Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

У липні 2023 року представник позивача АТ "УКРСИББАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення на користь банку заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що АТ «УКРСИББАНК» стало відомо, що позичальник [PERSON] , помер [INFO] . За життя [PERSON] (надалі позичальник) уклав з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір №307-217 ДОУ 1Н від 03.04.2006 року та отримав кредитні кошти в сумі 42000.00 дол. США та зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти в терміни та розмірах, що встановлені кредитним договором, але не пізніше 03.04.2027 року. За використання кредитних коштів позичальник зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 10.0% річних. Відповідно до п.5.6 постанови Національного банку України від 18.06.2003 №254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» та п. 62 постанови Національного банку України від 04.07.2018 №75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України» виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 1 між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір застави майнових прав від 03.04.2006 року, згідно з яким [PERSON] передав у заставу майнові права, що випливають з договору №ЗБ/П-1-16 від 12.01.2006 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ПРОГРЕСБУД», що полягають в отримані [PERSON] від ТОВ «ПРОГРЕСБУД» нерухомості за інвестиційним договором у будинку за адресою [ADDRESS] . Також [PERSON] уклав з АКІБ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту №11095119000 від 15.12.2006 року з додатковими угодами №1 від 25.09.2008 року, №2 від 15.12.2008 року, №2 від 23.03.2009 року, №3 від 02.10.2009 року, №4 від 20.08.2010 року, отримав кредитні кошти у розмірі 269000.00 дол. США та зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти в терміни та розмірах, що встановлені кредитним договором, але не пізніше 15.12.2027 року. За використання кредитних коштів позичальник зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 9.50% річних, з 20.08.2010 року по 24.08.2011 року - у розмірі 6.5438 % річних, з 25.08.2011 по 24.08.2013 року у розмірі 7.44% річних, з 25.06.2013 року - 10.84 % річних (п. 1.3 кредитного договору 2 та п.1.4 додаткової угоди №4 від 20.08.2010 року. Відповідно до п.1.5 додаткової угоди №4 від 20.08.2010 року сторони домовилися, що для ідентифікації Договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при укладенні , а саме 11095119000, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку 11095119001. Відповідно до п.5.6 постанови Національного банку України від 18.06.2003 №254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» та п. 62 постанови Національного банку України від 04.07.2018 №75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банкам України» виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 2 між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір іпотеки №37842 від 15.12.2006 року з договором про внесення змін №1, згідно з яким [PERSON] передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру, загальною площею 84.3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з невиконанням умов кредитного договору виникла прострочена заборгованість та 'анк звернувся із позовом до Біляївського районного суду Одеської області про стягнення боргу з [PERSON] за кредитним договором №11095119000. Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09.04.2015 року у задоволенні позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.06.2017 року (провадження 22- ц/785/680/17) рішення Біляївського районного суду Одеської області скасовано та ухвалено нове рішення про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» з [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11095119000 від 15.12.2006 року у розмірі 294934.28 дол. США, з яких 244839.11 дол. США - кредитна заборгованість, 50095.17 дол. США - заборгованість по процентам, 60249.37 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 176323.09 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, а також стягнути судовий збір у сумі 5481.00 грн. Постановою Верховного Суду від 15.11.2019 року рішення апеляційного суду Одеської області від 27.06.2017 року у справі 496/459/1 5-ц залишено в силі. Після смерті [PERSON] рішення апеляційного суду Одеської області від 27.06.2017 року залишається не виконаним, заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11095119000 від 15.12.2006 року не погашена та становить 420956.97 дол. США (Чотириста двадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість доларів США 97 центів), з яких:244839.11 дол. США - за кредитом, що підлягає стягненню за рішенням апеляційного суду,152092.65 дол. США - за процентами за користування кредитом, у тому числі 50095.17 дол.США, що підлягає стягненню за рішенням апеляційного суду,24025.21 дол. США - за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін, 60249.37 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, що підлягає стягненню за рішенням апеляційного суду, 176323.09 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, що підлягає стягненню за рішенням апеляційного суду. Також залишається не погашеною заборгованість за кредитним договором №307-217 ДОУ 1Н від 03.04.2006 року (в системі обліку банку договір №10606681000) у розмірі 48892.09 дол. США (Сорок вісім тисяч вісімсот дев`яносто два долари США 09 центів), з яких:29307.15 дол. США - за кредитом,14373.28 дол. США - за процентами за користування кредитом,5211.66 дол. США - за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін. На праві власності за [PERSON] зареєстровані:квартира загальною площею 34.5 у [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. за реєстром №2005; квартира загальною площею 84.30 кв.м. у [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. за реєстром №7222 . Вказана квартира обтяжена іпотекою на користь АТ «УКРСИББАНК» , реєстраційний номер обтяження 4235717. Також на праві власності [PERSON] належали:автомобіль ОАЕУУОО №ХІА. 1996 року виготовлення, кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ,причіп марки ОДАЗ 8144, 1994 року виготовлення, шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] . Вказане майно та заборгованість за кредитними договорами увійшли до складу спадщини, овний обсяг та вартість спадкового майна позивачу не відомо. Дізнавшись про смерть [PERSON] банк направив до Біляївської районної державної отаріальної контори та до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори претензію до падкоємців від 21.01.2020 року за №24-5/45-1 та за №24-5/45, просив нотаріуса довести до відома падкоємців вимоги про погашення боргу та повідомити Банк про коло спадкоємців померлого , їх астки у спадщині, та про осіб, яким видані свідоцтва. Листами від 23.09.2020 року та від 22.03.2023 року Біляївська державна нотаріальна контора ювідомила, що за претензією банку була заведена спадкова справа №52/2020 та при зверненні .падкоємців щодо видачі свідоцтв про право на спадщину, повідомить про зобов`язання спадкодавця леред АТ «УКРСИББАНК». Інша інформація не може бути надана, так як інші запитувані відомості :тановлять нотаріальну таємницю. Дружина померлого [PERSON] та доньки [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , є спадкоємцями за законом першої черги. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Шум Л.М. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 07.07.2023року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого розгляду. Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 03.04.2024року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з"явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутність та просив позов задовольнити. Відповідачі належним чином повідомлялися про час та місце слухання справи, проте в судові засідання не з"явилися, клопотань про відкладення слухання справи суду не подавали, оскільки справа в провадженні суду перебуває з 06.07.2023 суд приходить до висновку про винесення по справі судового рішення. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть позичальник [PERSON] , помер [INFO] . Судом встановлено, що заа життя [PERSON] (надалі позичальник) уклав з АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір №307-217 ДОУ 1Н від 03.04.2006 року та отримав кредитні кошти в сумі 42000.00 дол. США та зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти в терміни та розмірах, що встановлені кредитним договором, але не пізніше 03.04.2027 року. За використання кредитних коштів позичальник зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 10.0% річних.Відповідно до п.5.6 постанови Національного банку України від 18.06.2003 №254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» та п. 62 постанови Національного банку України від 04.07.2018 №75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України» виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 1 між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір застави майнових прав від 03.04.2006 року, згідно з яким [PERSON] передав у заставу майнові права, що випливають з договору №ЗБ/П-1-16 від 12.01.2006 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ПРОГРЕСБУД», що полягають в отримані [PERSON] від ТОВ «ПРОГРЕСБУД» нерухомості за інвестиційним договором у будинку за адресою [ADDRESS] . Судом встановлено, що [PERSON] уклав з АКІБ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту №11095119000 від 15.12.2006 року з додатковими угодами №1 від 25.09.2008 року, №2 від 15.12.2008 року, №2 від 23.03.2009 року, №3 від 02.10.2009 року, №4 від 20.08.2010 року, отримав кредитні кошти у розмірі 269000.00 дол. США та зобов`язався повертати кредит та сплачувати проценти в терміни та розмірах, що встановлені кредитним договором, але не пізніше 15.12.2027 року. За використання кредитних коштів позичальник зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 9.50% річних, з 20.08.2010 року по 24.08.2011 року - у розмірі 6.5438 % річних, з 25.08.2011 по 24.08.2013 року у розмірі 7.44% річних, з 25.06.2013 року - 10.84 % річних (п. 1.3 кредитного договору 2 та п.1.4 додаткової угоди №4 від 20.08.2010 року. Відповідно до п.1.5 додаткової угоди №4 від 20.08.2010 року сторони домовилися, що дляідентифікації Договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при укладенні , а саме 11095119000, так і реєстраційний номер Договору в системі обліку Банку 11095119001. Відповідно до п.5.6 постанови Національного банку України від 18.06.2003 №254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України» та п. 62 постанови Національного банку України від 04.07.2018 №75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банкам України» виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 2 між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір іпотеки №37842 від 15.12.2006 року з договором про внесення змін №1, згідно з яким [PERSON] передав в іпотеку банку належну йому на праві власності квартиру, загальною площею 84.3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку з невиконанням умов кредитного договору виникла прострочена заборгованість та 'анк звернувся із позовом до Біляївського районного суду Одеської області про стягнення боргу з [PERSON] за кредитним договором №11095119000. Судом встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09.04.2015 року у задоволенні позову відмовлено. Судом встановлено, що рішенням апеляційного суду Одеської області від 27.06.2017 року (провадження 22- ц/785/680/17) рішення Біляївського районного суду Одеської області скасовано та ухвалено нове рішення про стягнення на користь ПАТ «УкрСиббанк» з [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11095119000 від 15.12.2006 року у розмірі 294934.28 дол. США, з яких 244839.11 дол. США - кредитна заборгованість, 50095.17 дол. США - заборгованість по процентам, 60249.37 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 176323.09 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, а також стягнути судовий збір у сумі 5481.00 грн. Судом встановлено, що Постановою Верховного Суду від 15.11.2019 року рішення апеляційного суду Одеської області від 27.06.2017 року у справі 496/459/1 5-ц залишено в силі. Після смерті [PERSON] рішення апеляційного суду Одеської області від 27.06.2017 року залишається не виконаним, заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11095119000 від 15.12.2006 року не погашена та становить 420956.97 дол. США (Чотириста двадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість доларів США 97 центів), з яких:244839.11 дол. США - за кредитом, що підлягає стягненню за рішенням апеляційного суду,152092.65 дол. США - за процентами за користування кредитом, у тому числі 50095.17 дол.США, що підлягає стягненню за рішенням апеляційного суду,24025.21 дол. США - за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін, 60249.37 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, що підлягає стягненню за рішенням апеляційного суду, 176323.09 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам, що підлягає стягненню за рішенням апеляційного суду. Також залишається не погашеною заборгованість за кредитним договором №307-217 ДОУ 1Н від 03.04.2006 року (в системі обліку банку договір №10606681000) у розмірі 48892.09 дол. США (Сорок вісім тисяч вісімсот дев`яносто два долари США 09 центів), з яких:29307.15 дол. США - за кредитом,14373.28 дол. США - за процентами за користування кредитом,5211.66 дол. США - за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений Договором термін. Судом встановлено, що на праві власності за [PERSON] зареєстровані:квартира загальною площею 34.5 у [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ситніковою Ю.Д. за реєстром №2005; квартира загальною площею 84.30 кв.м. у [ADDRESS] , що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Івановою Л.М. за реєстром №7222 . Вказана квартира обтяжена іпотекою на користь АТ «УКРСИББАНК» , реєстраційний номер обтяження 4235717. Також на праві власності [PERSON] належали:автомобіль ОАЕУУОО №ХІА. 1996 року виготовлення, кузов [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] ,причіп марки ОДАЗ 8144, 1994 року виготовлення, шасі [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] . Вказане майно та заборгованість за кредитними договорами увійшли до складу спадщини, овний обсяг та вартість спадкового майна позивачу не відомо. Судом встановлено, що дізнавшись про смерть [PERSON] банк направив до Біляївської районної державної отаріальної контори та до Дванадцятої київської державної нотаріальної контори претензію до падкоємців від 21.01.2020 року за №24-5/45-1 та за №24-5/45, просив нотаріуса довести до відома падкоємців вимоги про погашення боргу та повідомити Банк про коло спадкоємців померлого , їх астки у спадщині, та про осіб, яким видані свідоцтва. Судом встановоено, що листами від 23.09.2020 року та від 22.03.2023 року Біляївська державна нотаріальна контора повідомила, що за претензією банку була заведена спадкова справа №52/2020 та при зверненні спадкоємців щодо видачі свідоцтв про право на спадщину, повідомить про зобов`язання спадкодавця перед АТ «УКРСИББАНК». Інша інформація не може бути надана, так як інші запитувані відомості становлять нотаріальну таємницю. Судом встановлено, що згідно спадкової справи, яка витребувана ухвалою суду дружина померлого [PERSON] та доньки [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , є спадкоємцями за законом першої черги. Згідно з статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять сі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ст.1268 ЦК України 1.« Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.; 2.Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням; Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.;4.Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.» Відповідно до ст. 1281 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор не знав і не міг знати про прийняття спадщині або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст. 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. В порушення вимог ст. 1282 ЦК України відповідачі не задовольнили вимоги Банку та не сплатили заборгованість за Кредитним договором одним платежем. Так Верховний Суд зазначив наступне: «Враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, який був закріплений у статті 60 ЦПК України 2004 року на час розгляду справи, та передбачав, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на обставину своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна.» Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ст.1296 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, іа або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний вернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1 ;т. 1297 ЦК України). Строк отримання свідоцтва про спадщину законом не обмежений. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у п.27 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, «отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст.1296 ЦК є правом, а не обов 'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.» Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.04.2018 року по справі 645/3265/13-ц «Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. При цьому необхідно враховувати, що спадкування - це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або резюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття, або, якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини. Виходячи з існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значимих рішень та обранні варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту. У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначений справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців. Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитор в рахунок погашення заборгованості. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку збувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки на нового боржника. Право на захист є складовою будь-якого суб`єктивного права. Визнавши за особою певне цивільне право, законодавець тим самим визнає за кредитором право вимагати надання захисту, у тому іслі й у судовому порядку. Згідно з абзацом 1 частини другої статті 1282 ЦК України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кедитором інше не встановлено. Наведене дає підстави для висновку, що у Кодексі визнається право кредитора на вимогу до спадкоємців. Верховний Суд зробив висновок, що застосування правила статті 1282 ЦК України не виключає можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі. Тлумачення ж статті 1282 ЦК України окремо від інших норм ЦК України позбавить кредитора рава на захист своїх цивільних прав та інтересів у тому випадку, якщо на час його звернення до суду відповідною позовною вимогою майно, яке було передано спадкоємцю у натурі, не збереглося. Відповідно до структури ЦК України кредитор має право обирати один із усіх способів захисту, які надаються йому законом, якщо інакше правило в імперативному порядку не визначено у ивільному законі. При цьому вибір способу захисту кредитор здійснює на власний розсуд. Відповідно до статті 5 ЦПК України застосовуваний судом спосіб захисту цивільного права іає відповідати критерію ефективності. Тобто цей спосіб має бути дієвим, а його реалізація повинна іати наслідком відновлення порушеної майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої соби. Зважаючи на наведене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, що ПАТ «УкрСиббанк» вправі вимагати з відповідачів стягнення суми заборгованості за кредитними договорами, оскільки обов`язок спадкоємців боржника перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця полягає у поверненні сум за кредитом та іншими нарахуваннями за позикою, що виникли до дня смерті спадкодавця, але в межах вартості одержаного у спадок майна та відповідно до розміру часток кожного з них. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд, приходить до висновку, що позивач має право вимагати від відповідачів стягнення суми заборгованості за кредитними договорами, але в межах вартості одержаного у спадок майна та відповідно до розміру часток кожного з них. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 192 102,97 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved