Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури Дмитро Жовнір в інтересах Держави в особі Національної служби здоров`я України, Черкаської обласної ради звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради, у якій просив суд: - стягнути з [PERSON] витрати, понесені на лікування потерпілого від злочину на користь Національної служби здоров`я України до Державного бюджету у сумі 20\~661 грн 68 коп.; - стягнути з [PERSON] витрати, понесені на лікування потерпілого від злочину на користь держави в особі Черкаської обласної ради до обласного бюджету в Головне управління Державної казначейської служби України в Черкаській області у сумі 2549 грн 43 коп. Позовні вимоги мотивовано тим, що Черкаською окружною прокуратурою у порядку, визначеному ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено підстави для вжиття заходів представницького характеру щодо відшкодування до бюджету коштів, витрачених лікувальним закладом на лікування потерпілих від кримінального правопорушення. Черкаським районним судом Черкаської області від 03.04.2024 у справі № 707/3044/24 кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим. Судове рішення набрало законної сили 11.04.2024. Судом встановлено, що 09.08.2023 близько 16 годин 10 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем марки ГАЗ 3307, реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись по проїзній частині автодороги Р10 сполучення «Канів - Черкаси - Світловодськ - Кременчук» зі сторони м. Черкаси в напрямку до м. Чигирин, поблизу АЗС «Везувій», яке розташоване за адресою: автодорога Р10 112 км + 170 м., АЗС №1, проявив неуважність та порушив вимоги:- п. 2.3.6), п. 10.1, п. 11.3 Правил дорожнього руху України. Під час руху він, керуючи автомобілем ГАЗ 3307, реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись по проїзній частині автодороги Р10 сполучення «Канів - Черкаси - Світловодськ -Кременчук», зі сторони м. Черкаси в напрямку до м. Чигирин, поблизу АЗС «Везувій», яке розташоване за адресою автодорога Р10 112 км + 170 м., АЗС №1, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а саме, перед зміною напрямку руху ліворуч на смугу зустрічного руху для виконання об`їзду перешкоди у вигляді невстановленого транспортного засобу, який рухався по проїзній частині автодороги Р10 сполучення «Канів - Черкаси Світловодськ - Кременчук» попереду в попутному напрямку та зменшував швидкість свого руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам, а саме транспортним засобам, які рухаються на достатній відстані для можливості здійснення об`їзду перешкоди на смузі зустрічного руху, на яку він здійснював виїзд і які мають перевагу у русі та здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107 реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , який рухався по проїзній частині автодороги Р10 сполучення «Канів - Черкаси - Світловодськ - Кременчук», в зустрічному напрямку, тобто зі сторони м. Чигирин в напрямку до м. Черкаси. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/807 від 14.09.2023, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, травма голови з крововиливом в речовину головного мозку в лівій задньо-лобній ділянці без загрозливих для життя явищ, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Спричинення потерпілому [PERSON] середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СТ/194Е-23 від 20.09.2023, з порушенням водієм автомобіля ГАЗ 3307, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , вимог пп. 10.1., 11.3 Правил дорожнього руху України. Зазначені дії [PERSON] кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК У країни, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Разом з цим, закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності [PERSON] на підставі ст. 46 КК України в зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим є нереабілітуючою підставою та не звільняє особу, яка вчинила кримінальне правопорушення від відшкодування шкоди, завданої вчиненням правопорушення. Ухвалене відносно [PERSON] рішення має преюдиційне значення у даній справі та є обов`язковим для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності звільненої особи в питанні, чи мали місце події та чи вчинені вони цією особою. Крім того, в ході досудового слідства встановлено, що, 09.08.2023 близько 16 годин 10 хвилин водій автомобіля ГАЗ 3307 реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , рухаючись по автодорозі Р10 сполучення «Канів - Черкаси - Світловодськ- Кременчук», поблизу АЗС «Везувій», яке розташоване на 112 км + 170 м., АЗС №1, зі сторони м. Черкаси в напрямку до м. Чигирин, виїхав на смугу руху зустрічного транспорту та допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107 реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по проїзній частині автодороги Р10 зі сторони Чигирина в напрямку до м. Черкас, тобто в зустрічному напрямку. Після зіткнення автомобіль ГАЗ 3307 реєстраційний номер [NUMBER] виїхав на узбіччя за межі проїзної частини, де здійснив наїзд на нерухому перешкоду у вигляді дерева. В результаті ДТП [PERSON] та пасажир автомобіля ВАЗ [PERSON] отримали тілесні ушкодження. Під час досудового розслідування за заявою [PERSON] , від 06.09.2023 останню було залучено до кримінального провадження в статусі потерпілої у зв`язку з отриманням нею тілесних ушкоджень, про що останній вручена пам`ятка про права та обов`язки потерпілого. В подальшому за постановою слідчого було призначено судово-медичну експертизу з метою визначення ступеня тяжкості отриманих [PERSON] , тілесних ушкоджень, відповідно до висновку якої №02-01/808 від 13.09.2023, у [PERSON] мали місце тілесні ушкодження: травма голови із забоєм головного мозку, забитими ранами верхньої губи, саднами обличчя, травматичне видалення зуба верхньої щелепи що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Так як, у потерпілої [PERSON] відсутні середньої тяжкості тілесні ушкодження, слідчим під час досудового розслідування на підставі ч.5 ст. 55 КПК України винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим від 19.09.2023. Згідно з інформацією КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» від 07.02.2025 [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарному лікуванні у ортопедо-травматологічному відділенні КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» з 09.08.2023 по 22.08.2023, усього 13 ліжко-днів. Загальна вартість лікування становить 23\~211 грн 11 коп. Витрати на лікування потерпілого здійснювалися за фінансування коштів місцевого бюджету - 2\~549 грн 43 коп. та Національної служби здоров`я України за договором № 2980-Е223-Р000 від 09.02.2023 та №2228-Е123-Р000 від 09.02.2023 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій - 20\~661 грн 68 коп. Всього завдано матеріальних збитків державі на суму 23\~211 грн 11 коп. Оскільки саме неправомірними діями [PERSON] потерпілому [PERSON] були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого він проходив лікування в КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», та враховуючи те, що відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення. Витрати лікарняного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення відповідачем не відшкодовані, що підтверджується отриманою інформацією на запит від Національної служби здоров`я України (НСЗУ) за № 8873/2-16-25 від 28.02.2025, КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» за №01-28/511 від 07.02.2025 та від Черкаської обласної ради за № 01-32/220 від 04.03.2025. Таким чином, на період лікування [PERSON] фінансування лікувального закладу здійснювалося за рахунок коштів Державного бюджету України на підставі Договору «Про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій», укладеного між Національною службою здоров`я України та КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» та обласного бюджету. КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» здійснено розподіл суми витрат на лікування потерпілого [PERSON] з урахуванням того, що витрати здійсненні за рахунок: - коштів Державного бюджету України на підставі договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій в сумі 20 661,68 грн; - коштів обласного бюджету Черкаської обласної ради в сумі 2549,43 грн. Кошти Державного бюджету України та місцевих бюджетів, асигновані на охорону здоров`я, використовуються для забезпечення населенню гарантованого рівня медичної допомоги, фінансування державних цільових і місцевих програм щодо охорони здоров`я та фундаментальних наукових досліджень з цих питань. Згідно інформації Черкаської обласної ради від 04.03.2025 №01-32/220, обласна рада не пред`являтиме позов про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення [PERSON] у зв`язку із відсутністю видатків. Невідшкодування коштів, витрачених з обласного бюджету на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, є порушенням прав територіальних громад сіл, селищ, міст Черкаської області, що, у свою чергу, завдає суттєвої шкоди інтересам держави. Таким чином, органами державної влади, до компетенції яких віднесені повноваження у спірних правовідносинах, та які зобов`язані вживати заходи з метою захисту порушених інтересів держави, є Національна служба здоров`я України та Черкаська обласна рада, а відтак позов подається в інтересах держави в особі вказаних органів. Таким чином, враховуючи, що затрати лікувального закладу не відшкодовані, що свідчить про неналежне здійснення захисту інтересів держави уповноваженими органами, виникає законне право прокурора на звернення із даною позовною заявою до суду на захист державних інтересів, оскільки вказана бездіяльність призводить до ненадходження коштів, які мали б поступити до бюджету. Ухвалою судді Черкаського районного суду Черкаської області Морозова В.В. від 17.06.2025 року відкрито провадження у справі; вирішено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін 22.07.2025 року за наявними у ній матеріалами; запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; встановлено позивачу триденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подачі до суду відповіді на відзив, а відповідачу триденний строк для подачі заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, та зазначено строки подання такого клопотання. Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення розгляду справи. 30.06.2025 року представником відповідача адвокатом Кушнір А.С. через систему Електронний суд подано до суду відзив на позовну заяву разом з доказами його направлення іншим учасникам справи, в кому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідач [PERSON] працював водієм на підприємстві ПрАТ «Боровицьке» (ЄДРПОУ 02800377). В цей день він виконував покладені на нього службові обов`язки та здійснював перевезення вантажу. Відповідно до договору оренди транспортного засобу від 13.12.2022 року ПрАТ «Боровицьке» є орендарем транспортного засобу ГАЗ 3307-12, реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідач перебував в трудових відносинах з ПрАТ «Боровицьке» в період з липня по жовтень 2023 року. Представник відповідача, посилаючись на норми законодавства та судової практики зазначає, що використання транспортного засобу з дозволу підприємства покладає на останнього обов`язок щодо контролю за безпечну експлуатацію такого транспортного засобу. Враховуючи факт перебування відповідача [PERSON] в трудових відносинах з ПрАТ «Боровицьке» та виконання ним своїх службових обов`язків під час дорожньо транспортної пригоди, вважають, що в даній справі [PERSON] не є належним відповідачем. У свою чергу пред`явлення позову до неналежного відповідача є окремою самостійною підставою для відмови у позові, про що неодноразово висловлювався Верховний Суд (постанова від 07.10.2020 у справі № 705/3876/18, провадження № 61 697св20). 04.07.2025 року від заступника керівника Черкаської окружної прокуратури Д.Жовніра надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, разом з доказами його направлення іншим учасникам справи, у якій він просить відхилити заперечення відповідача, викладені у відзиві, з підстав їх необґрунтованості, зазначаючи наступне. Закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності [PERSON] на підставі ст. 46 КК України в зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим є нереабілітуючою підставою та не звільняє особу, яка вчинила кримінальне правопорушення від відшкодування шкоди, завданої вчиненням правопорушення. Ухвалене, відносно [PERSON] рішення має преюдиційне значення у даній справі та є обов`язковим для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності звільненої особи, в питанні, чи мали місце події та чи вчинені вони цією особою. Проте, відповідно до ухвали Черкаського районного суду від 03.04.2024 року у справі № 707/3044/23, факт закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим свідчить про визнання [PERSON] своєї вини та факту завдання шкоди особисто ним як водієм. Так, позовні вимоги заявлені у позовній заяві стосуються не про відшкодування [PERSON] матеріальної шкоди, яку поніс потерпілий, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, що регулюється ст. 1172 ЦК, а щодо відшкодування шкоди, яка полягає у витратах закладу охорони здоров`я понесені за лікування потерпілого (ст. 1206 цього Кодексу). Отже, відшкодування витрат закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, відбувається не з юридичної особи, з якою винна у злочині особа перебуває в трудових відносинах, а винятково із самої особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 18 грудня 2024 року у справі № 712/5139/20 . Таким чином в статті 1206 ЦК України, закріплена спеціальна норма щодо медичних витрат виключно у контексті кримінального правопорушення і не суміщається із загальною цивільно-правовою відповідальністю за шкоду. Оскільки потерпілому саме неправомірними діями [PERSON] . [PERSON] були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого він проходив лікування в КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», яка витратила отримані від НСЗУ державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг на підставі Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ (замовник) та КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» в сумі 20661,68 грн та кошти місцевого бюджету в сумі 2549,43 грн, які не відшкодовані, що свідчить про порушення інтересів держави, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого. Від позивачів Національної служби здоров`я України та Черкаської обласної ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальне некомерційне підприємство Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради заяви та клопотання до суду не надходили, про судовий розгляд повідомлені належним чином. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Доказування у цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03.04.2024 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим. У ході судового розгляду встановлено, що 09.08.2023 близько 16 годин 10 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем марки ГАЗ 3307, реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись по проїзній частині автодороги Р10 сполучення «Канів - Черкаси - Світловодськ - Кременчук» зі сторони м. Черкаси в напрямку до м. Чигирин, поблизу АЗС «Везувій», яке розташоване за адресою: автодорога Р10 112 км + 170 м., АЗС №1, проявив неуважність та порушив вимоги:- п. 2.3.6), п. 10.1, п. 11.3 Правил дорожнього руху України. Під час руху він, керуючи автомобілем ГАЗ 3307, реєстраційний номер [NUMBER] , та рухаючись по проїзній частині автодороги Р10 сполучення «Канів - Черкаси - Світловодськ -Кременчук», зі сторони м. Черкаси в напрямку до м. Чигирин, поблизу АЗС «Везувій», яке розташоване за адресою автодорога Р10 112 км + 170 м., АЗС №1, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, а саме, перед зміною напрямку руху ліворуч на смугу зустрічного руху для виконання об`їзду перешкоди у вигляді невстановленого транспортного засобу, який рухався по проїзній частині автодороги Р10 сполучення «Канів - Черкаси Світловодськ - Кременчук» попереду в попутному напрямку та зменшував швидкість свого руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам, а саме транспортним засобам, які рухаються на достатній відстані для можливості здійснення об`їзду перешкоди на смузі зустрічного руху, на яку він здійснював виїзд і які мають перевагу у русі та здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107 реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , [INFO] , який рухався по проїзній частині автодороги Р10 сполучення «Канів - Черкаси - Світловодськ - Кременчук», в зустрічному напрямку, тобто зі сторони м. Чигирин в напрямку до м. Черкаси. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий [PERSON] , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/807 від 14.09.2023, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, травма голови з крововиливом в речовину головного мозку в лівій задньо-лобній ділянці без загрозливих для життя явищ, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я. Спричинення потерпілому [PERSON] середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи №СТ/194Е-23 від 20.09.2023, з порушенням водієм автомобіля ГАЗ 3307, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , вимог пп. 10.1., 11.3 Правил дорожнього руху України. Зазначені дії [PERSON] кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК У країни, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Вказана ухвала суду набрала законної сили 11.04.2024 року. Згідно висновку експерта КНП Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи Грицюка П. № 02-01/807 від 07.09.2023 року, у [PERSON] згідно даних наданої медичної карти мали місце ушкодження: закритий перелом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, травма голови з крововиливом в речовину головного мозку в лівій задньо-лобній ділянці без загрозливих для життя явищ; рани лівого плеча та обличчя. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах, вказаних у постанові про призначення експертизи та відносяться: - закритий перелом обох кісток лівої гомілки зі зміщенням уламків, травма голови з крововиливом в речовину головного мозку в лівій задньо-лобній ділянці без загрозливих для життя явищ до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я; - рани лівого плеча та обличчя до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Згідно висновку експерта КНП Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи Грицюка П. № 02-01/808 від 07.09.2023 року, у [PERSON] згідно даних наданої медичної карти мали місце ушкодження: травма голови із забоєм головного мозку, забитими ранами верхньої губи, саднами обличчя, травматичне видалення зуба верхньої щелепи. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах, вказаних у постанові про призначення експертизи та відносяться категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Постановою слідчого СВ ЧРУП ГУНП у Черкаській області, лейтенанта поліції В. Кириченка від 19.09.2025 року, потерпілу [PERSON] позбавлено статусу потерпілої у зв`язку із отриманням нею легких тілесних ушкоджень. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності [PERSON] на підставі ст. 46 КК України в зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим є нереабілітуючою підставою та не звільняє особу, яка вчинила кримінальне правопорушення від відшкодування шкоди, завданої вчиненням правопорушення. Ухвалене, відносно [PERSON] рішення має преюдиційне значення у даній справі та є обов`язковим для суду, який розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності звільненої особи, в питанні, чи мали місце події та чи вчинені вони цією особою. Проте, відповідно до ухвали Черкаського районного суду від 03.04.2024 року у справі № 707/3044/23, факт закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим свідчить про визнання [PERSON] своєї вини та факту завдання шкоди особисто ним як водієм. У відповідь на лист Черкаської окружної прокуратури, В.О. директора КНП Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради 07.02.2025 року В.Шилом повідомлено про те, що [PERSON] знаходився на лікуванні у КНП Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради в ортопедо-травматологічному відділенні з 09.07.2023 по 22.08.2023 року, всього 13 ліжко-днів, вартість одного л/д 1785 грн 47 коп. Всього на лікування витрачено закладом 23\~211 грн 11 коп., з них: кошти місцевого бюджету -2\~549 грн 43 коп., кошти за програмою медичних гарантій (НСЗУ) 20\~661 грн 68 коп. Лікарнею не вживалися заходи щодо відшкодування витрачених коштів. У відповідь на лист Черкаської окружної прокуратури, головою Національної служби охорони здоров`я України Н.Гусак 28.02.2025 року повідомлено про те, що НСЗУ не вживались та не вживатимуться заходи претензійно-позовного характеру, спрямовані на стягнення витрат на лікування потерпілих від кримінального правопорушення. На даний час у НСЗУ відсутня інформація про відшкодування вартості лікування потерпілих від кримінального правопорушення [PERSON] та [PERSON] . Водночас, НСЗУ не заперечує щодо звернення до суду в інтересах держави органами прокуратури для відшкодування витрат на лікування потерпілих від кримінального правопорушення. У відповідь на лист Черкаської окружної прокуратури, головою Черкаської обласної ради А.Підгорним 04.03.2025 року повідомлено про те, що Черкаська обласна рада не належить до переліку органів, які можуть виступати позивачами у справах про стягнення коштів, витрачених закладами охорони здоров`я на лікування потерпілих від злочинних діянь обласна рада не зверталася та не планує звертатися до суду з відповідним позовом. До відзиву на позовну заяву стороною відповідача долучено копію договору оренди автотранспортного засобу (автомобіля) ГАЗ 3307-12, д.н.з. [NUMBER] № 1885 від 13.12.2022 року, який укладено між [PERSON] та ПАТ Боровицьке на строк 5 років, копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] про належність вказаного транспортного засобу на праві власності [PERSON] , копію форми ОК-5 ПФУ щодо [PERSON] , яка свідчить про перебування у трудових відносинах [PERSON] з ПАТ Боровицьке у період з липня 2023 року по жовтень 2023 року. Загальні положення про відшкодування шкоди передбачені главою 82 ЦК України. За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Питання відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, врегульовано статтею 1206 ЦК України, Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Згідно частин першої, третьої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилось закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом наведеної норми матеріального права обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, покладається саме на винну особу , яка вчинила це кримінальне правопорушення, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями. Таким чином, законодавець відмежовує поняття витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення та інституту шкоди, відповідальність за заподіяння якої не завжди покладається на винну особу. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» передбачено, що відшкодування витратна стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на стаціонарне такому лікування лікування. потерпілого Відшкодування може покладатися витрат тільки на на особу, вина якої у вчиненні злочину встановлена обвинувальним вироком суду (у тому числі без призначення покарання, із звільненням від покарання, про умовне засудження чи засудження з відстрочкою виконання вироку). Водночас Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справа № 344/9800/20 від 12 березня 2024 року дійшов до наступного висновку: « експлуатація транспортного засобу є діяльністю, що пов`язана із підвищеним ризиком невинуватого завдання шкоди іншим учасникам дорожнього руху. Водій автомобіля, розпочинаючи експлуатацію такого джерела підвищеної небезпеки, тим самим приймає на себе усі ризики, пов`язані зі здійсненням такої діяльності, а отже, зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану його власними діями, навіть за відсутності вини у настанні негативних наслідків, якщо вони не викликані дією непереборної сили або настали в силу умислу потерпілого». Так, позовні вимоги заявлені у позовній заяві стосуються не про відшкодування [PERSON] матеріальної шкоди, яку поніс потерпілий, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, що регулюється ст. 1172 ЦК, а щодо відшкодування шкоди, яка полягає у витратах закладу охорони здоров`я понесені за лікування потерпілого (ст. 1206 цього Кодексу). Отже, відшкодування витрат закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, відбувається не з юридичної особи, з якою винна у злочині особа перебуває в трудових відносинах, а винятково із самої особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 18 грудня 2024 року у справі № 712/5139/20. Таким чином в статті 1206 ЦК України, закріплена спеціальна норма щодо медичних витрат виключно у контексті кримінального правопорушення і не суміщається із загальною цивільно-правовою відповідальністю за шкоду. Оскільки потерпілому [PERSON] саме неправомірними діями [PERSON] були заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, внаслідок чого він проходив лікування в КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», яка витратила отримані від НСЗУ державні (бюджетні) кошти при наданні медичних послуг на підставі Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НЗСУ (замовник) та КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» в сумі 20661,68 грн та кошти місцевого бюджету в сумі 2549,43 грн, які не відшкодовані, що свідчить про порушення інтересів держави, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що [PERSON] є належним відповідачем та не приймає доводи відповідача, які наведено у відзиві на позовну заяву. Станом на дату ухвалення судом рішення, витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення відповідачем у добровільному порядку не відшкодовані. Суд бере до уваги, що відсутність відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоров`я з вини [PERSON] на лікування потерпілого від злочину, негативно впливає на фінансування витрат на лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси держави у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я та забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій, що і є підставою для звернення прокурора в межах своєї компетенції до суду на захист державних інтересів. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи, що внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у КНП Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради вартість якого становить 23\~211 грн 11 коп., суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовною заявою був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved