Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-04 00:00:00

16 травня 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» через свого представника Пилипчук А.С., засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулося до Рівненського міського суду Ріавненської області з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 9120,00 грн. На обґрунтування своїх вимог вказує, що відповідно до укладеного електронного кредитного договору № 24.05.2024-100001990 від 24 травня 2024 року відповідач отримав кредит в сумі 3000,00 грн на банківську картку строком на 98 днів до 29 серпня 2024 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,5% в день, та сплатою 7% комісії від суми кредиту. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед кредитором, у відповідача утворилась заборгованість в сумі 9120,00 грн, яка складається з 3000,00 грн суми основного боргу, 4410,00 грн процентів, 210,00 комісії, 1500,00 неустойки, яку позивач просив стягнути з відповідача. 11\~липня 2025\~року до\~суду в\~порядку підсудності\~надійшли матеріали\~справи.\~Ухвалою Зарічненського\~районного суду\~Рівненської області\~від 14\~липня 2025\~року у\~справі відкрито\~спрощене позовне\~провадження без\~виклику сторін\~в судове\~засідання.\~Копію ухвали\~відповідачу було\~надіслано на\~адресу його\~місця проживання,\~що зареєстрована\~у встановленому\~законом порядку,\~від отримання\~якої відпаповідач\~23\~липня 2025\~року відмовився,\~про що\~свідчить довідка\~відділення поштового\~зв`язку\~про причини\~повернення Ф.20.\~(а.с.35). Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 24 травня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), Заявки від 24 травня 2024 року, які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, надісланим смс-повідомленням на належний відповідачу номер телефону, укладено кредитний договір № 24.05.2024-100001990, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит строком на 98 днів в сумі 3000,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за процентною ставкою 1,5% в день. Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. 6, 627 ЦК України та ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». Підписавши указаний договір [PERSON] взяв на себе зобов`язання забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів у визначений термін (п.6.1. Договору), тобто до 29 серпня 2024 року. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Розмір неустойки сторонами визначено в сумі 30,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного /неналежно виконаного зобов`язання (п. 13 Договору). З матеріалів справи вбачається неналежне виконання відповідачем узятих на себе зобов`язань щодо повернення кредиту згідно узгодженого сторонами графіка, а тому позивач правомірно нарахував заборгованість за неустойкою, в межах абз. 2 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», тобто не більше половини суми, одержаної відповідачем за договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором, станом на день звернення до суду [PERSON] має заборгованість перед позивачем в сумі 9120,00 грн, яка складається з: 3000,00 грн основного боргу, 4410,00 грн процентів, 210,00 грн комісії, 1500,00 грн неустойки (а.с.8). Судом встановлено, що у договорі № 24.05.2024-100001990 від 24 травня 2024 року денна процентна ставка встановлена на рівні 1,5%. Проте, умови цього договору в частині нарахування процентів за такою ставкою за кожен день користування кредитом не може бути застосована оскільки є нікчемною. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 498-IX та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам. Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Зміни до цієї статті набрали чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Натомість відповідачу, всупереч вище наведених норм права за договором № 24.05.2024-100001990 від 24 травня 2024, нараховувалися проценти за користування кредитом понад 1 % в день. Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Укладений 24 травня 2024 року за своєю суттю є договором споживчого кредитування, тому ТОВ «Споживчий Центр» не мало права визначати проценту ставку у розмірі 1,50% в день та розраховувати за нею заборгованість, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% в день. Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Указаний договір укладений 24 травня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,50 % є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому суд доходить висновку, що у зазначених договорах розмір заборгованості по процентах необхідно зменшити та розраховувати за процентною ставкою 1 % в день. Так, за договором № 24.05.2024-100001990 від 24 травня 2024 заборгованість по тілу кредиту становить 3000,00 грн, відповідно 1% в день становить 30,00 грн, у зв`язку з чим розмір заборгованості по процентах за 98 днів становить 2940,00 грн (30*98=2940). Також, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовної вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за комісійними винагородами у розмірі 210,00 грн (3000*7%=210) відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», який передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту. Доказів погашення вказаної заборгованості [PERSON] суду не надано. Поряд з цим відповідно до п. 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З 24 лютого 2022\~року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»\~ та на сьогоднішній день в Україні діє воєнний стан, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки (штрафу, пені) за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором позики № 24.05.2024-100001990 в сумі 1500,00 грн є незаконними та безпідставними. У решті вимог суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню в сумі 6150,00 грн (3000 + 2940,00+210 =6150,00). Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов майнового характеру задоволений на 67,43 % відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 1633 грн. 15 грн судового збору (2422,40 * 67,43 % = 1633,42). На підставі\~ст.\~526,\~527,\~530,\~1050,\~1054,\~1079\~ЦК України,\~

Outcome: partial