Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

У лютому 2025 року до Покровського районного суду міста Кривого Рогу з Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє її представник [PERSON] , до Бахмутської міської ради, Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності, для розгляду за підсудністю. На підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 року матеріали вказаної справи були передані у провадження судді Борис О.Н. Позов обґрунтований тим, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [INFO] її матері [PERSON] , [INFO] . Станом на 31 грудня 2012 року за [PERSON] зареєстровано право власності на однокімнатну квартиру загальною площею 30,5 кв.м, житловою площею 15,9 кв.м, за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09 серпня 1994 року. Позивач навесні 2022 року була вимушена евакуюватися з міста Бахмут разом зі своєю родиною та матір`ю [PERSON] . Під час евакуації із зони ведення бойових дій оригінал правовстановлюючих документів на вищезазначену квартиру було втрачено. З метою реалізації права власника житла позивач отримала довідку комунального підприємства «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» від 29 вересня 2023 року щодо реєстрації права власності її матері на спірну квартиру. На підставі зазначеної довідки позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, для оформлення спадкових прав. Однак 26.11.2024 року нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії щодо оформлення спадщини через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. На підставі викладеного, представник позивача просила суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері позивача [PERSON] , [INFO] , на однокімнатну квартиру загальною площею 30,5 кв.м, житловою площею 15,9 кв.м, за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23 лютого 2025 року справу було прийнято в провадження судді Борис О.Н., відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 26 лютого 2025 року задоволено клопотання представника позивача та звільнено останню від сплати судового збору за позов до суду. На підставі ухвали суду від 17 червня 2025 року зарито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. 16 липня 2025 року на підставі ухвали суду розгляд справи було відкладено, у зв`язку із неявкою учасників справи. Представник позивача [PERSON] адвокат Нежигай І.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в подальшому надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, просила суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача Бахмутської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом отримання процесуальних документів у справі у власному Електронному кабінеті в системі «Електронний суд», причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1, п.п. 1-2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно статей 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Матір`ю позивача записана [PERSON] , батьком [PERSON] . (а.с. 13) 23 серпня 1969 року позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », у зв`язку з реєстрацією шлюбу. (а.с. 64) Мати позивача [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . (а.с. 14) Після смерті [PERSON] було заведено спадкову справу, зареєстровану у Спадковому реєстрі за №70994282, що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №73343532 від 26.07.2023 року. (а.с. 15) Відповідно до копії довідки КП «Бахмутське бюро технічної інвентаризації» від 29.09.2023 року за №09/110, за обліковими даними КІ «Бахмутське БТІ» станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру, загальною площею 30,5 кв.м., житловою площею 15,9 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за: [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.08.1994 року, виданого Госпрозрахунковим бюро по приватизації житла Артемівської міської ради, про що зроблено запис в реєстраційній книзі № 30-6241, дата реєстрації 10.08.1994 року. (а.с. 16) На підставі постанови приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Зима Н.Ф. від 26.11.2024 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , яка залишилась після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] . (а.с. 20) Згідно копії довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 02.11.2024 року, оціночна вартість квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 30,5 кв.м, житловою площею 15,9 кв.м, забудова з 1971 по 1979 рр., рік введення в експлуатацію 1971, склала 324\~991,60 грн. (а.с. 21-22) На підтвердження позовних вимог в матеріалах справи також міститься копія Розпорядження начальника Бахмутської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області від 26.04.2024 року за №101 рр «Про перейменування вулиць, провулків та інших об`єктів топонімії населених пунктів Бахмутської міської територіальної громади», в додатку до якого зазначено про перейменування вулиці «Чайковського» на «Вартових Неба». (а.с. 23-24) Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (в яких передбачені перша, друга, третя, четверта та п`ята черги спадкування за законом). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування: роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено підстави для державної реєстрації прав, так, зокрема, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін. Відповідно до положень ст.49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року №3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктами 4.15 та 4.18 Глави 10 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мін`юст України Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року №296/5 встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. У статтях 15 та 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, та одним із способів захисту прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Стаття 392 ЦК України встановлює, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, що засвідчує його право власності. Відповідно до пункту 37 постанови № 5 від 07.02.2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із положеннями ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Наданими позивачем доказами встановлено, що матір позивача [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с. 14) була на законних підставах єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS] , при цьому оригінали документів, що підтверджують таке право з огляду на воєнні дії, не збереглися. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом всього майна після смерті [PERSON] , однак не має можливості оформити належним чином свої права на спадкове майно, зокрема квартиру, в інший, аніж судовий спосіб у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно. З огляду на встановлені судом обставини, а також на позицію відповідача Бахмутської міської ради, суд вважає, що наявні достатні підстави для визнання за позивачем права власності на вказане вище нерухоме майно в порядку спадкування за законом, у зв`язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved