Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що від шлюбу із [PERSON] у них є дочка [PERSON] . [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, кошти на утримання дитини не надає, має заборгованість по сплаті аліментів. Вона має постійне місце роботи, а її чоловік [PERSON] проходить військову службу, крім того вона утримує підсобне господарство. Для дочки [PERSON] нею створені всі необхідні умови проживання та навчання. У зв`язку з вказаними обставинами позивач змушена звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник органу опіки та піклування Ємільчинської селищної ради Звягельського району Житомирської області в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, вказавши, що відсутні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі сторін, суд у відповідності до вимог ст.ст.280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 14.08.2020 року про що свідчить ксерокопія рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане 10.08.2016 року Ємільчинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 14.04.2025 року [PERSON] має заборгованість в розмірі 58479,53 грн. Із вказаного розрахунку також вбачається, що [PERSON] сплачує аліментну плату, та лише декілька разів не сплатив аліментів. Як вбачається із ксерокопії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 02.08.2022 року Ємільчинським відділом ДРАЦС у Новоград-Волинському районі Житомирської області ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) [PERSON] після укладення шлюбу із [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». З ксерокопії акту обстеження умов проживання вбачається, що під час обстеження умов проживання [PERSON] встановлено, що остання проживає з чоловіком [PERSON] та дітьми [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Для дітей створені всі необхідні умови для проживання та розвитку. Згідно висновку органу опіки та піклування Ємільчинської селищної ради Звягельського району Житомирської області, який затверджений рішенням виконавчого комітету Ємільчинської селищної ради №142 від 28.02.2025 року, орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно до його малолітньої дочки [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної\~Ради України\~від 27\~лютого 1991\~року №\~789-ХІІ передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справ №753/2025/19. Відповідно до частини четвертої статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодиться з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Таким чином, зазначений висновок органу опіки і піклування не може мати переваги над іншими доказами та має бути належно оцінений судом в сукупності з іншими доказами. Отже висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер, який повинен містити відомості щодо наявності виключних обставин, підтверджених відповідними доказами, які б свідчили про свідоме нехтування батьком/матір`ю своїми обов`язками і були законною підставою для застосування такого крайнього заходу впливу, як позбавлення батьківських прав, що найкраще відповідатиме інтересам дітей. Органом опіки та піклування Ємільчинської селищної ради Звягельського району Житомирської області надано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , в якому зазначено, що відсутні вагомі підстави для позбавлення батька батьківських прав, зокрема зазначено, що під час спілкування з [PERSON] , останній повідомив, що заперечує проти позбавлення його батьківських прав, оскільки він сплачує аліменти на дитину, бачиться з дитиною рідко тому, що працює за межами Ємільчинської територіальної громади, коли приїздить то провідує дитину також повідомив, що купував дитині одяг, взуття, портфель та канцелярію для школи, а також купує іграшки та смаколики. Позивачем в позовній заяві також зазначалось, що відповідач не сплачує аліментів на утримання дітей та має заборгованість зі сплати аліментів. Разом з тим, як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.01.2019 року, справа №465/3694/14-ц посилання на існування заборгованості по аліментах у повній мірі не може свідчити про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків. Враховуючи викладене, а також те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів винної поведінки відповідача та свідомого нехтування ним своїх батьківських обов`язків, з огляду на необхідність забезпечення якнайкращих інтересів дитини, зокрема в частині їх прав на спілкування з батьком та збереження зв`язків з ним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що є крайнім (винятковим) заходом впливу, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed