Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Сільський голова Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області [PERSON] 13.02.2025 звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи його невиконанням [PERSON] і [PERSON] батьківських обов`язків стосовно їхнього сина, [PERSON] , [INFO] . В ході перевірки були виявлені численні факти неналежного виконання батьківських обов`язків, включаючи відсутність інтересу до здоров`я та виховання дитини, а також періодичне зловживання алкоголем батьками. Зазначив, що дитина з 03.11.2023 перебуває на державному утриманні в спеціалізованому закладі, і батьки не відвідують сина і не надають йому матеріальної підтримки. Соціальні служби зафіксували, що умови проживання відповідачів не відповідали вимогам, необхідним для розвитку та виховання дитини. Враховуючи ці обставини, комісія з питань захисту прав дитини рекомендувала позбавити батьківських прав обох батьків. Таким чином, з метою захисту прав [PERSON] , орган опіки та піклування просить суд позбавити [PERSON] і [PERSON] батьківських прав відносно останнього. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з підстав зазначених у позові при зверненні. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні в ході розгляду справи не донесли своєї чіткої позиції щодо самого позову та не зазначили чітко чи вони визнають позов, чи заперечують проти нього. У свою чергу [PERSON] у судовому засіданні визнала ту обставину, що тривалий час, з 04.12.2024 по 21.07.2025 взагалі не відвідувала свого сина, котрий знаходиться у державному закладі. А відповідач [PERSON] лише сказав, що хоче, щоб дитина повернулась додому. Зазначив, що за час перебування дитини в закладі з 03.11.2023 один раз його відвідав. Представник третьої особи Служби у справах дітей Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області Янчук В.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Зазначив, що служба у справах дітей роблять все саме в інтересах дитини, батьки не доглядали належним чином дитину, не проводили йому медичне обстеження, не забезпечили йому належних умов проживання та розвитку дитини, внаслідок чого останній має безліч хвороб та потребує подальшого лікування. Представник третьої особи Вінницького обласного спеціалізованого будинку дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки до судового засідання не з`явився. Заздалегідь надіслали на адресу суду листа, відповідно до якого просили розгляд справи проводити у відсутність представника третьої особи. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 53). Заслухавши пояснення учасників процесуальної дії, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про народження (а.с. 8) батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , являються [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки-характеристики Якушинецької сільської ради за №08-01/4-144 від 20.12.2024 (а.с. 10) [PERSON] за місцем проживання характеризується задовільно, зловживає спиртними напоями. Згідно довідки-характеристики Якушинецької сільської ради за №08-01/4-143 від 20.12.2024 (а.с. 11) [PERSON] за місцем проживання характеризується задовільно, зловживає спиртними напоями. Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] та [PERSON] від 21.01.2025 (а.с. 12) для дітей не створені належні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку, батьки періодично зловживають спиртними напоями, недостатньо цікавляться здоров`ям свого сина, який перебуває у будинку дитини. Мати відвідувала сина у 2024 році лише 6 разів (1 раз на 2 місяці), а батько жодного разу не відвідував сина. Листом завідуючого відділенням комунального некомерційного підприємства «Якушинецький центр первинно медико-санітарної допомоги» Дашковецька АЗПСМ Денисюк Г.С. (а.с. 13 ) зазначається, що [PERSON] під час вагітності неодноразово перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Неодноразово сімейний лікар направляв [PERSON] до вузьких спеціалістів, проте мати ігнорувала та не виконувала рекомендації. Догляд за дитиною виконувався не належним чином (антисанітарні умови проживання, недостатнє харчування), постійно не дотримувалися рекомендації лікаря. Після народження дитини мати та батько часто перебували в стані сп`яніння. Листом від 04.02.2025 (а.с. 14 ) зазначається про те, що відділом соціального захисту населення та охорони здоров`я Якушинецької сільської ради комунальним закладом «Центр надання соціальних послуг» здійснювався соціальний супровід з 11.10.2023 по 14.10.2024. Сім`я [PERSON] не подолала складні життєві обставини у зв`язку з недотриманням плану соціального супроводу. Сім`я [PERSON] з 03.02.2025 року перебуває на обліку, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Відповідно до довідки за №01-962 від 23.12.2024 (а.с. 15 )малолітній [PERSON] , [INFO] , перебуває на повному державному утриманні у КНП "Вінницький обласний спеціалізований будинок дитини з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки ВОР" з 03.11.2023. Згідно журналу відвідувань у групі, де перебуває [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] не часто відвідувала сина, кожні відвідини тривали не довго від 5 до 20 хв. Під час візитів мати не охоче запитувала у вихователів про стан здоров`я [PERSON] , не цікавилася його вподобаннями та розвитком, ніколи не допомагала матеріально. Батько хлопчика, [PERSON] , жодного разу не відвідував сина. Висновком про стан здоров`я, фізичний і розумовий розвиток дитини (а.с. 17) зазначається, що у [PERSON] , [INFO] , наявні ураження нервової системи не класифіковані в інших рубриках, збіжна косоокість, рахіт активний, помірна гілкова-енергетична недостатність, атопічний дерматит, себорея голови. Висновком від 31.01.2025 Комісія з питань захисту прав дитини Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відносно їх малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] (а.с. 20). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. У зв`язку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя. Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі«Олссон проти Швеції» від 27.11.1992 р., статус рішення - остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 р., статус рішення - остаточне). Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16. Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. За таких обставин, враховуючи, що мати [PERSON] та батько [PERSON] повністю ухилилися від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню свого неповнолітнього сина, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені представником позивача на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, у зв`язку з чим позов підлягає до задоволення. Позовні вимоги щодо позбавлення відповідачів батьківських прав не суперечать закону, відповідають інтересам неповнолітньої дитини. Окрім того, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу та не звільняє від обов`язку сплати аліментів. Відповідно до ч.3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно довідки від 09.11.2023 (а.с. 16) в.о Директора Вінницького обласного спеціального будинку дитини з ураженням ЦНС та порушення психіки повідомлено про відкриття банківського рахунку в АТ "Ощадбанк" на ім`я [PERSON] . Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, «Дитина повинна користуватися благами соціального забезпечення. Їй має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування». Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення знайшло своє відображення і в національному законодавстві. Так, відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, відсутність відомостей про наявність у відповідачів інших зобов`язань, відсутність регулярного доходу, тому суд приходить до висновку, що аліменти на утримання дитини слід визначити у твердій грошові сумі виходячи із прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи їх стягнення з дня звернення представника позивача до суду з цим позовом і до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, суд ухвалючи рішення вважає за необхідне роз`яснити відповідачам, що мати та батько, позбавлені батьківських прав, мають право особисто звертатися до суду з позовом про їх поновлення. Однак для цього необхідно, щоб їхня поведінка і обставини, які призвели до позбавлення батьківських прав, змінилися в інтересах дитини. Позитивні зміни батьків повинні бути підтверджені відповідними доказами, такими як акти обстеження умов проживання, характеристики з місця роботи та проживання, довідка лікаря про проходження лікування від алкогольної залежності, інші докази виправлення, а також висновок органу опіки та піклування щодо можливості поновлення батьківських прав. Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідачів.

Outcome: approved