Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

І.\~Виклад позиції\~позивача та заперечень відповідачки. 1. 01.04.2025 року Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» (далі позивач та/або АТ «А-Банк»), в особі представника, звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі відповідачка та/або позичальник) з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором № АВН0СТ155101682321602604 від 24.04.2023 року у розмірі 50843,73 гривні, яка складається з: 27401,82 гривня загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 23441,91 гривня загальний залишок заборгованості за процентами, а також стягнення суми судового збору у розмірі 2422,40 гривень. 2. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 24.04.2023 року, будучи клієнтом банку, позичальник уклала з банком Кредитний договір № АВН0СТ155101682321602604, щодо надання останній кредиту в розмірі 29000.00 гривень строком на 24 місяців зі сплатою процентів у розмірі 85,00 % щорічно та комісії в розмірі 0,00 гривень. Банк свій обов`язок виконав повністю, надаши позичальнику кредит. Станом на 29.03.2025 року заборгованість відповідачки за даним Кредитним договором складала суму в розмірі 50843,73 гривні, яка складається з: 27401,82 гривня загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 23441,91 гривня загальний залишок заборгованості за процентами. У зв`язку з вищевикладеним у позивача виникло право звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів. 3. Відповідачка відзив на позов не надала. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але в прохальній частині позовної заяви, зокрема, просив справи розглядати без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Окрім того надав відповідне клопотання. (зворотній а.с. 4, а.с. 5) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 5. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025 року цивільна справа № 496/1893/25 була передана до провадження на розгляд головуючій судді Портній О.П. (а.с. 9) 6. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 7. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 17.04.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Окрім того, відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 12-14) 8. Відповідачка, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України, строки не подала до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленою належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 9. Оскільки відповідачка була належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання відповідно до ст. 128 ЦПК України шляхом направлення електронного листа, яке було доставлене 02.05.2025 року (а.с. 16), направлення повідомлення в додаток «Viber», яке було доставлене 02.05.2025 року (а.с. 17) та направлення рекомендованого поштового відправлення з повідомленням про вручення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 19), в судове засідання не з`явилася, про поважність причин своєї неявки суд не повідомила, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України. 10. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). 11. Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 13.05.2024 року у справі № 755/4829/23, останній зазначив, що суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України). 12. Верховний Суд у своїй Постанові від 29.04.2020 року у справі № 348/1116/16-ц вказав, що, якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи. 13. Судом на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом обставини та зміст спірних правовідносин. 14. Судом встановлено, що 26.08.2022 року відповідачка звернулася до АТ «А-БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкета-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк» б/н від 26.08.2022 року (ЕС) та Заяву щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком (ЕС) 15. 24.04.2023 року відповідачка ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту (ЕС) та звернулася до АТ «А-БАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву про надання послуги «Швидка готівка» № ABH0CT155101682321602604 від 2023-04-24 року (ЕС). 16. Підписанням вказаної Заяви клієнта, відповідачка мала на меті отримати наступні послуги: вид кредиту Послуга «Швидка готівка»; тип кредиту кредит строковий; мета отримання кредиту придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг; сума кредиту 29000,00 гривень; строк кредиту - 24 місяці, з 24.04.2023 року по 23.04.2025 року; процентна ставка (фіксована) - 85% на рік; номер платіжної картки, що є доступом до поточного рахунку, на який зараховується сума кредиту 5169155154108714; рахунок для внесення платежів - UA293077700000029096613013273. 17. Відповідачка погодилася з тим, що ця Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту становлять Договір. Отримала їх примірники, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. 18. З таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит вбачається, що сторони узгодили всі істотні умови договору. (ЕС) 19. Відповідно до копії меморіального ордеру № TR.29719310.27428.65455 від 24.04.2023 року позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі. (ЕС) 20. З виписки по картці [PERSON] , [INFO] , від 29.03.2025 року, вбачається, що за період з 24.04.2023 року по 28.03.2025 року заборгованість станом на 28.03.2025 року складає 50843,73 гривень. (а.с. ЕС) 21. З розрахунку заборгованості за договором № ABH0CT155101682321602604 вiд 24.04.2023 року, укладеного між банком та позичальником, вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідачки станом на 29.03.2025 року становить 50843.73 гривень, яка складається з: залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений) 27401.82 гривень; залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість 23441.91 гривень. (ЕС) V. Оцінка Суду. 22. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 23. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (далі - ЦК України), згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 24. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а ч. 2 вказаної статті передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. 25. Згідно положень ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. 26. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 27. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в ст. 530 ЦК України вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін). 28. Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов`язання або односторонню зміну його умов. 29. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. 30. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. 31. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію», на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. 32. У ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 33. Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. 34. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). 40. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6 ст. 11 вказаного Закону). 35. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 12 ст. 11 Закону. 36. Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 37. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за Кредитним договором № ABH0CT155101682321602604 від 24.04.2023 року, виконав у повному обсязі, надавши відповідачці кредит у розмірі, встановленому зазначеним кредитним договором. В порушення вимог Закону, відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула. 38. Після підписання Кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у банку виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачці, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання грошових коштів та повернути кредит. 39. Судом встановлено, що станом на 28.03.2025 року заборгованість відповідачки становить 50843,73 гривень, в тому числі: прострочена заборгованість за кредитом 27401,82 гривня, прострочена заборгованість за нарахованими відсотками 23441,91 гривня. 40. Суд також вказує, що з урахуванням приписів ч. 6 ст. 81 ЦПК України обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) принципу справедливості розгляду справи судом. 41. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 42. Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів. 43. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. 44. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку, договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1024-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. 45. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4 ст. 36 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. 46. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки Кредитний договір № ABH0CT155101682321602604 від 24.04.2023 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які не порушують вимоги ЗУ «Про захист прав споживачів». VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. 47. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні. Зокрема, згідно платіжного доручення № 6005315473607 від 29.03.2025 року (а.с. 6) позивачем було сплачено 2422,40 гривні судового збору, який підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: approved