки на утримання сина не витрачає та не надає. Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до правового висновку Верховного Суду, який викладений у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Згідноі з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного суду від 28 вересня 2022 року, справа № 686/18140/21, зазначено, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який повністю її утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основ-ну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. З огляду на встановлені судом обставини, з урахуванням наведених положень закону та враховуючи визнання позову відповідачкою суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити. На підставі ст.ст.180-183 СК України,

Outcome: approved