Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] в особі представника адвоката Китаєва І.Ю. звернулася до Подільського районного суду міста Києва із вищезазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог законний представник позивача зазначає, що [PERSON] , [INFO] є рідною матір`ю позивачки, [PERSON] [INFO] . [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , за інформацією лікарського свідоцтва про смерть номер 735 від 13 грудня 2023 року, місцем смерті було не зареєстроване місця проживання (місця реєстрації): квартира номер [ADDRESS], а місце фактичного проживання: [ADDRESS] (копія лікарського свідоцтва про смерть номер 735 від 13 грудня 2023 року, надається). За життя [PERSON] , [INFO] залишила заповіт, посвідчений 05.10.2007 року Четвертою київською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 2-8674, яким належну їй квартиру номер [ADDRESS] , вона заповіла своїй доньці, [PERSON] [INFO] Померла [PERSON] є власником кооперативної квартири номер [ADDRESS] , житловою площею 29, 76 кв. м., загальною площею 50,7 кв.м., повністю сплативши пайові внески у сумі 9755 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) карбованців 46 коп. за життя не пройшла процедуру оформлення та реєстрації права власності на цю квартиру, що підтверджується довідкою ЖБК «Строитель-10» від 21.03.1995 року № 457, технічним паспортом КМБТІ від 05.05.1995 року, інвентарний номер 51482/1654, реєстраційний номер 995 на п`ятьох аркушах, заповітом, посвідчений 05.10.2007 року Четвертою київською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 2-8674. [PERSON] , [INFO] , проживала разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] у період з 2000 року по день її смерті [INFO] . З квітня місяця 2023 року матір позивачки, [PERSON] , довічно потребувала постійного стороннього догляду, визначений лікуючим лікарем та лікарсько-консультативною комісією, який їй надавала її донька, позивачка, [PERSON] . Позивачка звернулась до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори для подання відповідної заяви про прийняття спадщини за заповітом померлої матері [INFO] [PERSON] , що підтверджується зверненням позивачки із письмовою заявою № 1809 від 18.11.2024 року, що зберігається в матеріалах спадкової справи № 509/2024, самою спадковою справою, а також заявами позивачки від 25.12.2024 року вх.№ 1678/02-14, від 26.12.2024 року № 1682/02-14, листами 14 Київської державної нотаріальної контори від 07.01.2025 року № 27/01-14, адвокатським запитом від 19.11.2024 року № 1480/02-14 і Постановою 14 (Чотирнадцятої) Київської державної нотаріальної контори від 18.11.2023 року № 2565/02-31, якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] . Під час звернення до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав після померлої матері позивачці було роз`яснено про необхідність встановлення відповідного юридичного факту та рекомендовано звернутися до суду (лист від 07.01.2025 року № 27/01-14), у якому нотаріус, відмовляючи у здійсненні законом про нотаріат, передбачених дій, зазначив, що тільки після надання позивачкою рішення суду про продовження строку для прийняття спадщини буде сприяти позивачці у здійсненні її прав та захисті законних інтересів, роз`яснюючи права і обов`язки, попереджуючи про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність позивачки не могла бути використана їй на шкоду. Інші спадкоємці за законом, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , окрім позивачки, відсутні. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.01.2025 зазначену цивільну справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11.03.2025 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Китаєва Ігоря Юрійовича про витребування доказів, витребувано у Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 509/2024, після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] ; витребувано у Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» інформаційну довідку (інформацію) про проведену державну реєстрацію права власності, що здійснювалася на паперових носіях (реєстраційних книгах, архівних/реєстраційних справах) квартири номер [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] , [INFO] . 24.03.2025 від КП КМР «КМ БТІ» на адресу суду надійшла відповідь на вищевказану ухвалу. 25.03.2025 від Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 509/2024 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] 03.04.2025 від КП КМР «КМ БТІ» на адресу суду надійшла відповідь на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 11.03.2025 зі змісту якої вбачається, що кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі довідки ЖБК «Будівельник-10» № 457 від 21.03.1995. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27.06.2025 підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд справи по суті. 10.07.2025 від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів у справі. В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, в якому останній заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є рідною матір`ю позивачки, [PERSON] [INFO] , що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 12.05.1969 та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.04.1991, які містяться в матеріалах справи. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , за інформацією лікарського свідоцтва про смерть номер 735 від 13 грудня 2023 року, місцем смерті було не зареєстроване місця проживання (місця реєстрації): квартира номер [ADDRESS], а місце фактичного проживання: [ADDRESS] (копія лікарського свідоцтва про смерть номер 735 від 13 грудня 2023 року). За життя [PERSON] , [INFO] , залишила заповіт, посвідчений 05.10.2007 року Четвертою київською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 2-8674, яким належну їй квартиру номер [ADDRESS] , вона заповіла своїй доньці, [PERSON] [INFO] . Позивачка, у дівочості мала прізвище [PERSON] , [INFO] на підставі свідоцтва про шлюб від 12.04.1991 року [NUMBER] , актовий запис № 554, після укладення шлюбу, набула прізвище [PERSON] . Померла [PERSON] є власником кооперативної квартири номер [ADDRESS] , житловою площею 29, 76 кв. м., загальною площею 50,7 кв.м., повністю сплативши пайові внески у сумі 9755 (дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять) карбованців 46 коп. за життя не пройшла процедуру оформлення та реєстрації права власності на цю квартиру, що підтверджується довідкою ЖБК «Строитель-10» від 21.03.1995 року № 457, технічним паспортом КМБТІ від 05.05.1995 року, інвентарний номер 51482/1654, реєстраційний номер 995 на п`ятьох аркушах, заповітом, посвідчений 05.10.2007 року Четвертою київською державною нотаріальною конторою, реєстровий номер 2-8674. [PERSON] , [INFO] , проживала разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS] у період з 2000 року по день її смерті [INFO] . З квітня місяця 2023 року матір позивачки, [PERSON] , довічно потребувала постійного стороннього догляду, визначений лікуючим лікарем та лікарсько-консультативною комісією, який їй надавала її донька, позивачка, [PERSON] . Факт постійного проживання позивачки разом зі своєю матір`ю, спадкодавцем, на час відкриття спадщини, підтверджується зокрема тим, що [PERSON] , [INFO] , отримувала пенсію з доставкою додому за адресою свого проживання: [ADDRESS] у період з 4 по 25 число щомісяця з 2000 року по грудень 2023 року, що підтверджується листом ГУ ПФУ в місті Києві від 21.11.2023 року № 2600-0202-8/223057; листом ГУ ПФУ в місті Києві від 21.11.2023 року № 2600-0202-8/223211; листом ЦОУ ПФУ в місті Києві від 27.10.2017 року; листом ГУ ПФУ в місті Києві від 05.07.2021 року № 2600-0503- 8/107686; поштовим конвертом на ім`я [PERSON] від ГУ ПФУ в місті Києві на адресу: [ADDRESS] , які містяться в матеріалах справи. Як вбачається з довідки КП «Поділ-житло» Подільського району міста Києва, ЖЕК № 704 від 12.09.2007 року; довідка КП «Вітряні гори» Подільської районної у місті Києві ради від 04.08.2019 року, [PERSON] , [INFO] не проживала за місцем реєстрації проживання, а проживала за адресою реєстрації місця проживання її доньки, [PERSON] . Окрім цього, на підтвердження факту постійного проживання позивачки разом зі своєю матір`ю в судове засідання були викликані свідки: [PERSON] та [PERSON] . Вище вказані свідки є сусідами мешканців квартири номер [ADDRESS] , де позивачка проживала разом із своєю матір`ю, [PERSON] . Так, [PERSON] в судовому засіданні повідомив суд, що позивач йому знайома, а з матір`ю позивачки свідок був знайомий все життя. Також підтвердив той факт, що позивачка з 2022 проживала разом із матір`ю, коли остання захворіла. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду що позивачка їй також відома, підтвердила і той факт, що позивачка проживала разом із своєю матір`ю за вищевказаною адресою. Позивачка звернулась до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом померлої матері [INFO] [PERSON] , що підтверджується зверненням позивачки із письмовою заявою № 1809 від 18.11.2024 року, що зберігається в матеріалах спадкової справи № 509/2024, самою спадковою справою, а також заявами позивачки від 25.12.2024 року вх.№ 1678/02-14, від 26.12.2024 року № 1682/02-14, листами 14 Київської державної нотаріальної контори від 07.01.2025 року № 27/01-14, адвокатським запитом від 19.11.2024 року № 1480/02-14 і Постановою Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори від 18.11.2023 року № 2565/02-31, якою було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] . Під час звернення до Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори щодо оформлення спадкових прав після померлої матері позивачці було роз`яснено про необхідність встановлення відповідного юридичного факту та рекомендовано звернутися до суду (лист від 07.01.2025 року № 27/01-14), у якому нотаріус Чотирнадцятої Київської державної нотаріальної контори, відмовляючи у здійсненні законом про нотаріат, передбачених дій, зазначив, що тільки після надання позивачкою рішення суду про продовження строку для прийняття спадщини буде сприяти позивачці у здійсненні її прав та захисті законних інтересів, роз`яснюючи права і обов`язки, попереджуючи про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність позивачки не могла бути використана їй на шкоду. Інші спадкоємці за законом, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON] , окрім позивачки, відсутні. Згідно з частинами другою, четвертою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Згідно положень статті 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Фізична особа незалежно від наявності зареєстрованого місця проживання (місця реєстрації) має можливість на здійснення своїх прав та інтересів (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 761/40889/20 (провадження N 61- 14588св21). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами першою та другою статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину. У постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17 (провадження № 61-38452ск18), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19) зроблено висновок про те, що державна реєстрація позивача у спірному житловому будинку сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті матері за адресою реєстрації. Так, згідно п. 3.19. Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, Наказ, Порядок 22.02.2012№ 296/5 (чинний), - спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пункт 3.20. цього Порядку, вказує, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем (підпункт 3.20 пункту 3 глави 10 розділу II із змінами, внесеними згідно з наказом Міністерства юстиції України від 04.12.2017 р. № 3851/5). У судовій практиці під поняттям "постійне місце проживання спадкоємця із спадкодавцем" розуміють як факт безпосереднього проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого в передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою (постанова ВС від 26.04.2023 р. у справі № 204/1052/20). Наявність державної реєстрації місця проживання особи разом зі спадкодавцем сама собою не є беззаперечним доказом постійного проживання такої особи разом зі спадкодавцем на момент його смерті (постанови ВС від 27.02.2019 р. у справі № 471/601/17, від 10.04.2020 р. у справі № 355/832/17, від 19.05.2021 р. у справі № 937/10434/19-ц). Тому визначальною умовою для того, щоб особа вважалася такою, що прийняла спадщину за умови наявності в такої особи зареєстрованого місця проживання разом зі спадкодавцем, є саме факт безпосереднього проживання такої особи разом зі спадкодавцем. Водночас, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Даний правовий висновок міститься в Постанові Верховного суду від 10 січня 2019 року справа № 484/747/17, провадження № 61-44149св18. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи встановлення судом факту постійного проживання спадкодавця, [PERSON] разом із спадкоємцем, позивачкою, [PERSON] у період з 2000 року по день її смерті [INFO] , на момент відкриття спадщини за адресою місця реєстрації проживання позивачки: [ADDRESS] , відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від неї. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що, позов [PERSON] в особі представника адвоката Китаєва Ігоря Юрійовича до Київської міської ради, третя особа: Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання на час відкриття спадщини та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved