Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

У травні 2025 року представник Моторно (транспортного) страхового\~ бюро України Попов В.Є. через систему «Електронний суд» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача 3% річних у розмірі 3 998 грн. 96 коп. та інфляційні втрати у розмірі 15 877 грн. 21 коп. І. Позиція сторін у справі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25.04.2021 у м. Біла Церква, по вул. Олеся Гончара, 10, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», д.н.з. « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «AUDI», д.н.з. « [NUMBER] ». Внаслідок ДТП автомобілю «AUDI» завдано механічних пошкоджень із матеріальними збитками для Позивача. Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.06.2021 року, [PERSON] було визнано винним у скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02.06.2022 стягнуто з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового\~ бюро України завдані збитки в порядку регресу у розмірі 47 467 грн. 33 коп., та судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп. Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до приватного виконавця із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчого листа по справі № 357/15646/21. Так, 17.02.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71081113. 24.03.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71081113 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду від 02.06.2022 у повному обсязі. З урахуванням вищезазначеного, посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивач зазначає про його право на стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми боргу за весь час прострочення, починаючи з наступного дня винесення рішення суду по справі №357/15646/21 03.06.2022 та до дня виконання грошового зобов`язання в повному обсязі 23.03.2025. Позивачем здійснено розрахунок суми інфляційних витрат за вказаний період у розмірі 15 877\~ грн. 21 коп. та трьох відсотків річних у сумі 3 998 грн 96 коп. ІІ. Процесуальні дії та рішення у справі. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою від 13.05.2025\~ прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначив справу до розгляду (а.с. 28). Позивач в судове засідання не направив свого представника, 13.06.2025, 07.07.2025 представник позивача Попов В.Є. через систему «Електронний суд» подавав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечив. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, жодних клопотань, відзиву чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ст.128,130 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. На підставі ст.ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечував позивач. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. ІІІ. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2022 року по справі № 357/15646/21 задоволено позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України, стягнуто з [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового\~ бюро України майнову шкоду у розмірі 47 467 грн. 33 коп. та 2270,00 грн судового збору (а.с. 7-12). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що на виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який позивачем пред`явлено до виконання. Встановлено, що 17.0.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. відкрито виконавче провадження № 71081113 з примусового виконання виконавчого листа № 357/15646/21 (а.с. 15-16). 24.03.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №71081113 у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду 02.06.2022 року в повному обсязі (а.с. 17-18). ІV. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. За змістом ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч.5 ст.11 та ч.2 ст.509 цього Кодексу у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, зобов`язання можуть виникати з рішення суду. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відтак положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30 березня 2016 року у справі №6-2168цс15, а також підтверджена постановою Верховного Суду від 19 березня 2018 року у справі №718/2080/17-ц. Крім того, в постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц зазначено, що оскільки на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання, то його невиконання зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. З огляду на зазначене, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Положення ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Така правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц). Відповідно до ст. 530 ЦК України врегульовано загальні строки (терміни) виконання зобов`язання та передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Між позивачем та відповідачем відсутні договірні зобов`язання, які обумовлюють строки виконання зобов`язання. Суд зауважує, що матеріали справи не містять підтвердження про вручення [PERSON] досудової вимоги, доказів обізнаності відповідача про розгляд у 2022 році справи\~ № 357/15646/21, вручення йому судового рішення. А тому, суд вважає, що обов`язок з відшкодування суми збитків виник у відповідача з часу, коли рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2022 року по справі № 357/15646/21, яким було визначено остаточну суму, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, набрало законної сили, тобто з\~ 05 липня 2022 року. А тому, суд не погоджується з періодом нарахування штрафних санкцій у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання, та наводить власний розрахунок за період з 05.07.2022 по 23.03.2025 (993 дні),\~ у сумі 18764,39 грн, що складається із: - 3870,22 грн (три відсотки річних); - 14894,17 грн (інфляційне збільшення). Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у сумі 18764,39 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог, а тому оскільки позов задоволено на 94,41 % (18764,39 х 100 : 19876,17 ), судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 2858,73 грн. ( 3028 х 94,41 % : 100).

Outcome: partial