Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

В провадження суду перебувала справа за позовом [PERSON] , від імені якого діяв адвокат Маєвський Олексій Анатолійович, до Дубенської міської ради, третя особа, яка не заявляла самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державний реєстратор Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Басік-Доброчинська Євгенія Петрівна, про скасування державної реєстрації права власності. Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 15.07.2024 позовні вимоги [PERSON] було задоволено у повному обсязі. 19.07.2024 представник позивача адвокат Маєвський О.А. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, просить вирішити питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн., витрат по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн. та витрат, пов`язаних із залученням експерта на проведення експертизи у розмірі 14300,00 грн. Суд зауважує, що заяву про ухвалення додаткового рішення було подано у встановлений законом строк та ухвалою суду від 19.07.2024 призначено її розгляд. Однак, у зв`язку із поданням апеляційної скарги на рішення суду від 15.07.2024 відповідачем, справу було скеровано до суду апеляційної інстанції. Постановою Рівненського апеляційного суду від 14.11.2024 апеляційну скаргу Дубенської міської ради залишено без задоволення, а рішення Дубенського міськрайонного суду - без змін. В подальшому, у зв`язку із поданням Дубенською міською радою касаційної скарги, матеріали справи було направлено до Верховного Суду та 20.06.2025 Верховним Судом винесено постанову, якою рішення Дубенського міськрайонного суду від 15.07.2024 залишено без змін. Зазначені обставини унеможливлювали розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення. Матеріали справи надійшли до Дубенського міськрайонного суду 30.06.2025, в зв`язку з чим заява щодо ухвалення додаткового рішення розглядається після повернення їх до суду. 23.07.2025 від Дубенської міської ради надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якому відповідач зазначає, що позивачем не надано жодних доказів перерахування на рахунок адвокатського об`єднання коштів на правничу допомогу, що може свідчити про відсутність понесених [PERSON] витрат. Вважають, що деякі витрати зазначені у акті не підлягають стягненню з відповідача, зокрема: за подання до суду заяви про усунення недоліків, за підготовку клопотання до Рівненського апеляційного суду про ознайомлення з матеріалами справи, про призначення експертизи та реалізація ознайомлення з матеріалами справи в суді апеляційної інстанції. Стосовно витрат за подання заяви про виклик свідків, та клопотань про долучення письмових доказів, про проведення виїзного засідання, виклику спеціалістів, вважають такі витрати непропорційними зважаючи на їх зміст та обсяг. Витрати на паливно-мастильні матеріали також є необґрунтованими, бо доказів їх понесення не надано. Тому просять зменшити витрати на професійну правничу допомогу, які понесені [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача адвокат Маєвський О.А. заяву підтримав та вказав, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, не було вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами. Положеннями ЦПК України передбачено, що до судових витрат належать витрати, понесені на правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням експертів, а також по сплаті судового збору. В матеріалах справи наявні докази сплати судового збору у розмірі 107,60 грн., також наявна платіжна інструкція про оплату позивачем проведеної експертизи у розмірі 14300 грн. Крім того, до заяви долучено копію договору про надання правничої допомоги та копію акту наданих послуг. З даної документації вбачається, що витрати на правову допомогу позивача склали 50 000 грн. Оскільки судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача, вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення є обґрунтованою, а витрати підтвердженні наявними у справі доказами. Підтвердив, що [PERSON] здійснив оплату наданих послуг у розмірі 50 000 грн., оплата була здійснена готівкою після винесення рішення судом першої інстанції в минулому році, однак навіть якби цього зроблено не було, то за загальним правилом витрати стягуються незалежно від того, чи їх було сплачено. [PERSON] намагався врегулювати ситуацію в досудовому порядку, звертався із заявою до відповідача, однак це саме через порушення відповідачем прав позивача і небажання вирішити спір мирно позивач змушений був пройти усі три судові інстанції, щоб захистити своє порушене право. Щодо витрат на доїзд, то він практикує в м.Рівне, 5 разів приїжджав до суду в м.Дубно, а загальновідомо, що це близько 50 км. в одну сторону, на 100 км. його автомобіль бере 10-13 л., тому одна поїздка обходилась в суму близько 600 грн. Позивач в судовому засіданні заяву підтримав та вказав, що ним сплачено адвокату Маєвському О.А. 50 тис. грн. за надання правничої допомоги готівкою, він зробив це в минулому році після отримання рішення суду першої інстанції. Представник Дубенської міської ради в судовому засіданні надав суду пояснення, які відповідають змісту клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, щодо стягнення судового збору і витрат по судовій експертизі заперечень не має. Третя особа в судове засідання не з`явилася, заяв та клопотань від неї не надходило, що не перешкоджає розгляду справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. У частині восьмій статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги б/н від 03.05.2024 з адвокатським об`єднанням «Лінія права» (а.с.93 т.2). Відповідно до Акту наданих послуг від 16.07.2024 згідно Договору про надання правової допомоги б/н від 03.05.2024, фактичні судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги склали 50 000 грн., де: 2000 грн. - надання усної консультації; 2000 грн. - пошук та аналіз судової практики; 3000 грн. - підготовка та подання 3 примірників адвокатських запитів; 3500 грн. - підготовка та подання до Дубенського міськрайонного суду позовної заяви; 1000 грн. - підготовка та подання до Дубенського міськрайонного суду заяви про усунення недоліків; 3000 грн. - підготовка та подання до Дубенського міськрайонного суду відповіді на відзив; 4000 грн. - підготовка та подання до Дубенського міськрайонного суду заяви про виклик свідків, клопотання про долучення доказів, клопотання про проведення виїзного судового засідання та клопотання про виклик спеціаліста; 2500 грн. - підготовка та подання до Дубенського міськрайонного суду клопотання про проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи; 1500 грн. - підготовка та подання до Рівненського апеляційного суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи за апеляційною скаргою на ухвалу Дубенського міськрайонного суду від 29.11.2023; 1500 грн. - реалізація ознайомлення з матеріалами справи за апеляційною скаргою на ухвалу Дубенського міськрайонного суду від 29.11.2023; 3500 грн. - підготовка та подання до Рівненського апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу на ухвалу Дубенського міськрайонного суду від 29.11.2023; 3000 грн. - забезпечення представництва клієнта в Рівненському апеляційному суді шляхом особистої участі адвоката Маєвського О.А., 1000 грн. - підготовка листа-відповіді; 15000 грн. - забезпечення представництва клієнта в Дубенському міськрайонному суді шляхом особистої участі адвоката Маєвського О.А., 3000 грн. - вартість витрат на паливно-мастильні матеріали та 500 грн. підготовка та подання заяви про видачу копії судового рішення (а.с.94 т.2). Усі зазначені клопотання та заяви адвоката Маєвського О.А. дійсно були подані та знаходяться у матеріалах справи, а з копією апеляційної скарги він ознайомився після того як за результатами клопотання йому було надано доступ до справи судом апеляційної інстанції. Разом з тим, Акт містить посилання на понесені витрати на доїзд (на судові засідання) з м. Рівне та у зворотному напрямку, для участі у п`яти судових засіданнях на суму 3000 грн., однак доказів, які підтверджують вказані витрати та їх дійсний розмір (чеки на бензин, тощо), суду не надано. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката. Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі. Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності. Також судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). З огляду на викладене, з урахуванням складності справи, яка була досить складною і розглядалась в загальному порядку, враховуючи співмірність та пропорційність понесених витрат щодо предмета спору, значення справи для сторін, враховуючи намагання позивача врегулювати спір в досудовому порядку, поведінку відповідача в процесі, а також клопотання відповідача про зменшення витрат, суд дійшов висновку про можливість стягнення з Дубенської міської ради на користь позивача витрат на правничу допомогу у межах цієї цивільної справи в розмірі 40 000 гривень. Саме такий розмір витрат на професійну правову допомогу відповідає принципам розумності, співмірності, пропорційності та справедливості. Щодо вимоги сторони позивача про стягнення витрат, пов`язаних із залученням експерта та проведення експертизи, суд зазначає, що в підтвердження вказаних фактів позивачем надано до матеріалів справи платіжну інструкцію, згідно якої [PERSON] було здійснено оплату на рахунок ППФ «Експерт-Рівне» у розмірі 14300 грн. за виконання робіт по проведенню судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи (а.с.92 т.2). Також за подачу позовної заяви до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (а.с. 12 т.1). Відтак, такі витрати підлягають стягненню з відповідача у повному розмірі. На підставі викладеного,

Outcome: partial