Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

19.02.2025 року представник позивачів [PERSON] , яка підтвердила свої повноваження електронним ордером серії ВН №1476125 від 17 лютого 2025 року (а.с.40), звернулася до суду в інтересах позивачів з позовом та просить постановити судове рішення, яким визнати за позивачами право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] в наступних частках: - за позивачем [PERSON] на 3/10 частини як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] та на 1/5 частину як за членом колгоспного двору; - за позивачем [PERSON] на 3/10 частини як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] ; - за позивачем [PERSON] на 1/5 частину як за членом колгоспного двору. Вимоги мотивовані тим, що вищезазначений будинок відносився до колгоспного двору, до складу якого входили [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто кожний придбав право власності на житловий будинок по 1/5 частині, вони володіли цім будинком, але не оформили право власності. [INFO] помер [PERSON] та після його смерті спадщину прийняли дружина [PERSON] та син [PERSON] фактом спільного проживання з померлим на момент смерті. [INFO] померла [PERSON] та її єдиним спадкоємцем став син [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину фактом сумісного проживання зі спадкодавцем на час її смерті, але також не оформив спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] та його спадкоємцями є дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , які своєчасно прийняли спадщину та частково оформили. [INFO] померла [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на 3/10 частин будинку. На час відкриття спадщини з померлою проживали її син [PERSON] та мати [PERSON] . Син своєчасно прийняв спадщину та частково оформив. Мати померлої відмовилася від прийняття спадщини. Спадкоємці звернулися до нотаріусів з метою оформлення спадщини, але нотаріуси, виявивши відсутність правовстановлюючих документів на будинок, розташований за вище вказаною адресою, відмовили позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом. Для реєстрації права власності на свої частки у будинку позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до державного реєстратора, але їм також було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок. За захистом своїх невизнаних прав, позивачі змушені звернутися до суду з цією позовною заявою. Ухвалою судді від 03.03.2025 року було відкрито загальне позовне провадження та витребувано інформацію щодо заведених спадкових справ відносно [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.43). 24.03.2025 року до суду надійшли витребувані судом документи з Одеського державного нотаріального архіву (а.с.48-77) та 03.04.2025 року від приватного нотаріуса Ажинтарева В.В. (а.с.79-121). Ухвалою суду від 29.04.2025 року витребувано інформацію щодо заведення спадкових справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.123). Витребувана судом інформація надійшла до суду з архіву електронною поштою 22 травня 2025 року (а.с.129-133). Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] адвокат Сахарова Н.М. в позовній заяві просила розглянути справу у відсутності позивачів (а.с.3 на звороті). Представники відповідача - Василівської сільської ради Болградського району Одеської області - староста с.Каракурт Жечева О. надала 07.05.2025 року на електрону пошту суду заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с.126). Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок (домоволодіння), розташований за адресою: [ADDRESS] , належав до типу колгоспного двору (колгоспників) та до його складу входили\~ члени цього двору: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1914 року народження, [PERSON] , [INFO] , та позивачі по справі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі ст.123 ЦК України в редакції 1963 року, яка діяла станом на 14 квітня 1991 року, кожен член колгоспного двору придбав право власності на майно цього колгоспного двору в рівних частках, тобто по 1/5 частки будинку з господарськими будівлями та дворовими спорудами. Це підтверджується довідкою №131/02-17, яка видана 25.06.2024 року старостою с.Каракурт Жечевою О. (а.с.29). Відповідно до абз.2 п.6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність в 1996 році, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно\~ підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. У сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних будинків) станом на 1991 рік здійснювалось шляхом внесення відповідного запису у погосподарській книзі сільської ради та відкриття особового рахунку на ім`я власника. Згідно з ч.1 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року зі змінами та доповненнями, державна реєстрація прав є обов`язковою. В ч.4 ст. 3 цього ж Закону визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі\~ відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Як вбачається з абз. 3 частини 3 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею свідоцтва про право власності на об`єкти ( індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалась державна реєстрація прав власності для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради ( у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.\~\~\~ Згідно зі змістом ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Але рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Василівської сільської ради Нікішиної І.М. №75578625 від 16.10.2024 року позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на відповідну частку у вищевказаному житловому будинку у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності (а.с.37). Тобто позивачами [PERSON] та [PERSON] доведена вимога, щодо визнання за ними права власності за кожним на 1/5 частку у вище вказаному житловому будинку, як за членами колгоспного двору. Щодо права власності в порядку спадкування. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.06.1993 року, яке видане повторно Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.15). На момент його смерті діяли вимоги ЦК УРСР. Згідно зі ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ч.1 ст. 549 ЦК УРСР. Спадкоємцем після смерті [PERSON] відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР за законом першої черги є: - [PERSON] - дружина померлого, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Болградським райбюро загс Одеської області на підставі актового запису №6 від 01.11.1935 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] одружилися та прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с.132). Спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном, відповідно до ст.549 ЦК Української РСР, що підтверджується матеріалами спадкової справи №503/1993 року, яка була заведена Болградською районною державною нотаріальною конторою Одеської області щодо майна [PERSON] за заявою дружини [PERSON] №239 від 27 вересня 1993 року (а.с.129-133). На ім`я спадкоємця видано свідоцтво про право на спадщину за законом на грошовий вклад в ощадному банку. При цьому спадкоємець [PERSON] повідомила нотаріальні органи про відсутність інших спадкоємців. Той факт що окрім [PERSON] спадщину прийняв син [PERSON] в судовому засіданні не підтвердився. Довідку старости с.Каракурт за вих.№204/02-17 видану 30.08.2024 року, що міститься в матеріалах справи, та на яку як доказ прийняття спадщини сином [PERSON] посилається представник позивачів, суд приймає критично, так як вона підтверджує факт реєстрації сина [PERSON] на момент смерті [PERSON] , а ні факт фактичного вступу в управління спадковим майном (а.с.31) та спростовується матеріалами спадкової справи. Тобто [PERSON] стало належати на праві власності 2/5 частин вищевказаного житлового будинку, але своє право власності вона документально не оформила. Надалі, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 18 березня 2004 року Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису про смерть №14 від 18.03.2004 року, [PERSON] , померла [INFO] (а.с.16). Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, в тому числі на 2/5 частин у вищевказаному житловому будинку. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є її син [PERSON] , який прийняв спадщину фактом постійного (спільного) проживання з померлою за однією адресою, що відповідає вимогам ст.1268 ЦК України та підтверджується наступними доказами: - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , яке видане повторно 25 червня 1951 року Болградським райвідділом ЗАГС Одеської області, на підставі актового запису №16 від 06.03.1939 року, відповідно до якого його матір`ю вказана [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с.19); - довідкою про склад сім`ї, яка видана старостою с.Каракурт Василівської сільської ради Жечевою О., відповідно до якої на момент смерті [PERSON] до складу її сім`ї (зареєстрованими за однією адресою) входили син [PERSON] зі своєю сім`єю (а.с.33); - інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 81178464 виданої 15.05.2025 року сформованою працівником архіву на підставі запиту суду, відповідно до якої у спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заведеної спадкової справи чи виданих на їх підставі свідоцтв (а.с.128 на звороті) та відповідно до листа завідувача архіву за вих.№1332/01-20 від 21.05.2025 року, працівниками архіву перевірено алфавітні книги спадкових справ Болградської районної державної контори з 2004 по 2016 роки, але відомості щодо заведення спадкової справи відсутні (а.с.128). Тобто після смерті [PERSON] спадщину прийняв тільки син [PERSON] , тому його загальна частка в житловому будинку склала 3/5. В подальшому, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 03 травня 2008 року Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області на підставі актового запису про смерть №18 від 03.05.2008 року, [PERSON] , помер [INFO] (а.с.17). Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, в тому числі на 3/5 частини у вищевказаному житловому будинку. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , які прийняли спадщину фактом постійного (спільного) проживання з померлим на момент смерті, що відповідає вимогам ст.1268 ЦК України та підтверджується наступними доказами: - свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20 березня 2010 року, повторно, відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису №13 від 22.09.1962 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] одружилися та прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « [PERSON] » (а.с.20); - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , яке видане 16 листопада 2010 року, повторно, відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису №54 від 30.11.1968 року, відповідно до якого її батьком вказаний [PERSON] (а.с.21); - довідкою про склад сім`ї, яка видана старостою с.Каракурт Василівської сільської ради Жечевою О., відповідно до якої на момент смерті [PERSON] до складу його сім`ї (зареєстрованими за однією адресою) входили дружина [PERSON] та донька [PERSON] з сином (а.с.35); - матеріалами спадкової справи №188/2011 щодо майна [PERSON] , заведеною 16.05.2011 року Болградською районною державною нотаріальною конторою (а.с.50-77), відповідно до яких 16.05.2011 року до нотаріуса з особистою спільною заявою звернулися обидві спадкоємиці та просили видати на їх ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.53), на деяке майно спадкоємцям були видані свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.73, а.с.74 на звороті, а.с.76), але доказів оформлення права на спадщину за законом на житловий будинок матеріали спадкової справи не містять. Тобто після смерті [PERSON] спадщину прийняли позивач по справі [PERSON] та дочка [PERSON] , тому спадщина розподілилася між спадкоємцями порівну по 3/10 частини. Надалі, відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане 19 лютого 2022 року Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на підставі актового запису про смерть №161 від 19.02.2022 року, [PERSON] , померла [INFO] (а.с.18). Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, в тому числі на 3/10 частини у вищевказаному житловому будинку. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, після смерті [PERSON] є її мати [PERSON] та син [PERSON] , які прийняли спадщину фактом постійного (спільного) проживання з померлою на момент смерті, що відповідає вимогам ст. 1268 ЦК України та підтверджується наступними доказами: - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , яке видане 16 листопада 2010 року, повторно, відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, на підставі актового запису №54 від 30.11.1968 року, відповідно до якого її матір`ю вказана [PERSON] (а.с.21); - свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , яке видане 26 грудня 2002 року, Жовтневою сільською радою Болградського району Одеської області, на підставі актового запису №27 від 26.12.2002 року, відповідно до якого його матір`ю вказана [PERSON] (а.с.22); - довідкою про склад сім`ї, яка видана старостою с.Каракурт Василівської сільської ради Жечевою О., відповідно до якої на момент смерті [PERSON] до складу її сім`ї (зареєстрованими за однією адресою) входили мати [PERSON] та син [PERSON] (а.с.36); - матеріалами спадкової справи №73/2024 щодо майна [PERSON] , заведеною 12.06.2024 року приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Одеської області Ажинтаревим В.В. (а.с.79-121), відповідно до яких між спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] 28 червня 2024 року був укладений договір про поділ спадкового майна. Спадкову масу у договорі розподілили наступним чином: до спадкоємця [PERSON] відходить 1/2 частка земельної ділянки площею 0,6121 га, кадастровий номер 5121483600:01:002:0748, в той час як іншому спадкоємцю синові [PERSON] все інше майно померлої, в тому числі частка житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . На підставі укладеного договору спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на земельні ділянки (а.с.96, 109, 111, 113, 115). Постановами приватних нотаріусів Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. вих. №975/02.31 від 11.11.2024 року та [PERSON] , позивачам [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті чоловіка [PERSON] , а позивачу [PERSON] після смерті матері, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би належність цих часток в житловому будинку спадкодавцям (а.с.38,39). Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтями 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1258 цього Кодексу спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Як вбачається з вимог ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270, ч.3 ст. 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У ст. 1278 ЦК України визначено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Досліджені матеріали справи, відповідають встановленим нормам законодавства, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач визнав позов і обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню у відповідності до ст. 82 ч.1 ЦПК України. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved