Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

[PERSON] в особі свого представника адвоката Бондаренко С.Г. звернулась до суду з позовом до [PERSON] про припинення права спільної сумісної власності, виділення майна в натурі, яким просить: - припинити право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] ; - виділити їй в натурі квартиру 5-1 загальною площею 32,7 кв.м, житловою площею 12,6 кв. м, яка складається з житлової кімнати, розміром 12,6 кв.м, коридору 4,1 кв.м., підсобного приміщення 7,0 кв.м., кухні 7.1 кв.м., санвузла 1,9 кв. м; - залишити у користуванні відповідачки квартиру 5-2 загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 06 лютого 2024 року, позивачка отримала право власності на 47/100 частини квартири [ADDRESS] , яка складає 129/1000 частин цього будинку, та є спільною сумісною власності позивачки та відповідачки, яка складається з 2-х житлових квартир, жилою площею 26,9 кв.м, загальною площею 67,1 кв.м. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав, вказане право позивачки реєстроване за номером відомостей про речове право № 55405863. Житлове приміщення складається з відокремленої житлової площі, та відповідно до Висновку про можливість поділу, та проекту поділу виконаного КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, квартира [ADDRESS] , складається з квартири № 5-1 загальною площею 32,7 кв.м житловою площею 12,6 кв. м., якою володіє та користується позивачка, та квартири [ADDRESS] загальною площею 34,4 кв.м, житловою площею 14,3 кв.м, якою володіє та користується відповідачка. Вказана квартира 5-1 визначена і технічним паспортом КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР та витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. З приводу розміру житлової площі, яка фактично знаходиться у користуванні та володінні позивачки та відповідачки практично немає, однак укладати договір поділу добровільно з нотаріальним посвідченням відповідачка відмовляється у зв`язку з чим позивачка змушена звертатись до суду. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 22 січня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку загального позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат Бондаренко С.Г., з`явившись до судового засідання, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти поділу майна за варіантом позову, та просить розглянути справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову. Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 06 лютого 2024 року, за позивачем [PERSON] визнано право власності на 47/100 частини квартири [ADDRESS] , яка в цілому складає 129/1000 частин цього будинку, що складається з 2-х житлових кімнат, жилою площею 26,9 кв.м, загальною площею 67,1 кв.м. Право спільної часткової власності [PERSON] на 47/100 часток квартири, що складає 129/1000 частин будинку, загальною площею 67,1 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване в Державному реєстрі речових прав, що підтверджується Витягом за № 382446246 від 11.06.2024 року. Відповідно до Висновку про можливість поділу КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, № 42610/5538/08-02 від 11.09.2024, склад новоутворених об`єктів нерухомого майна та їх адреси: у користуванні [PERSON] знаходяться: житлова 5, площею 14,3 кв.м., коридор 6, площею 8,7 кв.м., кухня 7, площею 8,4 кв.м., санвузол 8, площею 1,3 кв.м., коридор 9, площею 1,7 кв.м., загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . У користуванні [PERSON] знаходяться: житлова 1, площею 12,6 кв.м., коридор 2, площею 4,1 кв.м., підсобне 3, площею 7,0 кв.м., кухня 4, площею 7,1 кв.м, санвузол 4а, площею 1,9 кв.м., загальною площею 32,7 кв.м, житловою площею 12,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . За технічними показниками об`єкт може бути поділено на два самостійних. Згідно Технічного паспорта КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 13.09.2024 року, зробленого за замовленням [PERSON] , кв./оф. 5-1 в буд. [ADDRESS] складається із: житлової кімнати загальною площею 12,6 кв.м., коридора загальною площею 4,1 кв.м., підсобного приміщення загальною площею 7,0 кв.м., кухні загальною площею 7,1 кв.м., санвузла загальною площею 1,9 кв.м. Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Відповідно до ст.ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності. У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників». У постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6- І30цс13 зазначено, що «частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні». З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 березня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження№ 14-43цс20). Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року в справі № 295/451/16-ц. Згідно із ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян за жилий будинок" № 7 від 04.10.1991 р.: при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом. Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЖК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради. При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена -(ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві спільної часткової власності 47/100 частки квартири [ADDRESS] . Це підтверджується рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 06.02.2024 року по справі № 523/9515/23 та Витягом з Державного реєстру речових прав від 11.06.2024, індексний № витягу: 382446246. Доказів належності [PERSON] 47/100 часток квартири [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності, матеріали справи не містять. З огляду на викладене, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині припинення права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки вони не знайшли свого доказового та правового обґрунтування. Також судом встановлено, що квартира [ADDRESS] складається з відокремлених житлових приміщень, та відповідно до Висновку про можливість поділу КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, № 42610/5538/08-02 від 11.09.2024, та проекту поділу виконаного КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, у користуванні [PERSON] знаходяться: житлова 5, площею 14,3 кв.м., коридор 6, площею 8,7 кв.м., кухня 7, площею 8,4 кв.м., санвузол 8, площею 1,3 кв.м., коридор 9, площею 1,7 кв.м., загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . У користуванні [PERSON] знаходяться: житлова 1, площею 12,6 кв.м., коридор 2, площею 4,1 кв.м., підсобне 3, площею 7,0 кв.м., кухня 4, площею 7,1 кв.м, санвузол 4а, площею 1,9 кв.м., загальною площею 32,7 кв.м, житловою площею 12,6 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . За технічними показниками об`єкт може бути поділено на два самостійних. Вказана квартира 5-1 визначена і технічним паспортом КП «Бюро технічної інвентаризації» ОМР та витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Отже, матеріалами справи підтверджується, що квартира [ADDRESS] , у відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦК України, поділена фактично в натурі між сторонами, відповідно до належних їм часток, позовні вимоги [PERSON] відповідають варіанту поділу визначеному у Висновку про можливість поділу КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 42610/5538/08-02 від 11.09.2024, відповідачка в свою чергу визнала позов, про що вказала у поданій нею до суду письмовій заяві, та визнання відповідачем позову у даній справі не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. З огляду на викладене, у судовому засіданні знайшли своє підтвердження позовні вимоги [PERSON] про виділення їй в натурі 47/100 часток квартири [ADDRESS] , загальною площею 32,7 кв.м., житловою площею 12,6 кв.м., яка складається з: житлової кімнати, площею 12,6 кв.м., коридору площею 4,1 кв.м., підсобного приміщення площею 7,0 кв.м., кухні площею 7,1 кв.м., санвузла площею 1,9 кв.м. Одночасно, суд зауважує на тому, що не є компетентним органом для зміни адреси квартири, зокрема з номера квартири [ADDRESS] на номер квартири [ADDRESS] . Суд виходить із того, що Постановою КМУ\~ від 7 липня 2021 р. № 690 затверджено «Порядок присвоєння адрес об`єктам будівництва, об`єктам нерухомого майна». Цей Порядок визначає процедуру присвоєння, зміни, коригування адрес об`єктів будівництва, будинків, будівель, споруд, окремих частин об`єкта, які є самостійними об`єктами права на нерухоме майно (квартир, гаражних боксів, машиномісць, інших житлових та нежитлових приміщень). Органи, уповноважені на присвоєння, зміну, коригування, анулювання адрес об`єктів будівництва, об`єктів нерухомого майна, визначаються відповідно до\~частини п`ятої\~статті 26-3\~Закону України Про регулювання містобудівної діяльності. Адреса присвоюється, змінюється, коригується, анулюється: виконавчим органом сільської, селищної, міської ради - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради; місцевою державною адміністрацією - у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку не поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради, а також у разі неприйняття органом з присвоєння адреси рішення про присвоєння, зміну, коригування, анулювання адреси у строк, визначений цією статтею. Тому, суд задовольняє заявлену позивачем другу вимогу, однак із виділенням позивачу в натурі 47/100 часток квартири [ADDRESS] , зі складовими визначеними Висновком про можливість поділу КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради № 42610/5538/08-02 від 11.09.2024. Відповідно до ч. 3 ст. 364 Цивільного кодексу України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. З огляду на викладене, внаслідок виділу позивачу [PERSON] у натурі 47/100 часток квартири [ADDRESS] , право спільної часткової власності позивача на квартиру [ADDRESS] припиняється, позивач набуває право власності на виділене майно, і таке право підлягає державній реєстрації. Також суд зазначає, що відсутні правові підстави, в рамках даної справи, для залишення у користуванні відповідачки квартири 5-2, загальною площею 34,4 кв.м., житловою площею 14,3 кв.м., оскільки позивач може звертатися до суду за захистом лише своїх порушених прав, а не прав відповідача. Крім того, матеріали справи не містять доказів порушення прав відповідача у користуванні її частиною квартири. На підставі викладеного,

Outcome: partial