Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

24.03.2025 [PERSON] звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУ ПФУ в Запорізькій області) про визнання права власності у порядку спадкування за законом та стягнення суми недоотриманої пенсії в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначала, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] , та є єдиним спадкоємцем щодо його майна. Батько як пенсіонер отримував пенсію за життя. Після його смерті залишилась недоотримана пенсія в сумі 69 505,17 грн. Позивачка у встановлений законом строк звернулась із заявою до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одесі із заявою про прийняття спадщини, у зв`язку із чим було заведено спадкову справу № 408б/2023. За життя батько склав заповіт на користь [PERSON] , а саме заповідав останньому житловий будинок з усіма господарчими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Разом із тим, крім позивачки інші особи із заявою про прийняття спадщини не звертались, отже вони є такими, що не прийняли спадщину. Однак, листом від 19.09.2024 нотаріус фактично відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на вказані грошові кошти та роз`яснив право звернутись до суду. Посилаючись на положення ст.ст. 328, 1216, 1218, 1227 ЦК України, позивачка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на недоотриману у зв`язку зі смертю пенсію [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , у розмірі 69 505,17 грн. та стягнути з відповідача на її користь вказану суму недоотриманої пенсії [PERSON] , судові витрати зі сплати судового збору розміром 1 211,20 грн. покласти на відповідача (а.с. 2-5). Відповідач ГУ ПФУ в Запорізькій області в особі представника Пасічник О.М. у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що позивачка відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не зверталася до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії її батька, свідоцтвом про право на спадщину за законом та іншими документами, з огляду на що позовні вимоги є передчасними. Сума недоотриманої пенсії вираховується за три роки до дня звернення спадкоємця. Дії відповідача не суперечать чинному законодавству, з огляду на що просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі. Ухвалою від 25.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі з розглядом в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначене підготовче судове засідання на 28.04.2025 на 13:00 год., встановлено строки для подання заяв по суті справи. Також цією ухвалою задоволено клопотання позивачки про витребування доказів, витребувано у Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса належним чином засвідчену копію спадкової справи № 408б/2023 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 19). 08.04.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив ГУ ПФУ в Запорізькій області на позов. 15.04.2025 до суду надійшла копія спадкової справи № 408б/2023 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] 02.05.2025 від позивачки надійшли письмові пояснення, в яких зазначала, що доводи відзиву не відповідають ст. 55 Конституції України, цивільному законодавству, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Просила позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Ухвалою суду від 16.06.2025 закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 16.07.2025 на 11:00 год. 16.07.2025 суд завершив розгляд справи та перейшов до ухвалення судового рішення, визначивши час його проголошення 25.07.2025 о 10:15 год. Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 06.05.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. З урахуванням викладеного, положень ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності її учасників на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 19.12.2023, актовий запис № 6 (а.с. 11). Позивачка [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Нововасилівською селищною радою 28.09.1966, актовий запис № 81, копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] і [PERSON] серії [NUMBER] , виданого виконкомом Нововасилівської селищної ради Приазовського району 19.11.1988, актовий запис № 33, яке підтверджує зміну прізвища позивачки з [PERSON] на [PERSON] . З матеріалів спадкової справи № 408б/2023 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] випливає, що з метою прийняття та оформлення спадщини після смерті батька позивачка звернулась до Приморської державної нотаріальної контори в місті Одесі із заявою про прийняття спадщини від 16.11.2023, яка надійшла до вказаної нотаріальної контори 21.11.2023. 22.12.2023 позивачка звернулась із заявою до Приморської державної нотаріальної контори в місті Одесі, в якій зазначила, що після смерті її батька [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з грошових вкладів, та яке вона приймає. У заяві зазначила про наявність інших спадкоємців - дружини [PERSON] та сина [PERSON] . З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 22.12.2023 № 75238314 встановлено наявність заповіту від імені [PERSON] , посвідченого 05.05.2015 Нововасилівською селищною радою Приазовського району. Водночас, з цієї довідки не видно, на чиє ім`я та на яке майно було складено заповіт [PERSON] . Державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори в місті Одесі 16.08.2024 зроблено запит щодо наявності грошової суми (пенсії), що залишилась недоотриманою за життя [PERSON] . На вказаний запит ГУ ПФУ в Запорізькій області надано відповідь від 30.08.2024 № 189, згідно з якою [PERSON] перебував на обліку у вказаному управління, [INFO] помер. Залишилась недоотримана пенсія в сумі 59 505,17 грн. Позивачка 19.09.2024 звернулась до Приморської державної нотаріальної контори в місті Одесі із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на недоотриману пенсію. Листом від 19.09.2024 № 928/02-14 державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори в місті Одесі повідомив позивачку про неможливість встановлення кола спадкоємців у зв`язку із відсутністю документів, які підтверджують місце відкриття спадщини, що позбавляє нотаріуса можливості перевірити наявність підстав для закликання до спадкування за законом або за заповітом інших спадкоємців та видати свідоцтво про право на спадщину. Позивачці рекомендовано звернутись до суду для вирішення питання. В матеріалах справи відсутні заяви від інших спадкоємців про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Отже, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому сума недоотриманої пенсії, що належала батьку позивачки за життя і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини. Положеннями статті 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більше як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Положеннями ч. 1 ст. 52 вказаного Закону визначено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. За приписами ч. 2 ст. 52 вказаного Закону члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 52 вказаного Закону у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Таким чином, зміст ч. 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується із змістом ст. 1227 ЦК України. Зміст зазначених вище норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме із ч. 1 ст. 91, відповідно до якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. При цьому, Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання платежів. Положення ч.ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Тобто, суми пенсії, неодержані померлим за життя, передаються членам його сім`ї у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до складу спадщини. Таким чином, суд доходить висновку, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому сума недоотриманої пенсії, що належала батьку позивачки за життя і залишилась недоотриманою у зв`язку з його смертю, увійшла до складу спадщини. Разом із тим, як встановлено судом вище, у заяві про прийняття спадщини від 22.12.2023 позивачка повідомила про наявність інших спадкоємців - дружини [PERSON] та сина [PERSON] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, окрім позивачки, наявні інші спадкоємці першої черги за законом, зокрема, дружина [PERSON] та син [PERSON] . При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Водночас, матеріали справи не містять доказів щодо зареєстрованого місця проживання інших спадкоємців (дружини та сина померлого), а також даних, що останні не були зареєстровані разом зі спадкодавцем на момент його смерті. Так, в матеріалах справи наявна заява позивачки [PERSON] від 10.01.2025, згідно з якою спадкодавець [PERSON] на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний населений пункт розташовано на тимчасово окупованій території України відповідно до Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (зі змінами). З матеріалів спадкової справи випливає, що на запит державного нотаріуса від 02.08.2024 Департаментом адміністративних послуг Запорізької міської ради надано відповідь від 06.08.2024 № 06.4-06/01/8077 про те, що вказаний Департамент не володіє інформацією щодо декларування/реєстрації місця проживання [PERSON] у місті Запоріжжі. Судом було двічі електронною поштою направлено запити від 28.04.2025 та від 01.05.2025 на адресу голови Військової адміністрації Нововасилівської територіальної громади (на електронну пошту, зазначену на офіційному веб-сайті вказаної громади admin@pryazovska-gromada.gov.ua) про осіб, які були зареєстровані разом з [PERSON] , на момент його смерті. Однак, вказані листи не були доставлені до електронної скриньки, про що в матеріалах справи наявні відповідні довідки про помилку доставки електронних листів. Також сама позивачка не зазначила ані у позові, ані у заявах, що наявні у спадковій справі, повних анкетних даних інших спадкоємців [PERSON] та [PERSON] , а саме дати їх народження, РНОКПП, адрес зареєстрованого місця проживання, що позбавило суд можливості отримати відповідні дані з Єдиного демографічного реєстру та, відповідно, залучити вказаних осіб до участі у цій справі. З клопотаннями про витребування доказів в порядку ст. 84 ЦПК України у разі відсутності у позивачки вищезазначеної інформації вона також до суду не зверталась. У судові засідання позивачка також не з`являлась, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, що позбавило суд можливості безпосередньо роз`яснити останній наслідки невчинення відповідної процесуальної дії. Крім того, суду також не було надано копії заповіту від імені [PERSON] , посвідченого 05.05.2015 Нововасилівською селищною радою Приазовського району, що позбавило суд можливості встановити, на чиє ім`я та на яке саме майно було складено цей заповіт [PERSON] . Зазначення позивачкою у позовній заяві, що заповіт було складено на ім`я [PERSON] щодо будинку, жодними доказами не підтверджується. Вказані обставини у їх сукупності доводять недостатність доказів у цій справі, зокрема, тієї обставини, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом щодо майна [PERSON] , яке є предметом спору у цій справі. Водночас, той факт, що у матеріалах спадкової справи відсутні заяви від інших спадкоємців про прийняття спадщини, не свідчать, що вказані особи відмовились від прийняття спадщини, зокрема, на користь позивачки. У разі, якщо інші спадкоємці були зареєстровані на момент смерті спадкодавця за його адресою місця проживання, то вони не обмежені будь-якими строками на подання заяв про прийняття спадщини. Доказів того, що ці спадкоємці не були зареєстровані зі спадкодавцем на момент його смерті, матеріали цієї справи не містять. Вказані обставини також не знайшли свого відображення у позовній заяві [PERSON] , в якій вона зазначила лише те, що інші спадкоємці не зверталися до нотаріальної контори, а тому вважала, що вони не прийняли спадщину. Також окремо суд вважає за необхідне звернути увагу й на ту обставину, що державним нотаріусом не виносилось постанови про відмову позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що заявлені передчасно, у зв`язку із чим у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed