Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] , у якому просить: 1) визнати недостовірною та такою, що порушує право на повагу до честі та гідності, інформацію, розповсюджену [PERSON] про те, що [PERSON] вигнала свого батька та бабу на вулицю; 2) стягнути моральну шкоду в розмірі 150000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час судового спору між [PERSON] та [PERSON] по справі № 639/348/17 відповідачка у своїх власноручно підписаних письмових поясненнях від 08.09.2017 та під час судових засідань по справі 639/4006/21 у суді першої та апеляційної інстанції неодноразово наводила наклеп, наговорювала та зазначала неправдиву інформацію на [PERSON] , що було записано в описову частину рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 03.07.2023 по справі № 639/4006/21 та постанови Харківського апеляційного суду від 06.03.2023. Так, під час судового спору у справі № 639/348/17 відповідачка зазначила : «Окрім того, своїми діями позивачка, а саме постійними докорами, сварками, скандалами, приниження гідності померлого та тим, що вигнала його з власної домівки на вулицю, зрекла померлого на долю безхатька. Померлій не зміг простити рідній доньці таку зраду та самостійно вирішив залишити у спадок відповідачці ( [PERSON] ) усе своє майно». В рамках розгляду справи № 639/4006/21 відповідачкою зазначено, що «За декілька років до його смерті стало відомо, що рідна дочка позивач у справі, вигнала батька з дому, тому [PERSON] забрала його до себе у с. Володарівка, доглядала за ним, лікувала, за власні кошти поховала. Аналогічна ситуація була з матір`ю [PERSON] , яку відповідач також доглядала до смерті». Вказані відповідачкою твердження не мають нічого спільного з дійсністю та є суцільною неправдою, яку наговорювала [PERSON] для того, щоб принизити честь та гідність [PERSON] та виставити її з негативного боку перед судом. Наразі інформація зазначена в судових рішеннях є доступною на сайті Судової влади. Хоча рішення і знеособлені, однак можна з легкістю перевірити імена сторін через інструмент «Список судових справ, призначених до розгляду» за номером справи. На думку позивачки, оспорювана інформація, сформульована [PERSON] , способом категоричного та стверджувального висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), не є оціночним судженням, що вказує на суб`єктивну думку відповідачки. Таким чином відповідачка без жодних доказів вказувала неправду, інформацію яка є недостовірною, а тому такою, що принижує честь та гідність позивачки. При цьому вказані наклепи зроблені як перед державними органами (судами), так і при невизначеному колу осіб через сайт Судової влади. Враховуючи рівень принижувальної інформації, яка стосувалась позивачки та її близьких родичів, та рівень розповсюдження цієї інформації і тривалість її розповсюдження (з 2017 року по теперішній час), позивачка визначає розмір спричиненої моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню у сумі 150000 грн. З посиланням на ст.68 Конституції України, ст.ст.297, 299, 1167 Цивільного кодексу України, практику Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Крім того, в позовній заяві [PERSON] було заявлено клопотання про зменшення розміру судового збору до 2119,60 грн. на підставі ч. 1, 2\~ст. 8 Закону України «Про судовий збір», як багатодітної матері. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 28.02.2024 було вирішено клопотання позивачки про зменшення розміру судового збору. Зменшено [PERSON] розмір судового збору, який підлягає сплаті при подачі даного позову до 2119,60 грн. Позовну заяву було залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 28.03.2024 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 01.11.2024 відмовлено у задоволенні заяви позивачки [PERSON] про допуск [PERSON] в якості її представника. Клопотання [PERSON] про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції - повернуто заявнику. Ухвалою суду від 01.11.2024 відмовлено у задоволенні заяви представника відповідачки [PERSON] - адвоката Спаскіна Д.А. про залишення позовної заяви [PERSON] без розгляду. 07.03.2025 представником відповідачки подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що всі доводи, які наведено позивачкою [PERSON] у позовній заяві, не відповідають дійсності та спростовуються відповідними рішеннями судів, а саме: рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2020, постановою Харківського апеляційного суду від 23.02.2021 та постановою Верховного Суду від 26.05.2021 по справі № 639/348/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Перша Харківська державна нотаріальна контора, Кленівська сільська рада Богодухівського району Харківської області, [PERSON] про визнання недійсним заповіту; рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.07.2023, постановою Харківського апеляційного суду від 06.12.2023 та постановою Верховного Суду від 25.09.2024 по справі № 639/4006/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Перша Харківська державна нотаріальна контора, Кленівська сільська рада Богодухівського району Харківської області, [PERSON] про визнання недійсним заповіту. Враховуючи викладене, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Ухвалою суду від 05.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Викликано в судове засідання учасників справи, а також свідка [PERSON] . Попереджено свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду. Ухвалою суду від 15.05.2025 задоволено клопотання свідка [PERSON] про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з Шосткинським міськрайонним судом Сумської області. 23.05.2025 [PERSON] надіслано письмові пояснення до суду, в яких зазначив, що підтримує позовні вимоги [PERSON] та просить їх задовольнити. Зазначив, що його батько [PERSON] ніколи не підтримував дружніх стосунків із [PERSON] та не мав бажання переїжджати до неї жити. Останнім часом [PERSON] проживав разом із батьком, який здобув травму (забив ребра) на подвір`ї. Одного разу до нього приїхала [PERSON] , яка умовила [PERSON] поїхати до неї погостити, пожити у селі, щоб зміцнити здоров`я. Батько не хотів їхати, але погодився, щоб побачити свою матір [PERSON] .. Після від`їзду [PERSON] багато разів телефонував батьку, але телефон був вимкнений, можливості зв`язку з батьком не було. Приблизно через 3 тижні йому повідомили, що батько помер. Вважає, що в планах [PERSON] було подальше заволодіння майном безпорадної та вразливої особи [PERSON] , а саме частиною будинку за адресою : [ADDRESS] . На думку свідка, за сумнівних обставин [PERSON] отримала заповіт, в якому батько заповідав їй все своє майно, після чого невдовзі помер. Вказані обставини, на думку свідка, підтверджують, що твердження [PERSON] , які вона озвучила на адресу сестри свідка [PERSON] , не відповідає дійсності і є наклепом. [PERSON] знає, що батьки були розлучені, батько мав нову дружину і не проживав з ними. Вважає, що [PERSON] свідомо брехала, паплюжачи честь і гідність сестри свідка, та надаючи брехливі свідчення суду, в якому сестра свідка намагалася оскаржити заповіт батька, вважаючи його підробленим [PERSON] . Стосовно ознак шахрайських дій з боку громадянки [PERSON] та інших осіб, які причетні до складання заповіту [PERSON] , це розглядається в рамках кримінального провадження № 12021221010000693. 08.07.2025 від свідка [PERSON] надійшла письмова заява, в якій він зазначив, що проходить військову службу в лавах ЗСУ, і 18.07.2025 повинен з`явитися на місце служби, у зв`язку з чим не зможе бути присутнім у судовому засіданні, призначеному на 17.07.2025, та просив проводити розгляд справи без його участі. Повідомив, що не може нічого доповнити крім того, що вказано у письмових поясненнях, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Позивачка в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у поданій до суду письмовій заяві просила розглядати справу за її відсутності, повідомила, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка та її представник у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, просили відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Вислухавши пояснення відповідачки, її представника, дослідивши письмові докази, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що відповідно до копії рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 1994 року (дату неможливо встановити з огляду на якість копії) та копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 30.01.1996, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. 01.12.2015 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 01.12.2015, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Відповідно до заяви [PERSON] , посвідченої державним нотаріусом Богодухівської державної нотаріальної контори Харківської області 04.10.2016, [PERSON] зазначає, що [INFO] помер її син, [PERSON] , [INFO] , що постійно проживав за адресою : [ADDRESS] . За змістом заяви, [PERSON] відмовилась від права на обов`язкову частку у спадщині [PERSON] .. Згідно з актом (дати з копії не вбачається), складеним депутатами Кленівської сільської ради Носовою В.А., [PERSON] та сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідченим Кленівським сільським головою Браго Н.Л., [PERSON] , який зареєстрований за адресою : [ADDRESS] , фактично проживав (без реєстрації) за адресою : [ADDRESS] . [PERSON] з липня 2016 року по 29 серпня 2016 року проживав у будинку своєї двоюрідної сестри [PERSON] , яка доглядала його до дня його смерті та поховала його в [ADDRESS] (де похоронені всі родичі). Позивачкою надано копію заперечень [PERSON] по справі № 639/348/17, які надійшли до Жовтневого районного суду м. Харкова 08.09.2017, в яких зазначено : «Окрім того, своїми діями позивачка, а саме постійними докорами, сварками, скандалами, приниження гідності померлого та тим, що вигнала його з власної домівки на вулицю зрекла померлого на долю безхатька. Померлий не зміг простити рідній доньці таку зраду, та самостійно вирішив залишити у спадок відповідачці усе своє майно.». «Відповідач вважає, що спадкодавець, знаходився у безпорадному стані через похилий вік та те що він стараннями доньки залишився на вулиці без домівки. Саме відповідачка піклувалася до смерті за спадкодавцем, за її кошти спадкодавець був захоронений». Рішенням Жовтневого\~районного суду\~м.\~Харкова від\~14.12.2020\~по справі\~№ 639/348/17\~відмовлено у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Перша Харківська державна нотаріальна контора, Кленівська сільська рада Богодухівського району Харківської області, [PERSON] про визнання недійсним заповіту. Вказане рішення набрало законної сили як таке, що залишене без змін постановою Харківського апеляційного суду від 23.02.2021. У зазначеному рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова наведений зміст заперечень [PERSON] проти позову, які, згідно з рішенням, надійшли 08 вересня 2017 року, у наступній редакції : «доказів того, що на момент складання заповіту померлий не усвідомлював значення своїх дій і не міг керувати ними позивачем не надано. А отже, на думку відповідача, вимоги позивача ґрунтуються на доказах, які не стосуються предмету доказування, та на припущеннях стосовно стану психічного здоров`я заповідача на час укладання заповіту. ( т.1 а.с. 150-154)». Постановою Верховного Суду від 26.05.2021 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2020 та постанова Харківського апеляційного суду від 23.02.2021 по справі № 639/348/17 залишені без змін. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.07.2023 по справі № 639/4006/21 відмовлено у задоволені позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи: Перша Харківська державна нотаріальна контора, Кленівська сільська рада Богодухівського району Харківської області, [PERSON] про застосування наслідків недійсності нікчемного заповіту, визнання права на спадщину. Постановою Харківського апеляційного суду від 06.12.2023 зазначене рішення залишене без змін та набрало законної сили. У вказаному рішенні наведений зміст письмових пояснень [PERSON] у наступній редакції : « [PERSON] був її двоюрідним братом, який проживав по [ADDRESS] у будинку з дочкою [PERSON] та її сім`єю. За декілька років до його смерті стало відомо, що рідна дочка-позивач у справі, вигнала батька з дому, тому [PERSON] забрала його до себе у с. Володарівка, доглядала за ним, лікувала, за власні кошти поховала. Аналогічна ситуація була з матір`ю [PERSON] , яку відповідач також доглядала до смерті. За життя брат вирішив залишити своє майно [PERSON] , самостійно пішов до Кленівської сільської ради, де заповіт посвідчений. В селі нотаріуса не було, до найближчої нотаріальної контори Богодухівського району понад 35 км. Мати брата [PERSON] , яка мала право на обов`язкову долю у спадщині, відмовилась від такого права на користь [PERSON] ». Постановою Верховного Суду від 25.09.2021 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.07.2023 та постанова Харківського апеляційного суду від 06.12.2023 по справі № 639/4006/21 залишені без змін. Відповідно до ч. 4 ст.32 Конституції України\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно ч. 1 ст.277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ст.297 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Частиною 1 ст.201 ЦК України\~передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Пункт 15\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1"Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та юридичної особи"\~передбачає, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто/або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати особисте немайнове право. Згідно п. 17 зазначеної\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1\~інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченнях на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом. Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі. Згідно п. 16 абз. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» №1 від 27.02.2009 р. суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого\~ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. П. 19 абз. 3, 5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1\~встановлено, що відповідно до ст.277 ЦК України\~не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень\~ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою ст.277 ЦК України\~та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов`язок відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Пунктом 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1\~передбачено, що згідно з положеннями ст.277 ЦК\~обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Судом встановлено, що інформація, зазначена [PERSON] як відповідачкою у письмових поясненнях по справі № 639/348/17 «Окрім того, своїми діями позивачка, а саме постійними докорами, сварками, скандалами, приниження гідності померлого та тим, що вигнала його з власної домівки на вулицю зрекла померлого на долю безхатька. Померлий не зміг простити рідній доньці таку зраду, та самостійно вирішив залишити у спадок відповідачці усе своє майно.», була подана [PERSON] у письмових поясненнях, проте, не була наведена у судовому рішенні по справі № 639/348/17 та не була підставою для прийняття рішення у вказаній справі. Так, виходячи зі змісту рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.12.2020 та постанови Харківського апеляційного суду від 23.02.2021, суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову [PERSON] , виходив з того, що позивачкою не надано належних доказів, що могли б ставити під сумнів дієздатність померлого [PERSON] на момент підписання заповіту, та доказів того, що вказаний заповіт було підписано не померлим. Крім того, як зазначено судом, позивачкою не доведено, що в момент складання заповіту волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його внутрішній волі. З викладеного вбачається, що хоча [PERSON] і було викладено у свої письмових поясненнях у справі № 639/348/17 оціночні судження негативного характеру власне бачення стосунків між [PERSON] та її батьком [PERSON] (оскільки відповідачкою не вказано ані дати, ані часу, коли [PERSON] нібто були вчинені зазначені дії, ані фактичних обставин, за яких це сталося) проте, такі твердження не були покладені судом в основу рішення та не стали підставою для відмови в позові. Крім того, такі судження не були процитовані судом в рішенні, не стали відомими невизначеному колу осіб з сайту «Судова влада», як помилково стверджує позивачка. У рішенні Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.07.2023 по справі № 639/4006/21 хоча і процитовано письмові пояснення [PERSON] у наступній редакції : «…За декілька років до його смерті стало відомо, що рідна дочка-позивач у справі, вигнала батька з дому…», проте, чітко зазначено, що це є власною особистою суб`єктивною думкою [PERSON] , яка наведена у поясненнях. Виходячи зі змісту рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.07.2023 та постанови Харківського апеляційного суду від 06.12.2023 по справі № 639/4006/21, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що заповіт від 04 серпня 2016 року, складений [PERSON] на користь [PERSON] , посвідчений з дотриманням порядку, передбаченого статтями 203, 209, 1251 ЦК України, не суперечить нормам закону та\~відображав дійсне волевиявлення заповідача на розпорядження своїм майном. Тобто, фактично підставою для відмови в позові були не негативні оціночні судження [PERSON] щодо стосунків між [PERSON] та її батьком, а відсутність доказів порушень при посвідченні заповіту або ж невідповідності його змісту волі заповідача. Отже, судом хоча і було наведено у рішенні зміст письмових пояснень [PERSON] , проте, вони не були підставою для відмови в позові. В силу ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. За приписами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст.81 ЦПК України). У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Слід відмітити, що відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, оціночні негативні судження [PERSON] у наведеній редакції, щодо власного бачення стосунків між [PERSON] та її батьком [PERSON] були сприйняті судом виключно як власна позиція відповідачки [PERSON] та її власні оціночні судження, і не вплинули на суть рішення суду у справах № 639/4006/21 та № 639/348/17. При цьому, з огляду на принцип об`єктивності, який, згідно з Бангалорськими принципами поведінки суддів, полягає у тому, що при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів, такі твердження [PERSON] ніяк не впливають на репутацію [PERSON] в очах суду. З огляду на викладене, відсутні підстави для висновку про те, що внаслідок зазначення [PERSON] у письмових поясненнях до суду саме таких тверджень негативного характеру, на які звертає увагу [PERSON] , позивачці було завдано майнової або немайнової шкоди. Доказів завдання такої шкоди саме внаслідок зазначення [PERSON] у письмових поясненнях вказаних суджень позивачкою не надано. Враховуючи викладене, в задоволенні позову\~\~ [PERSON] до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації необхідно відмовити. Враховуючи висновок про відмову в задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed