Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

06 березня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, в якій позивач просить суд стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ) матеріальну шкоду виходячи з встановленого розміру відновлювального ремонту у розмірі -131506,92 грн, стягнути з [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ) заборгованість за Договором оренди наземного самохідного транспортного засобу № 6/2024 від 19.09.2024 року у розмірі 85646,00 грн та штрафні санкції у розмірі 50% від суми боргу у розмірі 42 823,00 грн., стягнути \~ \~ \~ \~з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати у зв`язку з проведенням експертизи у розмірі 5 600,00 грн., стягнути з [PERSON] на користь \~ \~ \~ \~ [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 22 000,00 гривень та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що [PERSON] є власником транспортного засобу MITSUBISHI LANCER державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску. Між Позивачем [PERSON] і Відповідачем [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір оренди № 6/2024 від 19.09.2024 року транспортного засобу MITSUBISHI LANCER д.н.з. [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, орендна плата встановлюється в розмірі 3 893 гривні за один тиждень користування. Згідно Акту приймакня-передачі до Договору № 6/2024 оренди наземного самохідного транспортного засобу № 6/2024 від 19 вересня 2024 року, Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове користування за ціну, що обумовлена сторонами в даному Договорі. Відповідно до п, 2 п.п. 2. 1 даного Договору, орендна плата встановлюється у розмірі 3 893 (три тисячі вісімсот дев`яносто три) гривні за один тиждень (сім днів) строку користування орендованим автомобілем. Орендну плату Орендар Відповідач жодного разу не заплатив і на день подачі позову утворилась заборгованість за 22 неділі користування авто по 3 893 в неділю на загальну суму; 85 646 гривень і добровільно погашати заборгованість Відповідач відмовляється. Крім, цього, 03.11.2024 року приблизно об 20 годині 15 хвилин [PERSON] , керуючи транспортним засобом MITSUBISHI LANCER д.н.з. [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, проявив неуважність, рухався по другорядній дорозі та не побачив автомобіль марки КІА PIO д.н.з. [NUMBER] під керуванням якого був водій та власник транспортного засобу [PERSON] , який рухався на головній дорозі прямо, чим [PERSON] допустив зіткнення з даним автомобілем та отримавши механічні пошкодження з матеріальними збитками дорожньо-транспортної пригоди, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУнАП. По факту даної події на місці пригоди було складено європротокол, а саме повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 03.11.2024 року, згідно якої інший учасник [PERSON] отримав відшкодування згідно полісу обов`язкового державного страхування транспортних засобів. Під час вчинення Відповідачем дорожньо-транспортної Пригоди від 03.11.2024 року автомобілю MITSUBISHI LANCER д.н.з. [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, було завдано значних механічних пошкоджень, а Позивач був змушений звернутися з відповідним клопотанням про призначення автомобільно-товарознавчої експертизи від 19.12.2024 року до Приватного підприємства ЕНДЦ «Експертиза» Згідно Висновку експерта складеного від 03.01.2025 року № 113Е-12/2024 за результатами проведення транспортно-товарознавчого Дослідження за Калькуляцією, що додається, у висновку вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI LANCER д.н.з. [NUMBER] , Державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску складає 131506,92 грн. Позивач зазначає, що автомобіль не відремонтований на день Подачі позову, оскільки у Позивача немає коштів на ремонт і ремонт буде проводитись на сертифікованій станції СТО по безготівковому розрахунку зі сплатою всіх Податків і зборів, а тому сума до стягнення Заявляється 131506,92 грн. В зв`язку з вищезазначеним, вважає, що з [PERSON] на користь [PERSON] , необхідно та справедливо стягнути матеріальну шкоду виходячи з встановленого розміру відновлювального ремонту транспортного засобу MITSUBISHI LANCER д.н.з. [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску, внаслідок пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась у зв`язку з керуванням даним транспортним засобом [PERSON] , від 03.11.2024 року та порушення останнім вимог ПДР України у розмірі 131 506,92 гривень та заборгованість згідно договору оренди за 22 неділі користування авто 85 646 гривень. Крім того, позивач зазначає, що згідно п.5.2 договору № 6/2024 у разі прострочення сплати орендних платежів крім самих платежів додатково орендар сплачує пеню в розмірі 50% від суми боргу за кожен день прострочення. В такому разі Позивач бажає стягнути з Відповідача штрафні санкції від суми боргу у розмірі 42 823,00 грн. Також зазначає, що у зв`язку з проведенням транспортно-товарознавчої експертизи № 113Е-12/2024 від 03.01.2025 року, вимушений був понести додаткові витрати у розмірі 5 600 грн. (копія платіжної інструкції додається). [PERSON] добровільно відмовився відшкодовувати заподіяну матеріальну шкоду, тому Позивач звернутається до суду для захисту своїх порушених прав та стягнення суми боргу в примусовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 березня 2025 року дану позовну заяву було передано для розгляду судді Нестеруку В.В. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 07 березня 2025 року було направлено запит до Піщанської селищної ради Вінницької області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] 13 березня 2025 року на адресу суду від Піщанської селищної ради Вінницької області надійшла відповідь за вих. № 475 від 11 березня 2025 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , зареєстрований в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 14 березня 2025 року в даній цивільній справі було відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, проведення підготовчого засідання призначено на 09 годину 30 хвилин 11 квітня 2024 року. Ухвалою суду від 13 травня 2025 року було закрито підготовче\~провадження по\~цивільній справі\~за позовом\~ [PERSON] до [PERSON] про стягнення\~матеріальної шкодита \~призначено справу\~до судового\~розгляду по\~суті.\~Судове засідання\~для розгляду\~справи по\~суті призначити на 14 годину 00 хвилин 09 червня 2025 року. 09 червня 2025 року судове засідання було відкладено із-за неявки відповідача. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Корнійчук І.В. в судове засідання 21 липня 2025 року не з`явились, проте позивачем подана заява про розгляд справи без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судові засідання 09 червня та 21 липня 2025 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою відділення поштового зв`язку про відсутність адресата за адресою на конвертах з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення № 0610254595449 та № 0610262737058, в яких відповідачу за встановленою судом адресою реєстрації його місця проживання було направлено повістки про виклик до суду. Будь-яких заяв та клопотань, а також відзиву на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходило. При цьому суд враховує, що відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання, перешкод для розгляду справи судом не встановлено, суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин неявки два рази, відзив на позовну заяву не подав, суд, за згодою\~позивача,\~вважає за\~можливе проводити\~заочний розгляд\~справи та\~ухвалити заочне\~рішення, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ч. 1 ст. 280, ч. 4 ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи, вивчивши правові норми, що регулюють дані правовідносини, приходить до переконання, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до норм статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з нормами параграфу 1 Глави 5 «Докази та доказування» ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності, достатності. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі наданих суду доказів було встановлено, що 19 вересня 2024 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір оренди наземного самохідного транспортного засобу № 6/2024, відповідно якого орендодавець [PERSON] передав а орендар прийняв в платне тимчасове користування транспортний засіб MITSUBISHI LANCER, державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску. (а.с. 7-8) Відповідно п. 2.1 договору сторони погодили орендну плату в розмірі 3893 грн. за один тиждень (сім днів) строку користування орендованим автомобілем. Також договором встановлено що за прострочення сплати орендних платежів оренда додатково сплачує пеню в розмірі 50 % від суми боргу, п. 5.2.1 договору. Позивач свої зобов`язання за договором виконав та передав відповідачу у користування транспортний засіб, що підтверджується актом приймання передачі від 19 вересня 2024 року. ( а.с. 9) При цьому відповідач свої зобов`язання за договором оренди не виконав, внаслідок чого, згідно розрахунку позивача відповідач [PERSON] має заборгованість за договором оренди № 6/2024 від 19.09.2024, станом на 20.02.2025 року, за 22 тижні користування транспортним засобом в загальній сумі 85646 грн, окремо заборгованість за пенею становить 42823 грн. Крім того, судом встановлено, що в результаті ДТП, яка мала місце 03.11.2024 року з вини водія [PERSON] , транспортному засобу MITSUBISHI LANCER д.н.з. [NUMBER] заподіяно механічні пошкодження, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 03.11.2024 року складеним водіями [PERSON] та [PERSON] (а.с.10) Згідно Висновку експерта № 113Е-12/2024 складеного 03.01.2025 року за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля MITSUBISHI LANCER д.н.з. [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску складає 131506,92 грн. (а.с. 13-28) При цьому позивач зазначає, що автомобіль не відремонтований, та в добровільному порядку відповідач [PERSON] відмовляється відшкодувати заподіяні збитки. Між сторонами виник спір з приводу стягнення суми орендних платежів та пені за невчасне виконання відповідачем обов`язків за договорами оренди та відшкодування заподіяної матеріальної шкоди заподіяної пошкодженням транспортного засобу. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами\~Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16.01.2003 року\~(із змінами та доповненнями). З огляду на положення частини 1\~статті 202 Цивільного кодексу України\~укладена між сторонами угода визнається правочином, тобто дією особи, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Положеннями ч. ч. 2 та 4\~статті 202 Цивільного кодексу України\~передбачено, що двосторонні правочини є договорами, в яких погоджена дія двох або більше сторін. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності га справедливості. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. При цьому, під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що\~статтею 204 ЦК України \~регламентована презумпція правомірності правочину. Так, відповідно до наведеної норми права правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). У відповідності до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором, що узгоджується з нормою статті 764 ЦК України. Відповідно до статті 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Статтею 803 ЦК України встановлено правові наслідки пошкодження транспортного засобу, та згідно ч. 1 цієї статті наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача орендної плати та пені за її невчасне внесення підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до вимог п.п. 8,9, ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частина 7 ст. 81 ЦКП України імперативно встановлює, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем не було надано до суду жодного доказу, який би спростував обставини позову. Оскільки відповідач в судове засідання не з`явився та належними доказами не спростував доводи позивача, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі вартості відновлювального ремонту 131506,92 грн. та витрат за проведення експертного дослідження знайшли своє підтвердження під час розгляду справи та на підставі аналізу наведених норм законодавства та досліджених судом доказів, що містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наведених у ньому підстав. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд враховує, що відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2560,00 гривень. Крім того, згідно з п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати на професійну правничу допомогу. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 22000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно положень ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В частині 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Частиною 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат вказано, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). З п. 22 вказаної постанови вбачається, що у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження витрат, понесених у зв`язку із наданням правничої допомоги до суду подано копії договору про надання правової допомоги від 10.02.2025 року укладеного між [PERSON] та адвокатом Корнійчук Іриною Василівною, відповідно до п. 3.1 якого - вартість послуг за даним договором складає 22000 грн., розрахунок витрат на правову допомогу, квитанцію до прибуткового касового ордера б/н від 10.02.2025 на суму 22000 грн., ордер адвоката (а.с. 33-16) Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18). Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором оренди та у зв`язку із пошкодженням майна, яка не є складною, участі в судових засіданнях адвокат не приймала. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаними адвокатом роботами, обсягом наданих послуг, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що витрати на правничу допомогу мають складати 10000 грн.

Outcome: partial