Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ "Факторинг партнерс" звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, вказавши суду, що 16.08.2023 відповідно до укладеного кредитного договору №1140735 з ТОВ «Слон кредит» відповідач отримав кошти в сумі - 22000 грн. 00 коп., зі сплатою процентів, строком на 731 день. \~ \~ \~ \~Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови договору, не сплатив відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснив повне погашення позики, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. Ухвалою від 06.05.2025 було відкрито провадження у вказаній справі (а.с.99). Представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 74676 грн. 00 коп. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав частково, а саме: 21357 грн. 74 коп. заборгованості за тілом кредиту та 11287 грн. 99 коп. заборгованості за відсотками. У раніше поданому відзиві відповідач зазначив, що визнає, що дійсно отримав вказані кошти у кредит, який взяв у зв`язку із складними життєвими обставинами (смерть батька, утримання двох малолітніх дітей та матері пенсіонерки). Просив зменшити розмір нарахованих йому відсотків, посилаючись на положення п.5 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» з підстав несправедливості умов договору. Також заперечив щодо розміру витрат на правничу допомогу, вважаючи його завищеним. Визнав такий розмір у сумі 3000 грн. Представником позивача було подано відповідь на відзив позивача у якому останній наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, оголосивши заяви сторін (їх представників), дослідивши подані докази, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом об`єктивно встановлено, що відповідач зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладеної кредитної угоди з ТОВ «Слон кредит» від 16.08.2023 №1140735 не виконав у зазначений строк. 31.01.2024 між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ "Факторинг партнерс" було укладено договір факторингу, у відповідності до якого відбулось відступлення прав вимоги, зокрема, і за кредитним договором від 16.08.2023 №1140735, що підтверджується копією витягу з реєстру Боржників до Договору (а.с.16-25, 34). \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 44378 грн. 43 коп., яка складається з: 21357 грн. 74 коп. заборгованості за тілом кредиту; 22575 грн. 99 коп. заборгованості за відсотками на дату відступлення права вимоги; 444 грн. 70 коп. - заборгованості за відсотками з моменту відступлення права вимоги (по 16.04.2025). \~ \~ \~ \~У відповідності до змісту кредитного договору від 16.08.2023 №1140735 вбачається, що загальна сума кредиту становить 22000 грн. 00 коп. (п.1.3 договору). Строк користування кредитом 731 день, по 16.08.2025 (п.1.4 договору). Загальна вартість кредиту у грошовому виразі визначена у 53839 грн. 94 коп. (п. 1.8 договору). Договір кредиту між сторонами укладено 16.08.2023, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (24.12.2023), який обмежує максимальний розмір щоденної процентної ставки. Отже, саме такий розмір нарахування відсотків за вказаний період і береться судом до уваги як вірний. Суд відхиляє заперечення відповідача щодо несправедливості умов кредитного договору та, як наслідок, надмірного нарахування відсотків, виходячи із такого. Відповідач власноручно уклав вказаний кредитний договір, був ознайомлений з його умовами (розміром відсоткової ставки, вартістю кредиту, умовами повернення коштів тощо…), отже уклав вказаний договір усвідомлено, вільно та без будь-якого примусу. Посилання відповідача на несправедливість умов укладеного ним договору є безпідставними та не засновані на нормах діючого законодавства, а тому не можуть братися судом до уваги. Твердження відповідача про те, що отримав він вказані кошти у зв`язку із складними життєвими обставинами (смерть батька, утримання двох малолітніх дітей та матері пенсіонерки) є безпідставними. Факт наявності у відповідача дружини і двох дітей важко витлумачити як важкі життєві обставини, оскільки інститут сім`ї є характерним і типовим для існування людини в соціумі. Сам по собі факт проживання відповідача спільно із матір`ю пенсіонеркою теж є доволі природнім і не може вважатись складною життєвою обставиною. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Не може такою вважатись і сама по собі смерть батька відповідача (крім існування моральних переживань з цього приводу). Крім того дана обставина не підтверджена жодними доказами. У вищевказаних твердженнях відповідач жодним чином не пояснює, який існує зв`язок між даними обставинами та необхідністю отримання кредитних коштів на відповідних умовах. Так само, помилковими є посилання відповідача на судову практику, як підставу для зменшення відсотків, нарахованих йому по кредиту, оскільки у вказаних ним постановах ВС мова йде про зменшення підвищених відсотків, нарахованих як штрафна санкція за несвоєчасне виконання умов договору. Крім того, судом враховується, що незгода позичальника з умовами кредитного договору на етапі його виконання, за відсутності зауважень під час підписання, підставою для недійсності не є (ВС КЦС справа №756/6038/20 від 12.04.2022 р.). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1\~ст.626 ЦК України). В силу ч.1\~ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Як передбачено ч.1\~ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона\~підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Із положень ч.1\~ст.634 ЦК України\~слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Ч.1 ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.ч.1, 2\~ст.1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. В силу ч.1\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~У відповідності до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Тому, суд приходить до висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в повному обсязі у добровільному порядку позивачу не повернуті. Щодо укладення договору факторингу та підтвердження факту переходу права вимоги від первісного кредитора та правомірності продовження нарахування відсотків. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3 ст.512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг. Ст.514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20). Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2\~ст.1050 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір. \~Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, то суд приходить до висновку про необхідність їх часткового стягнення з відповідача на користь позивача. Суд погоджується з твердженнями відповідача про очевидно завищений розмір витрат на правничу допомогу, який представник позивача визначив у сумі 16000 грн. У відповідності до ч.8\~ст.141 ЦПК України:\~Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Так, представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги від 02.07.2024, предметом якого є надання юридичної допомоги позивачу в цілому, а не у конкретній справі (а.с.41-42). Також долучено копію акту приймання-передачі наданих послуг №7 від 31.03.2025 до договору про надання правової допомоги від 01.08.2024 із зазначенням вартості наданих послуг у даній цивільній справі на суму 16000 грн. за підготовку та подачу позовної заяви (а.с. 45). Отже, складання типової позовної заяви було оцінено у 16000 грн. Суд вважає таку вартість послуг з правничої допомоги завищеною. У постановах Верховного Суду у\~справі № 905/1795/18\~та у\~справі № 922/2685/19, визначено, що\~суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved