Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

1.Стислий виклад: 1.1. позиції позивача 26 грудня 2024 року [PERSON] (надалі за текстом - [PERSON] /позивачка), звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» (надалі за текстом - ТОВ «Еліт Фінанс»/відповідач), третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Підгірний Олексій Сергійович (надалі за тестом - приватний виконавець Підгірний О.С.) предметом якої є: стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів у сумі 18 440 грн 90 коп. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 19.10.2021 приватним виконавцем Підгірним О.С. відкрите виконавче провадження № [NUMBER] на підставі виконавчого напису № 120834 від 09.06.2021 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. за яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором. Позивачкою подано позов до суду про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який задоволено відповідно до рішення Київського районного суду м. Полтави від 27.07.2023. Однак, в межах виконавчого провадження з картки позивачки списано грошові кошті у сумі 18 440,90. 02.12.2024 [PERSON] направлено заяву до ТОВ «Еліт Фінанс», з метою повернення коштів, проте відповіді не надано. За таких обставин, позивачка змушена звернутися з позовом до суду, оскільки ТОВ «Еліт Фінанс» безпідставно набуло стягнутих коштів в рамках виконавчого провадження у сумі 18 440 грн 90 коп. Позивачка просить покласти судові витрати по сплаті судового збору на відповідача. 1.2. заперечень відповідача 13 січня 2025 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшов відзив від директора ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» зазначає, що в межах виконавчого провадження щодо стягнення з позивача на користь відповідача боргу, ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» отримано 16 582,64 грн, а не 18 440,90 грн, оскільки 1 858,26 грн отримано особою, яка здійснювала примусове виконання рішення, щодо стягнення боргу з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс». Крім цього, відповідач зазначає, що скасований судом виконавчий напис вчинено на кредитному договорі, за яким боржником є [PERSON] , а кредитором - ТОВ ФК «Еліт Фінанс», тому підставою набуття відповідачем спірних коштів є саме кредитний договір, а не виконавчий напис, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі (а.с. 25-29). 2. заяви, клопотання 24.12.2024 разом з позовною заявою [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з клопотанням про витребування доказів у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Підгірного Олексія Сергійовича щодо перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ ФК «Еліт Фінанс», що списані в межах ВП № [NUMBER] (а.с. 3). 24 грудня 2024 року [PERSON] разом з позовною заявою звернулася до суду з клопотання про витребування документів у приватного виконавця (в порядку ста. 84 ЦПК України) предметом якого є: витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Підгірного О.С. доказів перерахування грошових коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс», які списані в рамках виконавчого провадження [NUMBER] (а.с. 3). Суд взяв до уваги, що обгрунтування клопотання [PERSON] зазначила, що в рамках виконавчого провадження № [NUMBER] з її картки списано грошові кошти у сумі 18 440,90 грн, однак, докази перерахування грошових коштів виконавчого округу Харківської області Підгірним О.С. на рахунок ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», відсутні, заразом з відзиву наданого ТОВ ФК «Еліт Фінанс» вбачається, що відповідач визнає фактичне отримання грошових коштів від приватного виконавця в межах ВП № [NUMBER] (а.с. 26/на звороті), що фактично виключає предмет спору та не потребує доказування згідно з приписами ч. 1 ст. 82 ЦПК України, заразом ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» оспорює виключно суму зарахування замість 18 440 грн 90 коп, відповідач стверджує, що отримав 16 582,64 грн, тому суд дійшов переконання про відсутність підстав у задоволенні клопотання [PERSON] про витребування доказів, у зв`язку з достатністю доказів у цій справі, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України. 24 грудня 2024 року разом з позовною заявою [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення судом заочного рішення, у разі виникнення обставин, викладених в ч. 1 ст. 280 ЦПК України (а.с. 4). 13.01.2025 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшов відзив ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на позовну заяву про стягнення безпідставно отриманих коштів (а.с. 25-29). Інших заяв та клопотань, пов`язаних з розглядом справи, від учасників справи до суду не надходило. 3.інші процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 26.12.2024 справа № 644/11466/24 визначена на розгляд судді Паляничко Д.Г. (а.с. 19). На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України, 27.12.2024 судом сформовано довідку Реєстру територіальної громади м. Харкова, з якої вбачається, що місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 20). Судом встановлено, що на підставі рішення 1 сесії Харківської міської ради 7 скликання «Про перейменування об`єктів топоніміки міста Харкова» № 12/15 від 20.11.2015 перейменовано об`єкти топонімії м. Харкова, зокрема й в Індустріальному районі міста: поточне найменування «вулиця Третього Інтернаціоналу» змінено на нове найменування «вулиця Генерала Момота». Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30.12.2024 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі № 644/11466/24 та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 21-23). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.04.2025 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті (а.с. 56-57). Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином та своєчасно, матеріали справи містять клопотання, у якому вона просить суд здійснити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 4). Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчить довідка про доставку електронного документу від 26.06.2025 (а.с. 71). Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Підгірний Олексій Сергійович у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно, зокрема, на виконання вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, судом надсилалася судова повістка за юридичною адресою третьої особи, що не заявляє самостійних вимог: 61166, м. Харків, пр-т Науки, б. 36, 3 поверх, та підтверджується рекомендованим повідомленням про виклик, що повернулися до суду, як не отримане приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Підгірним О.С. з відміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 73-74), що є належним повідомленням. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, мотиви їх відхилення та врахування, мотивована оцінка суду аргументів сторін, порушені чи оспорені права, за захистом яких мало місце звернення до суду. Вирішуючи спір, суд установив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини, у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Судом установлено, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 19.10.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Підгірним Олексієм Сергійовичем відкрито виконавче провадження № [NUMBER], на підставі виконавчого напису № 120834 виданого 09.06.2021, про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 250521-ФК від 24.12.2020, якому в свою чергу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 23/12/20 від 23.12.2020, якому АТ «Альфа Банк» на підставі Договору факторингу № 15112019, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 960383 від 11.06.2019, укладеного між АТ «Альфа Банк» та [PERSON] . З вищезазначеної постанови про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] судом вбачається, що боржнику пропонується задовольнити вимоги ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», щодо стягнення з [PERSON] за період з 25.05.2021 по 03.06.2021 включно суму, у розмірі: 10 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 5 400,00 грн - заборгованість за відсотками та комісією; 22 160,00 грн - заборгованість за штрафними санкціями; 50,00 грн плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну сум 37 610,00 грн (а.с. 13-14). Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27.07.2023 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 120834 вчинений 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором (а.с. 9-12). З квитанції № 358А-ХКМ3-66Т6-3Н0Т від 22.10.2024 вбачається, що з карти [PERSON] № [NUMBER] списано грошові кошти у сумі 18 440,90 грн на користь [PERSON] , з призначенням платежу - частково стягнення за ВП № [NUMBER] з виконання виконавчого документу - виконавчого напису № 120834 виданого 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича; залишок до сплати 23 130,10 грн (а.с. 6). Суд установив, що [PERSON] зверталася до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Підгірному О.С. з заявою про надання доказів перерахування грошових коштів на рахунок ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» в рамках ВП № [NUMBER] (а.с. 16),заразом відповідь в матеріалах справи відсутня (а.с. 16). З доданих до позову матеріалів, вбачається, що позивачка зверталася з заявою до ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» про повернення їй коштів у сумі 18 440,90 грн по ВП № [NUMBER] на підставі виконавчого напису № 120834 від 09.06.2021 виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича (а.с. 17), однак відповідь від ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у суду відсутня (а.с. 17). 5.Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. За приписами ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. За приписами ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 цього Кодексу застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отож для виникнення зобов`язання, передбаченого цією статтею, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Верховний Суд у постанові від 08.09.2021 у справі № 201/6498/20 зазначив, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі ст. 1212 ЦК України. Будь-яке збагачення майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання невигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнута, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання, є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, у цьому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Як Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 910/3831/22 від 07.022.024 (пункт 84) зазначила, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми ст. 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно. Подібний висновок викладений у п. 66, 67 постанови Касаційного господарського суду від 01.09.2022 у справі № 910/9544/19. Заразом, як убачається з висновків Касаційного цивільного суду у постановах від 11.08.2021 у справі № 344/2483/18 та від 12.04.2023 у справі № 461/4066/21, зобов`язання повернути майно, отримане за недійснім оспорюваним правочином, виникає в особи з моменту набрання законної сили судовим рішенням про визнання такого правочину недійсним. Враховуючи презумпцію правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), можна зробити висновок, що особа отримала майно на підставі укладеного правочину, але ця підстава згодом відпала з визнанням судом цього правочину недійсним. Згідно із ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Норма вказаної статті регулює відносини, коли у боржника існує обов`язок, але строк його виконання не встановлений, тоді такий обов`язок боржник має виконати у семиденний строк від дня пред`явлення кредитором йому вимоги. Ця норма зазвичай застосовується у договірних відносинах, коли сторони в договорі встановлюють певний обов`язок, але не визначають строк його виконання. У такому випадку кредитор, направляючи вимогу боржнику, повідомляє про готовність прийняти виконання від боржника. Проте у ст.1212 ЦК України врегульовані недоговірні відносини, коли особа набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). З моменту безпідставного набуття такого майна або з моменту, коли підстава його набуття відпала, утримання особою такого майна є неправомірним. Тому зобов`язання з повернення потерпілому такого майна особа повинна виконати відразу після його безпідставного набуття або відпадіння підстави набуття цього майна. Норма ч. 2 ст. 530 ЦК України до недоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого майна згідно зі ст. 1212 ЦК України не застосовується У ч.1 ст.202 ЦК встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК звужує застосування інституту безпідставного збагачення в зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17 (провадження № 14-32цс19) зроблено висновок, що «предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України». Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ч. 1, 2, 3 ст.89 ЦПК України). 6.Висновки суду. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Суд ставиться критично до тверджень відповідача, що правовою підставою для набуття ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» та списання спірних грошових коштів з [PERSON] був саме кредитний договір укладений між [PERSON] та АТ «Альфа Банк», а не виконавчий напис нотаріуса, оскільки з постановою про відкриття виконавчого провадження № [NUMBER] від 19.10.2021, вбачається, що виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису № 120834 виданого 09.06.2021 (а.с. 13-14), що спростовує аргументи відповідача. Суд бере до уваги, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27.07.2023, виконавчий напис № 120834 вчинений 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором - визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 9-12). Суд дійшов висновку, що після набрання рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27.07.2023 законної сили, підстави для стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» відсутні. З квитанції № 358А-ХКМ3-66Т6-3Н0Т від 22.10.2024 вбачається, що з карти [PERSON] № [NUMBER] списано грошові кошти у сумі 18 440,90 грн на користь [PERSON] , з призначенням платежу - частково стягнення за ВП № [NUMBER] з виконання виконавчого документу - виконавчого напису № 120834 виданого 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича; залишок до сплати 23 130,10 грн (а.с. 6). Суд бере до уваги, що списання грошових коштів з картки [PERSON] на виконання виконавчого напису № 120834 виданого 09.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, відбулося після визнання зазначеного вище виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, суд зауважує, що грошові кошти в сумі 18 440 грн 90 коп з позивачки списано на користь [PERSON] , з призначенням платежу - частково стягнення за ВП № [NUMBER] згідно з квитанцією №358А-ХКМ3-66Т6-3Н0Т від 22.10.2024, та отримано відповідачем, що підтверджується фактичним визнанням цього факту безпосередньо ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у відзиві на позов (абз 1 зверху а.с. 26/на звороті), де відповідач оспорює лише суму отриманих від приватного виконавця коштів, зокрема 16 582,64 грн, замість 18 440,90 грн посилаючись на те, що різниця у сумах обгрунтовується тим, що особа яка здійснювала примусове виконання рішення щодо стягнення з позивача на користь відповідача боргу частково є набувачем коштів позивачки (абз. 2 зверху а.с. 26/на звороті). Дійсно, відповідно до ч. 1-4 ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Заразом, суд бере до уваги, що доказів неповного отримання суми коштів ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», зокрема 16 582,64 грн замість 18 440,90 грн відповідач не надає, що ставить під сумнів його твердження та фактично унеможливлює визначення точної суми винагороди за вчинення виконавчих дій та зарахування списаних у [PERSON] коштів на рахунок відповідача, адже відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, з врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» безпідставно набуло грошові кошти [PERSON] , оскільки рішення Київського районного суду м. Полтави від 27.07.2023, яким виконавчий напис № 120834 вчинений 09.06.2021, яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором - визнано таким, що не підлягає виконанню, на час стягнення з [PERSON] коштів, набрало законної сили та є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акта правова підстава вважається такою, що відпала, тому відповідно до ст. 1212 ЦК України, у цьому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. На підставі викладеного, суд дійшов переконання, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» від позивачки отримавши грошові кошти у сумі 18 440 грн 90 коп, адже доказів на отримання іншої суми відповідачем не надано до суду, без достатньої правової підстави, у ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на підставі ст. 1212 ЦК України виникло зобов`язання по поверненню вказаних коштів [PERSON] , однак, вказані кошти відповідач позивачці не повернув, відтак зазначене право [PERSON] підлягає судовому захисту, тому грошові кошти у сумі 18 440 грн 90 коп отримані ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» без достатньої правової підстави підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки [PERSON] . 7. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачкою сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн (а.с. 5). Отже, враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн.

Outcome: approved