Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулось в суд із позовом до [PERSON] , просить стягнути заборгованість за Кредитним договором №02417-05/2023 від 02.05.2023 у розмірі 23 997 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 02.05.2023 ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] уклали в електронній формі Договір про надання фінансового кредиту №02417-05/2023. Відповідно до Розділу 1 Договору про надання фінансового кредиту, ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні в сумі 5000 на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 360 днів до 25.04.2024. ТОВ «ФК «Інвеструм» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на картку позичальника 4149-62хх-хххх-0276, яку Позичальник вказав при оформленні кредиту. ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар файненс груп» 03.07.2023 уклали договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. 29.01.2024 «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу №29012024, відповідно до умов якого право вимоги до відповідача за кредитним договором №02417-05/2023 від 02.05.2023року в розмірі 23 997 грн, в тому числі 5000 грн по тілу кредиту, 18 997 грн по відсотках, перейшло до позивача. Ухвалою судді від 28.05.2025 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та щодо заочного вирішення справи не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзиву на позов не подав, про поважність причин неможливості прибуття його в судове засідання не повідомив. Тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Розглянувши справу, суд дослідив такі докази та встановив такі обставини. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» та [PERSON] 02.05.2023 уклали Договір про надання фінансового кредиту №02417-05/2023. Відповідно до Розділу 1 Договору про надання фінансового кредиту, ТОВ «ФК «Інвеструм» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні в сумі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Кредит надається строком на 360 днів до 25.04.2024. Сторони погодили графік платежів, який є додатком до договору (а.с. 46) відповідно до якого у строк до 25.04.2024 [PERSON] повинен оплатити загальну вартість кредиту 45\~000 грн у якого реальна річна процентна ставка 99\~923,40%. Договір підписано електронним одноразовим ідентифікатором W933 котрий було введено Позичальником у відповідний розділ. Сторонами 02.05.2023 підписано паспорт споживчого кредиту, згідно з умовами якого сума кредиту становить 5000 грн, строк кредитування 360 днів, процентна ставка 2,50% в день, що становить 912,50% річних, загальні витрати за кредитом 45\~000 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту 50 000 грн, реальна річна процента ставка 99\~923,40% річних. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2919_250416092413 від 16.04.2025 та квитанції про зарахування №232149774 від 02.05.2023 (а.с.63-64), позичальнику на його особисту банківську карту [NUMBER] хх-хххх-0276, яку він вказав в ITC при оформленні договору, було перераховано 5000 грн 02.05.2023 16:10:06. ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «Стар файненс груп» 03.07.2023 уклали Договір факторингу №3072023, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Згідно Додатку 1 (Витягу реєстру боржників) до договору факторингу №3072023 заборгованість [PERSON] за договором №02417-05/2023 становить: заборгованість по тілу кредиту - 5000 грн, заборгованість по відсотках - 7872 грн, загальна заборгованість 12 872 грн. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором №02417-05/2023 від 02.05.2023, здійсненого ТОВ «Стар файненс груп» заборгованість [PERSON] станом на 29 січня 2024 року становить 23 997 грн з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту та 18\~997 грн заборгованість за відсотками. 29.01.2024 року ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» уклали Договір факторингу №29012024, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Стар файненс груп», включно і до [PERSON] за кредитним договором №02417-05/2023 від 02.05.2023, що підтверджується витягом із реєстру боржників (а.с. 76). Відповідно до пункту 1.4 договору, право вимоги переходить до Фактора з моменту набрання чинності даним договором, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Дослідивши та оцінивши докази, суд доходить такого висновку. Відповідно до частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Враховуючи приписи статей 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Верховний Суд в постанові від 12.01.2021 по справі № 524/5556/19 підтверджує, що суди дійшли обґрунтованого висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс- повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, що спростовує доводи касаційної скарги у цій частині». Згідно із частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Положеннями частини першої статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Інвеструм» та [PERSON] 02.05.2023 уклали Договір про надання фінансового кредиту №02417-05/2023, відповідно до умов якого «ФК «Інвеструм» зобов`язується надати Позичальнику грошові кошти в гривні в сумі 5000 грн, строком на 360 днів, тобто до 25.04.2024. Факт видачі кредитів підтверджується інформацією від надавача платіжних послуг від 16.04.2025 (а.с. 63) та квитанцією про зарахування (а.с. 64). Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої статті 516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Як встановлено судом, до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору факторингу від 03.07.2023 №№3072023 та договору факторингу від 29.01.2024 № 29012024 перейшла заборгованість [PERSON] за договором №02417-05/2023, що підтверджується змістом договорів, актами приймання передачі, витягами із реєстру боржників, платіжним дорученням (а.с. 9). Згідно із нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). В силу приписів частини другої статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну особу від відповідальності за порушення зобов`язання. Виходячи із принципу змагальності сторін, у спорі про стягнення кредитної заборгованості на позивача покладається тягар доведення надання позичальнику кредитних коштів та порушення боржником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, а на відповідача відповідно лежить тягар доведення відсутності у нього заборгованості (висновки ВС у постанові від 30.08.2023 у справі № 753/20537/18). Із розрахунку заборгованості за кредитним договором №02417-05/2023 від 02.05.2023, здійсненого ТОВ «Стар файненс груп» заборгованість [PERSON] станом на 29.01.2024 становить 23 997 грн з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту та 18\~997 грн заборгованість за відсотками. Відповідачем не було подано до суду жодних розрахунків, які б спростовували правильність розрахунків заборгованості, долучених до матеріалів справи позивачем. Тому, позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд виходить із такого. При зверненні до суду позивачем сплачено 2422,40 грн судового збору (а.с. 96). Крім того, позивачем понесено витрати на правову допомогу АО «Апологет» у розмірі 7000 грн, які підтверджуються договором про надання правової допомоги №0103 від 01.03.2024 (а.с. 14), замовленням до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 15.04.2025 (а.с. 15), детальним описом наданих послуг за договором про надання правової (правничої) допомоги від 09 травня 2025 року (а.с. 16), рахунку на оплату від 25.04.2025 (а.с. 17). Суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, загальна сума витрат на адвокатські послуги не виходить за розумні межі визначення розміру гонорару. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними з наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. При цьому заяв про зменшення розміру витрат на правову допомогу не надходило. Отже, виходячи із вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн судового збору та 7000 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу, разом 9422,40 грн судових витрат. На підставі наведеного та

Outcome: approved