Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

До Чорнобаївського районного суду Черкаської області із Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за підсудністю надійшов позов [PERSON] (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що сторони перебували в шлюбі від якого в них народився син, однак в подальшому шлюб розірвано за рішенням суду. Позивач повторно вийшла заміж та змінила прізвище. Іншим рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини, яке перебуває на примусовому виконанні. Відповідач періодично сплачував аліменти, однак не у повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість. Лише після звернення стягнення на заробітну плату відповідача позивач почала регулярно отримувати аліменти. Натомість відповідач намагається зменшити розмір аліментів у судовому порядку чим перекладає тягар утримання спільної дитини на позивача. На підставі викладеного позивач просила стягнути із відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 442575,18 гривень згідно з розрахунком, наведеним у позові. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у ньому, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судові засідання 02 і 30 липня не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом надсилання повістки про виклик, ухвали про відкриття провадження у справі і копії позовної заяви з додатками на адресу зареєстрованого місця проживання, а також на адресу фактичного місця поживання, проте вказані поштові відправлення повернулися до суду без вручення. Крім того, викликався шляхом надсилання SMS-повідомлення на особистий номер мобільного телефону, про що сідчить відповідна довідка. Однак у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву останній до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд постановив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов такого висновку. Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 січня 2020 року у справі № 711/9347/19 (а.с. 55-58). Сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується роздруківкою актового запису про народження № 803 (а.с. 14-15). 14 липня 2023 року позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище « [PERSON] » на шлюбне прізвище « [PERSON] », про що свідчить роздруківка актового запису про шлюб № 1222 (а.с. 16-17). З копії листа Другого ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24 квітня 2025 року № 7913/26.21-49/67677 вбачається, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 березня 2024 року у справі № 711/5101/23 про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 02 серпня 2023 року (дня подачі позову) і до повноліття дитини (а.с. 18). Згідно з копією розрахунку заборгованості аліментів від 24 квітня 2025 року № 6169, здійсненого Другим ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), станом на 24 квітня 2025 року заборгованість відповідача по аліментах становила 14685,25 гривень (а.с. 19-20). Судом також досліджено копії платіжних інструкцій, що свідчать про часткову сплати відповідачем аліментів на користь позивача (а.с. 21-47). Відповідно до наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку станом на 24 квітня 2025 року розмір пені (з урахуванням обмежень розміру пені максимальним розміром заборгованості помісячно), становить 442575,18 гривень. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказано, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Надаючи оцінку розрахунку пені, наведеному позивачем у позові, суд дійшов висновку, що такий розрахунок в цілому зроблено відповідно до зазначеної формули. Проте, суд не погоджується з позицією позивача відносно того, що розмір пені за певний місяць повинен обмежуватися розміром заборгованості за цей же місяць. Так, у постанові від 19 січня 2022 у справі № 711/679/21 Верховний Суд, враховуючи принцип розумності, роз`яснив, що оскільки пеня змінна величина, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі якщо позивач з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Однак позивач просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 442575,18 гривень, що значно перевищує 100% розміру заборгованості відповідача по аліментам, яка станом на 24 квітня 2025 року становила 14685,25 гривень За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову частково, а саме стягнення пені за період з 02 серпня 2023 року по 31 березня 2025 року в межах заборгованості по аліментах, а саме у розмірі 14685,25 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ціна цього позову складає 442575,18 гривень, а тому до сплати підлягав судовий збір у розмірі 4425,75 гривень (442575,18 гривень / 100%). Проте п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. За таких обставин, враховуючи часткове задоволення позовних вимог про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, а саме у розмірі 14685,25 гривень, що становить 3,32% (14685,25 гривень х 100% / 442575,18 гривень) від заявлених позовних вимог, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 146,93 гривень (4425,75 гривень / 100% х 3,32%). З огляду на викладене,

Outcome: partial