Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами: №2011647780 CARD від 10.12.2015 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] ; № 00-6146036 від 08.12.2022 року, укладений між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] . Представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вказує, що вони набули права вимоги до боржника [PERSON] за вищевказаними кредитними договорами. Представник позивача зазначає, що відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитними договорами, що призвело до утворення заборгованості, яка у відповідності до розрахунку позивача у сумі становить 47 394,07 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання, в якому позивач підтримує позовні вимоги та просить суд проводити розгляд справи за відсутності представника, щодо заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином. Причини неявки в судове засідання суду не повідомила. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що 10.12.2015 року між між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2011647780 CARD, сума позики 2 787,75 грн. Згідно з п.1.1 розмір процентної ставки становить 0.01 % річних. Сума отриманого кредиту погашається щомісячно в дату платежу та в розмірі, зазначеному в Графіку платежів (п. 1.4.2.). Відповідно до п. 2.3 Договору отримання, обслуговування та погашення кредиту позичальником відбувається через картковий рахунок. Окрім кредитного договору відповідачем також підписано опитувальний лист фізичної особи від 10.12.2015, Договір страхування життя № 19/20/2011647780 від 10.12.2015; графік платежів до кредитного договору № 2001504330 від 16.11.2012, інформаційний листок умови кредитування по продукту «IM Optimum P.» від 10.12.2015. В матеріалах справи міститься специфікація за кредитним договором, в якій зазначається, що АТ «ОТП БАНК» прийнято позитивне рішення щодо можливості надати фізичній особі кредит, з якої вбачається, що сума, яка належить до перерахування 2 787,75 грн. 13.10.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №13/10/23, у відповідності до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників в тому числі до [PERSON] . Представник позивача вказує, що відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором № №2011647780 CARD, що призвело до утворення заборгованості, яка у відповідності до розрахунку позивача становить 36 810,07 грн., з яких 24 601,81 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 208,26 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 13 ЦПК України). Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом (ч. 2 ст. 83, ч. 1 ст. 84 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Виписка по рахунку відповідача є первинним документом, а тому - належним доказом на підтвердженням факту наявності боргу за договором позики (кредиту). Окрім того, з такої виписки можна достовірно встановити розмір заборгованості за договором позики (кредиту), та перевірити правильність наданого позивачем розрахунку. Слід зазначити, що належним, допустимим і достовірним доказом заборгованості за договором позики (кредиту) - первинним документом є виписка по рахунку, а не наданий позивачем розрахунок заборгованості, який він здійснив на власний розсуд, і який не може перевірити суд без первинних документів. Такий статус первинного документу має саме виписка по рахунку, що підтверджується Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року, тому саме вона є належним доказом при вирішенні спору про стягнення заборгованості за кредитним договором або інші докази, що підтверджують надання (перерахування) коштів відповідачу. Такі регістри, як, зокрема, особові рахунки та виписки з них обов`язково мають складатися на паперових та/або електронних носіях. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 57, п. 59, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75). Верховний Суд у постановах від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14-ц дійшов таких висновків: «Доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16.07.1999 «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Так, у постанові Верховного Суду від 23.03.2023 у справі № 910/3105/21, також зазначено: «Розрахунок заборгованості самостійно, за відсутності первинних документів, не може вважатися доказом, який підтверджує суму видачі банком кредиту позичальнику, суми траншів кредиту, дату коли саме та яка сума кредитних коштів була повернута позичальником банку за відображеним у ньому періодом і як наслідок загальну суму боргу». Разом з тим, позивачем не було надано жодних належних доказів, зокрема первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які б засвідчували, що відповідачу [PERSON] було перераховано грошові кошти згідно з Договором про надання споживчого кредиту від 10.12.2015 року №2011647780 CARD, укладеним з АТ «ОТП БАНК». Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19). Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач у позові не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Отже, позивачем ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів відповідачу за кредитним договором від 10.12.2015 року №2011647780 CARD, укладеним з АТ «ОТП БАНК». Крім того, з наданих документів вбачається, що сума кредиту за кредитним договором від 10.12.2015 року №2011647780 CARD становить 2787,75 грн. у той час, як заборгованість, заявлена позивачем до стягнення, становить 36 810,07 грн., з яких 24 601,81 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 12 208,26 грн. - сума заборгованості за відсотками. За вказаних обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту від 10.12.2015 року №2011647780 CARD, укладеним з АТ «ОТП БАНК», саме у заявленому позивачем розмірі. Окрім того, позивач долучає до позовної заяви не повний договір факторингу №13/10/23 від 13.10.2023 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» №13/10/23, а саме відсутні сторінки договору, які містять пункти після пункту 6.5 до пункту 14.11., що позбавляє суд можливості встановити дійсні умови договору факторингу. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовної заяви в частині стягнення з відповідача заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту від 10.12.2015 року №2011647780 CARD. Щодо кредитного договору № 00-6146036 від 08.12.2022 року, укладеного між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] слід зазначити наступне. З паспорту споживчого кредиту до договору № 00-6146036 від 08.12.2022 року, укладеного між ТОВ «Качай гроші» та [PERSON] та пунктів вказаного кредитного договору, вбачається, що відповідачу надано кредитні кошти в розмірі 3 100,00 грн., строк кредитування 120,00 днів, процентна ставка 0,10 % в день перших 10 днів, 2,20% в день з 11 дня по дату повернення коштів. Представник позивача вказує, що відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором № 00-6146036 від 08.12.2022 року, що призвело до утворення заборгованості, яка у відповідності до розрахунку позивача становить 10 584,00 грн., з яких 3 100,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 7 484,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Проаналізувавши умови кредитного договору, наданий детальний розрахунок заборгованості первісного кредитора, з якого вбачається що 08.12.2022 року відповідачу наданий кредит у розмірі 3 100,00 грн., умови кредитного договору, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 00-6146036 від 08.12.2022 року у сумі 10 584,00 грн. Згідно ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно задоволеним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: partial