Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

28 липня 2025 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшла заява [PERSON] (надалі також [PERSON] , заявниця), заінтересована особа: [PERSON] (надалі також [PERSON] , заінтересована особа), в якій заявниця просила: - заборонити [PERSON] , [INFO] , наближатися до [PERSON] на відстань не ближче 20 метрів від місця її проживання (перебування) за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити [PERSON] , [INFO] , особисто і через третіх осіб їх розшукувати, якщо [PERSON] за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею. Ухвалою Новосанжарського районного суду від 28 липня 2025 року відкрито провадження у справі за заявою [PERSON] , вирішено розглядати цивільну справу в порядку окремого провадження (а.с. 18). В обґрунтування своїх вимог заявниця зазначила, що 13 жовтня 2020 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] . Відповідно до рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 липня 2025 року шлюб розірвано. Вказала, що із вересня 2024 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини, що сім`я розпалалась у зв`язку з тим, що [PERSON] вживає наркотичні засоби, систематично влаштовує сварки, ображає, погрожує фізичною розправою, вчиняючи насильство психологічного характеру. Зазначила, що незважаючи на те, що шлюб припинено, кривдник продовжує проживати без реєстрації в її домоволодінні. [PERSON] вказала, що неодноразово зверталась до Відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській оплаті із заявами про вчинення насильства щодо неї. За наслідками її звернень [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності Новосанжарським районний судом Полтавської області за частинами 1-3 статті 173-2 КУпАП відповідно до постанов від 05.11.2024 (справа № 542/2037/24), 12.06.2025 (справа № 542/1049/25), 19.06.2025 (справа № 542/1099/25), 24.06.2025 (справа № 542/1127/25). Крім того, працівниками поліції 09.06.2025 складений тимчасовий заборонний припис стосовно кривдника строком на 5 діб, який [PERSON] не виконав та 10.06.2025 повторно вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно [PERSON] . Вказані обставини сприяли тому, що заявниця опинилась у складних життєвих обставинах, зокрема, вона відчуває постійний страх, не може спокійно спати та перебувати за місцем свого проживання, оскільки [PERSON] постійно залякує її та погрожує фізичною розправою. З метою запобігання продовження чи повторного вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно заявниці, з метою недопущення настання тяжких наслідків, заявниця звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника - [PERSON] . Заявниця в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. 31 липня 2025 року надала до суду заяву, в якій просила провести судове засідання без її участі та задовольнити її заяву (а.с. 23). [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 20, 22), клопотань про відкладення судового засідання не надсилав про причини неявки не повідомляв. Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до довідки від 24 березня 2016 року № 1620-535 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації, гр. [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). 13 жовтня 2020 року у Новосанжарському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено актовий запис № 40 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 3). Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 05 листопада 2024 року суд визнав винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 173-2 КУпАП, та застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 гривень за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] щодо подій, які мали місце 29 жовтня 2024 року об 11 год 30 хв за адресою: [ADDRESS] , під час яких гр. [PERSON] умисно висловлював погрози та нецензурну лайку відносно своєї дружини [PERSON] , чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, в присутності малолітніх дітей: [PERSON] , 2011 року народження, та [PERSON] , 2016 року народження (а.с. 10). Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 12 червня 2025 року суд визнав винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП та застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 гривень у зв`язку з тим, що 09 червня 2025 року близько 22 год 40 хв за адресою: [ADDRESS] , гр. [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , а саме: вчинив дії у вигляді словесних образ нецензурною лайкою з приниженням честі та гідності, погроз фізичною розправою, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю останньої; порушення вчинене повторно протягом року, при цьому були присутні неповнолітні діти (а.с. 11-12). В подальшому, постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19 червня 2025 року суд визнав винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 173-2 КУпАП та застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1020 гривень у зв`язку\~з тим,\~що 10 червня 2025 року близько 17 год 30 хв. за адресою: [ADDRESS] , гр. [PERSON] вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини [PERSON] , а саме: вчинив дії у вигляді словесних образ нецензурною лайкою з приниженням честі та гідності, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю останньої (а.с. 13-14). Також, судом встановлено, що поліцейським СРПП ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області 09 червня 2025 року стосовно [PERSON] \~винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА № 476136 від 09 червня 2025 року, у зв`язку із скоєнням ним психологічного домашнього насильства, відносно [PERSON] , а саме: погроз фізичної розправою, нецензурного висловлювання, строком на 5 діб з 23 год 50 хв 09.06.2025 по 23 год 50 хв 14.06.2025, відповідно до якого до кривдника застосовувалась такі заходи термінового заборонного припису: заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою (а.с. 9). Постановою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 24 червня 2025 року суд визнав винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 173-2 КУпАП, та застосував до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] щодо подій, які мали місце 10 червня 2025 року о 17 год 30 хв за адресою: [ADDRESS] , під час яких гр. [PERSON] не виконав терміновий заборонний припис\~стосовно кривдника\~серії АА\~№ 476136\~від 09\~червня 2025\~року (а.с. 15). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Згідно з\~частиною першою статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. У постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) та від 20 травня 2020 року у справі № 673/1607/19 (провадження № 61-1432св20) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функцію і спрямований на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним вище законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.08.2019 року у справі №640/23804/18, від 02.09.2020 року у справі №635/4854/19-ц, від 24.02.2021 року у справі №570/2528/20 року, від 17.11.2021 року у справі №755/937/21. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Отже, обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У разі ненадання запитуваної інформації суд має право розглянути справу за наявними у ній матеріалами. Згідно з частиною першою статті 77 та частиною першою статті 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з аналізу зазначених норм закону, а також встановивши, що докази, надані заявницею в обґрунтування заявлених вимог, визначають ряд ризиків продовження та повторного вчинення домашнього насильства, а також чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявниці [PERSON] , що є основною та необхідною умовою для застосування судом до [PERSON] спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд дійшов висновку про задоволення заяви про видачу обмежувального припису. Суд розглядаючи заяву, прийшов до переконання, що заявницею дотримано наведені вище норми процесуального закону та надано належні і допустимі докази на підтвердження підставності застосування обмежувального припису відносно [PERSON] . Посилання заявниці на неодноразові звернення до правоохоронних органів з підстав вчинення відносно неї домашнього насильства свідчать про наявність тривалого конфлікту між заявницею та заінтересованою особою, а прийняті судом рішення за результатами розгляду протоколів про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] підтверджують факт того, що останній вчинив по відношенню до заявниці домашнє насильство, що і є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відповідно до 350-4 ЦПК України слід віднести на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved