Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

До Дніпровського районного суду Дніпропетровської області року надійшла позовна заява [PERSON] до Краматорської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, третя особа: Приватний нотаріус Житарь С.О., про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Відповідно заявлених вимог, позивач просить суд визнати за [PERSON] ( [INFO] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , право власності на трьохкімнатну квартиру, загальною площею 59,80 кв.м., житловою площею 44,20 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все майно, яке належало останній на день смерті, а зокрема на квартиру [ADDRESS] . Також зазначив, що після смерті його бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , його мати, тобто донька [PERSON] , після смерті останньої вступила у спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09.2018 року на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Зазначена вище квартира була спільним сімейним надбанням, що підтверджується довідкою №512 від 01.04.2022 року згідно якої право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано в КП «БТІ» за реєстр. №9805-П за: 1/4 [PERSON] ; 1/4 [PERSON] ; 1/4 [PERSON] . Тобто, після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом мати позивача - [PERSON] , стала власницею 3/4 квартири, а частка позивача скаладала 1/4 частки квартири. Ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2025 року відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого. Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів», що набрав чинності 25 квітня 2025 року, визначено змінити найменування Дніпропетровського районний суд Дніпропетровської області на Дніпровський районний суд Дніпропетровської області. Також визначено, що зміна найменування місцевого загального суду не призведе до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду". Ухвалою Дніпровського районного\~суду Дніпропетровської\~області від 19 травня 2025 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач надав до канцелярії суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані заяви та письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах, заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється рідним сином [PERSON] , що підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Також було встановлено, що [PERSON] була донькою [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до довідки наданої КП «БТІ» №512 від 01.04.2022 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано в КП «БТІ» за реєстр. №9805-П за: - 1/4 [PERSON] ; 1/4 [PERSON] ; 1/4 [PERSON] . - 1/4 [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 11.01.2002 р. нотаріусом Першої краматорської ДНК (1-296). [PERSON] після смерті своєї матері вступила у спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09.2018 року на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Тобто, після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом мати позивача - [PERSON] , стала власницею 3/4 квартири, а частка позивача скаладала 1/4 частки квартири. [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все майно, яке належало останній на день смерті, а зокрема на 3/4 частки квартири [ADDRESS] . Враховуючи, що [PERSON] померла, позивач у встановленому законом порядку подав заяву про прийняття спадщини за законом після її смерті до приватного нотаріуса Краматорського районного нотаріального органу Житарь С.О., після чого нотаріус відкрила спадкову справу, але внаслідок збройної агресії РФ виїхала з Краматорська в інше місце. Також враховуючи, що нотаріус, який відкрив спадкову справу виїхала за межі міста, позивач звернувся до державного нотаріуса у м. Краматорську щодо оформлення спадщини, проте йому пояснили, що оформити документи має право лише нотаріус, що відкривала спадкову справу, тобто [PERSON] . Відповідно до відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №3813/1-102/15.1 від 17.01.2024 року наказом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 22.04.2022 №32/В «Про припинення приватної нотаріальної діяльності [PERSON] » приватна нотаріальна діяльність [PERSON] припинена по Краматорському районному нотаріальному округу 25.04.2022 року. Крім того, нотаріус Житарь Світлана зобов?язана передавати усі документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса до Донецького обласного державного нотаріального архіву, проте станом на день подання відповіді, зазначені документи не передавались. Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв?язку з військовою агресією РФ проти України з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Відповідно до Переліку територій, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309, територію Краматорської міської територіальної громади Донецької області віднесено з 24.02.2022 до території можливих бойових дій. Враховуючи, що у позивача виникли перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку він був змушений звернутися до суду. Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України: спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За вимогами статті 1217 ЦК України : спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Стаття 1258 ЦК України. Черговість спадкування за законом 1. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. 2. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1261. Перша черга спадкоємців за законом 1. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то воно виникає з моменту проведення такої реєстрації. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268-1270 ЦК України. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом, а саме: визнання за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] ), в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] , право власності на 3/4 частки трьохкімнатної квартири, загальною площею 59,80 кв.м., житловою площею 44,20 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] ., так як останньому і так належить 1/4 частина вищевказаної квартири.

Outcome: partial