Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Позивач [PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою, яку в подальшому неодноразово уточнював та в останній редакції уточненого позову просить суд встановити факт родинних стосунків, а саме те, що [PERSON] , який помер [INFO] , є рідним дядьком [PERSON] ; визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом, після смерті дядька [PERSON] , який помер [INFO] в порядку представництва після смерті спадкоємця другої черги, його матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину автомобіля «ШЕВРОЛЕ ЛАЦЕТТІ», біжовий металик, 2005 року випуску, в порядку спадкування за законом, після смерті дядька [PERSON] , який помер [INFO] в порядку представництва після смерті спадкоємця другої черги, його матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на іншу 1/2 частину автомобіля «ШЕВРОЛЕ ЛАЦЕТТІ», біжовий металик, 2005 року випуску, як на майно придбане [PERSON] під час її сумісного проживання з [PERSON] однією сім`єю не перебуваючи у шлюбі; визнати квартиру [ADDRESS] , яка була набута на ім`я [PERSON] 15 вересня 2004 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. та зареєстрованим у реєстрі за №3859, спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] , по 1/2 частині квартири кожному; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті дядька [PERSON] , який помер [INFO] в порядку представництва після смерті спадкоємця другої черги, його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [INFO] помер дядько позивача [PERSON] , який за життя заповіт не склав. Після його смерті у встановлений законом строк позивач та [PERSON] звернулись до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак постановою їм було відмовлено, оскільки документами не підтверджено факт родинних стосунків, а також на спадщину претендує [PERSON] . Факт родинних стосунків не підтверджується тим, що прізвище дядька в свідоцтві про смерть зазначено - [PERSON] , а прізвище позивача - [PERSON] . Так, працівники органу РАЦС в документах помилково переставили місцями літери «и» та «е», тому й виникла така плутанина, що призвела до того, що за документами неможливо встановити факт родинних стосунків. Спадкодавець [PERSON] , працюючи на комбінаті «Криворіжсталь», в 1991 році отримав у користування квартиру [ADDRESS] , яку в подальшому 13 вересня 1994 року набув у власність. Разом з тим зазначено, що позивач не заперечує, щоб суд встановив факт сумісного проживання [PERSON] з його дядьком [PERSON] за період із січня 2004 року по грудень 2016 року. Так, під час сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] , 15 вересня 2004 року на ім`я [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] , а тому позивач вважає, що вказана квартира є спільним їх майном. Крім того, до спадково майна також входить автомобіль «ШЕВРОЛЕ ЛАЦЕТТІ», 2005 року випуску, який був набутий [PERSON] у березні 2006 року. Позивач [PERSON] також посилається на те, що його матір [PERSON] є сестрою спадкодавця [PERSON] , а тому є спадкоємцем другої черги за законом. Посилаючись на ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Так як його матір [PERSON] померла [INFO] , то він в порядку представництва є спадкоємцем другої черги. Від відповідача [PERSON] до суду відзив не надходив. Однак, [PERSON] , через свого представника [PERSON] , подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просить суд встановити факт її проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1990 року та до моменту його смерті [INFO] ; визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобілю марки «ШЕВРОЛЕ ЛАЦЕТТІ», біжовий металик, 2005 року випуску та 1/2 частину квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона з [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1990 року за адресою: [ADDRESS] . В подальшому вони придбали квартиру [ADDRESS] та за її згодою оформили майно на ім`я [PERSON] . В 2000-2002 роках вона виїздила до Греції на заробітки, а коли приїхала, то вони з [PERSON] стали мешкати по [ADDRESS] . За зароблені нею кошти вони придбали легковий автомобіль марки «ШЕВРОЛЕ ЛАЦЕТТІ», біжовий металик, 2005 року виписку, який було оформлено на ім`я [PERSON] . Всі сусіди, родичі та знайомі сприймали її та спадкодавця як родину, яка проживає разом та веде спільне господарство. На всі свята та вихідні вони приходили в гості до друзів та родичів як одна родина. За деякий час до смерті [PERSON] перейшов жити до квартири [ADDRESS] , однак сімейні стосунки між ними продовжувались, вона купувала продукти, готовила харчування. За життя спадкодавця [PERSON] ніколи не опікався ним, не надавав матеріальної та іншої допомоги, не підтримував родинних відносин. Відповідач [PERSON] , через свого представника [PERSON] , подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні зустрічного позову та стягнути зі [PERSON] на користь первісного позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 15\~000 грн. 00 коп. В обґрунтування відзиву зазначає, що [PERSON] не надала жодного доказу, що квартира за адресою: [ADDRESS] , та автомобіль марки «ШЕВРОЛЕ ЛАЦЕТТІ», біжовий металик, 2005 року виписку, було придбано за її та [PERSON] сумісні кошти. За період з 01 грудня 2016 року по 19 грудня 2018 року [PERSON] надавалась соціальна допомога, а відтак даний факт спростовує доводи позивача, що вона приходила до спадкоємця та доглядала за ним. Від позивача [PERSON] до суду відповідь на відзив не надходила. 16 грудня 2019 року ухвалою суду витребувано від приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Мазепи Н.М. копію спадкової справи, яка була заведена після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Також було витребувано від Саксаганського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області копію Форми-1 на [PERSON] , [INFO] , якому Саксаганським РВ Криворізького МУ 07 лютого 2000 року був виданий паспорт та новий паспорт 05 жовтня 2016 року та на [PERSON] , [INFO] , якій Саксаганським РВ Криворізького МУ 09 квітня 1999 року був виданий паспорт, витребувано від Відділу обліку та моніторингу інформації ГУ ДМВС України в Дніпропетровській області відомості про місце реєстрації [PERSON] , 1978 року народження. Первісний позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, від останнього до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просить задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи, у судове засідання не з`явились, заяв про відкладення не надали. Представник Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради у судове засідання також не з`явилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Від третьої особи [PERSON] письмові пояснення до суду не надходили. Свідок [PERSON] , будучи допитаною у судовому засіданні пояснила, що первісний позивач [PERSON] є її чоловіком з 2009 року та до цього вони 5 років жили разом. Свідок знала померлого [PERSON] особисто, спілкувалась з ним досить часто, десь 1 раз на місяць. Знає, що [PERSON] це рідний дядько [PERSON] . Свідок вказує, що [PERSON] вона побачила перший раз лише на похованні [PERSON] . Спадкодавець проживав за адресою: [ADDRESS] , при цьому свідок не бачила, щоб він із кимось там проживав. Зазначила, що за 2 роки до смерті спадкодавця, до нього приходила працівник соціальної служби та допомагала йому. Щоб [PERSON] проживала з [PERSON] свідок не бачила, він жив сам. Знає, що [PERSON] хворів. Свідок [PERSON] , будучи допитаною у судовому засіданні пояснила, що є соціальним працівником Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у Саксаганському районі» Криворізької міської ради, обслуговувала [PERSON] протягом 3-х років і до моменту його смерті. Він розповідав їй про своїх родичів, яких вона жодного разу не бачила, однак позивача [PERSON] бачила під час відвідування [PERSON] один раз. Останній повідомляв, що [PERSON] є його племінником. Також, у [PERSON] пару раз вона бачила його цивільну дружину на ім`я [PERSON] . Так, [PERSON] казав, що проживав із [PERSON] , як з цивільною дружиною. На допиті інших свідків у судовому засіданні учасники справи не наполягали, клопотання про їх виклик не подавали. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до паспорту громадянина України серії № [NUMBER] , прізвище, ім`я та по батькові первісного позивача вказано як « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] , в графі «батьки» вказані [PERSON] та [PERSON] . Згідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (на російській мові), [PERSON] 01 грудня 1946 року уклав шлюб із [PERSON] . Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено не « [PERSON] ». Паспорт громадянина України серії [NUMBER] виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] . Згідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , у графі «батьки» зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Згідно до договору купівлі-продажу №244 від 13.09.1994 року, [PERSON] придбав у власність квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 28 листопада 2018 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Рощиною М.О. було винесено рішення №44300311 про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав власності на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що не подані документи у повному обсязі. Відповідно до інформації зі спадкової справи №18/2019, заведеної після смерті [PERSON] , до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулись [PERSON] та [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса позивачу та відповідачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно до акту підписаного мешканцями будинку [ADDRESS] , а саме [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідченого печаткою ТОВ «Житлосервіс-КР», [PERSON] та [PERSON] проживали разом за адресою: [ADDRESS] , із жовтня 2004 року. Відповідно до відповіді Комунальної установи «Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг) у Саксаганському районі» Криворізької міської ради за вих. №03-16/03-525 від 16.10.2020 року, [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку у відділенні соціальної допомоги вдома №4 з 01 грудня 2016 року по 19 грудня 2018 року та отримував соціальні послуги за адресою проживання: [ADDRESS] , два рази на тиждень. Був відрахований у зв`язку зі смертю отримувача послуги. Обслуговування здійснювала соціальний робітник [PERSON] . Згідно до відомостей з прав власності на нерухоме майно, [PERSON] з 08 жовтня 2004 року є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу. Зі змісту\~ст. 315 ЦПК України\~слідує, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання правовстановлюючих документів в органах, що вчиняють нотаріальні дії. Так, факт родинних відносин між померлим [PERSON] та [PERSON] підтверджується поясненнями свідків, допитаних у судовому засіданні, а також документами, копії яких є в матеріалах справи, що вказує на наявність підстав для встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як між дядьком та племінником. Щодо встановлення факту проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1990 року та [INFO] , тобто до моменту його смерті, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я може бути створена на будь-яких підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.\~ Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при\~ вирішенні\~ спору\~ про\~ право\~ на спадщину осіб,\~ які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років\~ до часу\~ відкриття\~ спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини\~ другої\~ статті\~ 3\~ СК \~ про те,\~ що\~ сім`ю\~ складають\~ особи,\~ які\~спільно проживають,\~пов`язані спільним побутом,\~мають взаємні\~права\~та обов`язки.\~Зазначений\~ п`ятирічний\~ строк\~ повинен виповнитися на момент\~ відкриття\~ спадщини\~ і\~його необхідно обчислювати з урахуванням\~часу\~спільного\~проживання\~зі\~спадкодавцем\~ однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців \~четвертої черги\~належать\~ не\~ лише\~ жінка (чоловік),\~ які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке\~ право\~ можуть\~ мати\~ також\~ інші\~ особи,\~ якщо\~ вони спільно проживали зі спадкодавцем,\~ були пов`язані спільним побутом,\~ мали взаємні\~ права та обов`язки,\~ зокрема,\~ вітчим,\~ мачуха,\~ пасинки, падчерки,\~ інші особи,\~ які взяли до себе дитину як\~ члена\~ сім`ї, тощо. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків.\~ Відповідно до ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, позивач за зустрічним позовом [PERSON] не надала жодного допустимого та належного доказу, який би підтверджував, що вона та [PERSON] з 1990 року по час смерті останнього проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільні витрати, спільний бюджет, спільно харчувалися, купували майно для спільного користування, приймали участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надавали взаємну допомогу, наявність інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Однак, суд ураховує, що в останній редакції уточненої позовної заяви позивач [PERSON] не заперечує факт сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю із січня 2004 року по грудень 2016 року, а тому, на підставі положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України, згідно з якими обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу саме із січня 2004 року по грудень 2016 року. Щодо решти позовних вимог, суд вказує наступне. У відповідності до ч. 1 та 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Відповідно до спадкової справи №18/2019, заведеної після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , останній заповіт не складав, у результаті чого спадщина приймається за законом. Згідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. На час смерті [PERSON] , спадкоємцем першої черги є його син [PERSON] , однак у матеріалах вказаної спадкової справи відсутня заява [PERSON] про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. У зв`язку з тим, що матір позивача [PERSON] померла [INFO] , то [PERSON] , в порядку представництва та у відповідності до ч. 3 ст. 1266 ЦУ України є спадкоємцем другої черги. \~ Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Однак, як вже було встановлено судом, [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] у період із січня 2004 року по грудень 2016 року, тобто на підставі ч. 1 ст. 1264 ЦК України така не може прийняти за законом спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Так, на момент смерті [PERSON] йому на праві власності належала квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та автомобіль «ШЕВРОЛЕ ЛАЦЕТТІ», біжовий металик, 2005 року випуску, об`єм двигуна 1799, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку представництва після смерті спадкоємця другої черги, його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки дана квартира була придбана спадкодавцем 13 вересня 1994 року, тобто до встановленого судом періоду проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] з [PERSON] . Крім того, суд вважає, що автомобіль «ШЕВРОЛЕ ЛАЦЕТТІ», біжовий металик, 2005 року випуску, об`єм двигуна 1799, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який був придбаний у березні 2006 року на ім`я померлого [PERSON] теж підлягає визнанню за [PERSON] права власності на 1/2 його частину, в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку представництва, після смерті спадкоємця другої черги, його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Право власності на іншу 1/2 частину вказаного автомобіля підлягає визнанню за [PERSON] , як на майно придбане під час її сумісного проживання з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Разом із тим, суд вважає за можливе, визнати квартиру [ADDRESS] , яка була придбана на ім`я [PERSON] 15 вересня 2004 року на підставі договору купівлі-продажу, спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині квартири кожному із співвласників, оскільки майно було придбане у період їх проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Відповідно до викладеного, за [PERSON] підлягає визнанню право власності на 1/2 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в порядку представництва після смерті спадкоємця другої черги, його матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ураховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог первісного позивача [PERSON] та часткове задоволення позовних вимог позивача [PERSON] . Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. При зверненні до суду з позовною заявою [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 1\~152 грн. 60 коп. та при зверненні із зустрічною позовною заявою [PERSON] було сплачено судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Разом з тим, ураховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд дійшов до висновку про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] витрат пов`язаних зі сплатою судового збору у розмірі 311 грн. 80 коп. Згідно положень ч.ч. 1,2\~ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3\~ст. 137 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 4-6\~ст. 137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Судом встановлено, що 06 липня 2019 року між адвокатом Примаковим К.О. та [PERSON] було укладено договір на надання юридичних послуг №45, відповідно до якого адвокат зобов`язався надати юридичні послуги щодо захисту та представництва інтересів клієнта. Також, суду було надано попередній розрахунок виконаних робіт з надання правничої допомоги від 02.12.2020 року на загальну суму. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про залишення клопотання позивача [PERSON] без розгляду у зв`язку з тим, що останнім не надано суду належних та допустимих доказів понесення ним витрат на правничу допомогу у розмірі 15\~000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial