Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

В обґрунтування позову представник позивача вказував, що 16 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №1348796, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 000,00 грн., строк позики -30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису aL0kX6mGm7, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]), у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 22 квітня 2021 року між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №1348796 до Договору позики №1348796, за умовами якої Позичальник збільшує суму позики на 2 000,00. Таким чином, загальний розмір Позики становить 4 000,00 грн. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису 2U10oFYWcE, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Електронні підписи сторін зазначені в розділі реквізити сторін. Позикодавець на виконання умов Договору позики №1348796 від 16 квітня 2021 року та Додаткової угоди до Договору позики, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4000,00 за посередництвом платіжної установи (ТОВ «ФК Фінекспрес» діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи), так як перерахунок коштів з банківського рахунку Позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно неможливий. Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, що стало підставою для звернення позивача до суду. Ухвалою суду від 05 червня 2025 року будо відкрито провадження в справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Представник позивача Ґедзь О.В. в судове засідання не з`явилася, але в направила заяву про можливість розгляду справи без участі представника позивача та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання. В судове засідання відповідач [PERSON] був викликаний шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження та судової повістки за адресою зареєстрованого місця проживання, які були отримані ним особисто 12 липня 2025 року. Але відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду невідомі, відзив на позов ним не поданий. Суд, зі згоди представника позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. Суд, зі згоди представника позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. 16 квітня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №1348796, за умовами якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. строк позики - 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1.99 % в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису aL0kX6mGm7, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO]) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». 22 квітня 2021 року між Позикодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №1348796 до Договору позики №1348796, за умовами якої Позичальник збільшує суму позики на 2 000,00. Таким чином, загальний розмір Позики становить 4 000,00 грн. Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису aL0kX6mGm7, що був надісланий на вказану Відповідачем/Позичальником електронну адресу - [INFO] ) у порядку визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір позики № 1348796 та додаткова угода до нього від 16 квітня 2021 року укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до п.2 договору, сума позики -2000,00 грн., строк позики -30 днів з кінцевим строком повернення 16 травня 2021 року, процентна ставка 1,99 % за кожен день користування. На підставі додаткової угоди сторонами погоджено збільшення суми кредиту до 4000,00 грн. Позикодавець на виконання умов Договору позики №1348796 від 16 квітня 2021 року та Додаткової угоди до Договору позики, виконав свої зобов`язання, зокрема передав Відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 4000,00 за посередництвом платіжної установиТОВ «ФК Фінекспрес», яке діє на підставі ліцензії на надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів без відкриття рахунку (платіжний інструмент для перерахування коштів на картковий рахунок фізичної особи).. Наведене вище, підтверджується наступним: - Електронною платіжною інструкцією №aac0ab0c-d8d9-4919-ac2b-689483e35cbb від 16 квітня 2021 року про перерахування коштів в розмірі 2 000,00 на банківський картковий рахунок, що зазначив Відповідач № [NUMBER] ; - Електронною платіжною інструкцією №1b0b1ddc-713e-4d9a-b9b7-8419492c1861 від 22 квітня 2021 року про перерахування коштів в розмірі 2 000,00 на банківський картковий рахунок, що зазначив Відповідач № [NUMBER] . Отже, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується копіями платіжних доручень. Відповідно до п. 4.2. договору позики №1348796, позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (пролонгація) або застосування автопролонгації, йому зрозумілі. Згідно із п. 6.5 Правил, у редакції, що діяла на час укладення договору позики, передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування. Таким чином, строни погодили, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідач не вживала жодних заходів щодо виконання зобов`язань за Договором. Представником позивача не були надані докази, які б надавали правові підстави нараховувати відсотки за користування кредитом за межами погодженого строку в 90 днів.. Тому у вирішені справи по суті суд виходить з того, що строк кредитування та дії договору складає саме 30 днів, але за погодженням сторін строк нарахування % за кредитом 90 днів та саме за цей період мають бути нараховані відсотки за користування кредитом, відповідно до установленої кредитної ставки. Що ж стосується розміру процентів за користування позикою, то у визначені розміру заборгованості по процентам, яку відповідач повинен сплатити на користь позивача, суд виходить з такого. В постанові № 444/9519/12 від 28 березня 2018 року Велика Палата Верховного Суду висловила своє судження про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, правом нараховувати проценти за користування кредитом позивач був наділений лише у період 90 календарних днів, протягом строку дії договору. Позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ»» у позові стверджував, що має право на нарахування та стягнення з відповідача процентів за користування позикою за ставкою 1,99 % і після закінчення визначеного договором 90 денного строку користування кредитом. Але, як вже було зазначено вище, позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження виникнення у нього права на нарахування процентів за користування протягом строку, який перевищує встановлений кредитним договором 90 денний строк. Оскільки відповідач [PERSON] прострочив виконання грошового зобов`язання, він, на підставі ст. 625 ЦК України, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити заборгованість по кредиту та про процентам за користування кредитом з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем не заявлено вимогу про стягнення з відповідача відсотків за неправомірне користування коштами на підставі ст. 625 ЦК України. Таким чином стягненню з відповідача підлягають відсотки за користування кредитом протягом 90 днів за відсотковою ставкою, визначеною договором в розмірі 1,99 % за день користування кредитом в розмірі 7164,00 грн. (4000 х 1,99 % х90). Матеріали справи свідчать про те, що ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» являється новим кредитором, виходячи з наступного. 26 жовтня 2021 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 2610 від 26 жовтня 2021 року. за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1348796 від 16 квітня 2021 року 03 квітня 2023 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» та ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03 квітня 2023 року за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №1348796 від 16 квітня 2021 року. Позивач надав документацію, яка наявна у нього як фактора, що стосується заборгованості боржника, яка підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника станом на дату відступлення права вимоги. Таким чином, до ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшли всі права ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» щодо права вимоги до [PERSON] . Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За загальним правилом зобов`язання виконуються тими самими особами, які були кредитором і боржником під час їх виникнення. Але законодавство передбачає можливість заміни осіб (як кредитора, так і боржника) при збереженні предмета і змісту зобов`язання. Стосовно обсягу прав, що переходять до нового кредитора, Цивільний Кодекс України у ст. 514 закріплює правило, згідно з яким до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов`язанні, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» являється новим кредитором у зобов`язанні, позичальником в якому є відповідач [PERSON] . У відповідності до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлені строки відповідно до умов договору. У відповідності до ст.ст. 625, 1048, 1054 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, і за кредитним договором зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] не виконав свого обов`язку по своєчасному поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином позивач ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» правомірно вимагає стягнення суми кредиту з відповідача відповідно до умов договору. За таких умов суд задовольняє позов частково і стягує з відповідача на користь позивача 11164,00 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається з 4000, 00 грн. - - заборгованість за тілом кредиту; 7164,00 грн. - заборгованість за відсотками. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 2 ст. 137 ЦПК). На підтвердження надання правничої допомоги, представником позивача надано договір про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року, акт прийому - передачі виконаних робіт. З представлених позивачем документів вбачається, що вартість наданих послуг становить 3500, 00 грн. Разом з тим, суд бере до уваги, що позовні вимоги позивача задоволені частково, а тому витрати на правничу допомогу необхідно стягнути пропорційно до задоволених позовних вимог... Ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд стягує частково з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у зв`язку зі зверненням з позовом до суду, а саме судовий збір в сумі 2228,60 грн. (11164:12031,60=0,92; 0.92х2422,40=2228,60) та витрати на правничу допомогу в розмірі 3220 грн. (0.92х3500=3220). На підставі викладеного,

Outcome: partial