Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01.09.2024 року між Державним податковим університетом та відповідачем [PERSON] було укладено договір №266/22-16 про надання для тимчасового проживання ліжко-місця в спеціально облаштованому приміщенні (гуртожитку) Державного податкового університету (для здобувачів вищої освіти). Відповідно до умов Договору виконавець надає здобувачеві в тимчасове користування ліжко-місце в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] ., а замовник зобов`язаний вносити плату за проживання щомісячно, своєчасно вносити перераховувати плату згідно з п.7.1 Договору та сплачує пеню у розмірі подвійної ставки НБУ за кожен день прострочення. Вказане приміщення належить університету. Вказує, що послуги з проживання буди надані у повному обсязі, відповідач здійснив часткову оплату, проте систематично не виконував зобов`язання з оплати відповідно до умов Договору. Відповідно до розрахунку, станом на травень 2025 року сума боргу [PERSON] складає 5496,43 грн., та з урахуванням нарахованих штрафних санкцій (пені) в розмірі 895,79 грн., загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 6392,22 грн., які Державний податковий університет просить стягнути з [PERSON] на свою користь разом із понесеними судовими витратами зі сплати судового збору. Ухвалою суду від 04.06.2025 року провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 04.06.2025 року клопотання представника в.о. ректора Державного податкового університету про відстрочення сплати судового збору у цивільній справі за позовом Державного податкового університету до [PERSON] про стягнення грошового боргу було задоволено. У відповідності до частини 8 статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надійшло. Відповідач належним чином, відповідно до п.4 ч.8. ст.128 ЦПК України, повідомлений про розгляд справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, правом надання відзиву на позов не скористався. Будь-яких заяв чи клопотань по суті спору до суду не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини 1 статті 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України . За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено частиною 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до п.7 Переліку платних послуг, які можуть надаватися закладами освіти, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної та комунальної форми власності (далі - Перелік) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 р. №796 Університет у сфері житлово-комунальних надає, серед іншого і послуги з надання громадянам, які користуються послугами, зазначеними у підпунктах 1-3 цього пункту, комунальних послуг, послуг з експлуатації та господарського обслуговування будинків і приміщень. Так, судом встановлено, що між Державним податковим університетом та відповідачем [PERSON] було укладено договір №266/22-16 про надання для тимчасового проживання ліжко-місця в спеціально облаштованому приміщенні (гуртожитку) Державного податкового університету (для здобувачів вищої освіти). Відповідно до умов Договору виконавець надає здобувачеві в тимчасове користування ліжко-місце в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] (п.1.1. Договору). Замовник зобов`язаний вносити оплату щомісячно за проживання та користування наданими вигодами у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок університету. Перший платіж здійснюється у день підписання договору, наступні не пізніше 10 числа місяця з моменту початку терміну сплати (п.3.2 договору). Відповідно до п.6.1.1. Договору замовник зобов`язується своєчасно вносити плату за проживання у житловому приміщенні. За несвоєчасне перерахування плати за проживання замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від вартості заборгованості (п.7.2 Договору.) Позивач умови вказаного договору виконав, передавши відповідачу [PERSON] ліжко-місце в спеціально облаштованому приміщенні, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією акта приймання-передача майна від 01.09.2024 року. Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, вказаний гуртожиток на праві приватної власності належить позивачу, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до наданого позивачем розрахунку, заборгованість [PERSON] за проживання у гуртожитку за період з липня 2024 рок по травень 2025 складає 5496,43 грн.. У відповідності до п.7.2 Договору до вищевказаної суми заборгованості, позивачем нараховано пеню за період з 01.07.2024 року по 29.05.2025 року в розмірі 895,79 грн.. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України). Так, приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до приписів частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, провадження №14-16цс18 у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч.ч.1-4, 8 ст.83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Згідно із ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими у розмірі заборгованості відповідача [PERSON] на загальну суму в розмірі 6392,22 грн., що складається із заборгованості за договором про надання для тимчасового проживання ліжко-місця в спеціально облаштованому приміщенні (гуртожитку) Державного податкового університету (для здобувачів вищої освіти) №266/22-16 від 01.09.2024 року в розмірі 5496,43 грн., та нарахованим штрафними санкціями в розмірі 895,79 грн., які суд стягує з відповідача на користь позивача, задовольняючи позовні вимоги. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними судом, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. за подання позовної заяви.

Outcome: approved