Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

24 квітня 2025 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська згідно ухвали суду від 31 березня 2025 року надійшла цивільна справа № 204/1907/25 за позовною заявою Комунального підприємства\~«Теплоенерго» Дніпровської\~міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості за теплопостачання. 18 лютого 2025 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача суму заборгованості за теплопостачання у загальному розмірі 30\~089,98 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що згідно з державною програмою забезпечення населення послугами теплопостачання, Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради протягом опалювальних періодів з жовтня листопада 2019 року по лютий 2021 року надавало теплову енергію за адресою: [ADDRESS] , вищевказане домоволодіння належить [PERSON] . Між сторонами 22 грудня 2014 року було укладено Договір на відпуск теплової енергії для потреб населення. Відповідач повинен був сплачувати за надані послуги щомісячно. Однак, оплата за ці послуги не здійснювалася належним чином, у зв`язку з чим станом на день подачі позову з`явився борг перед позивачем у загальному розмірі сумі 9\~365,15 грн. Відповідно до ч. 2. ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3 % річних та інфляційні нарахування здійснені позивачем за період з листопада 2019 року по лютий 2021 року. Відповідно до розрахунку, з урахуванням положень ст. 258 ЦК України, сума заборгованості за надані послуги теплопостачання за вказаною адресою складає 30\~089,98 грн., яка складається з: сума основного боргу 9\~365,15 грн.; інфляційне збільшення суми боргу 6\~604,40 грн.; 3 % річних 1\~340,54 грн., пеня 12\~779,89 грн. Відповідач зобов`язаний оплатити спожиті послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обов`язку щодо оплати наданих послуг. Протиправними діями відповідача порушені норми матеріального права, що регулюють відносини у сфері теплопостачання. У зв`язку з цим, позивач Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради вимушене звернутися до суду для стягнення заборгованості за теплопостачання. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши клопотання представника позивача Корабльової А.О. про відкладення розгляду справи суду ухвалив відмовити у його задоволенні, оскільки представником позивача в його обґрунтування не зазначено жодної поважної причини, яка могла б слугувати підставою для відкладення судового засідання. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що предметом господарської діяльності позивача Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради є, зокрема, виробництво теплової енергії, транспортування її магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами та постачання теплової енергії населенню, підприємствам, організаціям, установам незалежно від форм власності, надання послуг з централізованого опалення та гарячого водовідведення, про що зазначено у пункті 2.2 Статуту Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (нова редакція), затвердженого рішенням міської ради від 20.11.2024 року № 49/58 (а.с. 51-54). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Судом встановлено, що 22 грудня 2014 року між КП «Транспортування покупної теплової енергії «Теплотранс» ДМР, правонаступником якого є КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради та [PERSON] було укладено Договір № 698 на відпуск теплової енергії для потреб населення (а.с. 12-14). Сторони домовились, що Постачальник здійснює відпуск теплової енергії для потреб центрального опалення на об`єкт Споживача, розташований за адресою: [ADDRESS] в свою чергу зобов`язується проводити повний розрахунок за спожиту теплову енергію, та оплачувати фактично спожиту теплову енергію згідно розрахунку до Договору (п. 5.1 Договору). Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що сторони знаходилися у договірних відносинах, згідно яких позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання, а відповідач був зобов`язаний сплачувати за ці послуги грошові кошти відповідно до норм та тарифів, що діяли у відповідний період. Відповідачу на протязі опалювальних періодів 2019-2022 років виставлялися рахунки за спожиту теплову енергію (а.с. 25, 28-35), які оплачувалися Відповідачем не у повному обсязі, що підтверджується випискою про рух коштів за період з листопада 2020 року по травень 2021 року, було сплачено 4\~600,00 грн. (зв бік а.с. 27). Згідно з довідкою від 18.03.2022 року № 31 у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за теплопостачання за період з 01.11.2019 року по 31.03.2021 року у розмірі 9\~365,15 грн. (а.с. 27). У частині 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). Відповідач користувався послугами позивача, але оплату за послуги позивача не вносив, а тому утворилась заборгованість за теплопостачання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У частині 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Також,\~відповідно до\~статті 625\~ЦК України\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, умовами укладеного Договору від 22 грудня 2014 року № 698 на відпуск теплової енергії для потреб населення сторони обумовили, що у випадку неоплати рахунку, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення оплати. Згідно розрахунку заборгованості (а.с. 37) та Довідки від 18.03.2022 року № 31 відповідач має заборгованість перед позивачем за теплопостачання у загальному розмірі 30\~089,98 грн., яка складається з: сума основного боргу 9\~365,15 грн.; інфляційне збільшення суми боргу 6\~604,40 грн.; 3 % річних 1\~340,54 грн., пеня - 12\~779,89 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 6 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на отримання оплати за теплопостачання. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, та з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради підлягає стягненню заборгованість за теплопостачання у загальному розмірі 30\~089,98 грн. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн. На підставі ст.ст. 15, 16, 509, 525, 526, 610, 612, 625 ЦК України, Закону України «Про теплопостачання», Закон України «Про житлово-комунальні послуги», та

Outcome: approved