Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що [INFO] у сторін народився син [PERSON] . З відповідачкою у зареєстрованому шлюбі не перебував, однак певний час, до та після народження дитини, проживав з відповідачкою однією сім`єю, як подружжя. Відповідачка залишила йому дитину ще до досягнення сином дворічного віку. В травні 2021 року рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради місце проживання сина [PERSON] визначено з позивачем. Згодом разом з сином переїхав до помешкання батьків в с. Теліжинці, де працевлаштувався та проживає на даний час. Відповідачка [PERSON] повністю самоусунулася від виховання та матеріального утримання сина, перестала підтримувати будь-які відносини з сином, цікавитись його життям, не спілкується та не зустрічається з дитиною. Син [PERSON] , зважаючи на його вік та час коли відповідачка його залишила, фактично не пам`ятає її як свою біологічну матір. Відповідно до відомостей, розміщених на офіційній сторінці Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області, відповідачка [PERSON] притягалася до кримінальної відповідальності за діяння, вчинене в стані алкогольного сп`яніння. Відповідно до висновку органу опіки і піклування відповідачка [PERSON] не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не бачиться з дитиною, не здійснює підготовку до дорослого життя сина. Орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали з підстав, викладених у ньому, просили його задовольнити. Зазначили, що позивач не бажає стягувати аліменти з відповідачки, яка не працює та не має заробітку. Позивач суду пояснив, що з відповідачкою не спілкується. Всі питання щодо виховання сина [PERSON] він вирішує самостійно без участі та підтримки з боку відповідачки. Син відвідує дитячий садок, мати [PERSON] , [PERSON] , у дитсадку жодного разу сина не провідувала, участі у батьківських зборах не приймала. Відповідачка повністю самоусунулася від виконання батьківських обов`язків. Позиція відповідача. Відповідачка [PERSON] у підготовчі та судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення засідань повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, а також шляхом опублікування відповідного оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, вважається повідомленою про розгляд справи. Відповідачка заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності суду не надала, не повідомила про причину неявки, відзив на позов не подала. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Сахновецької сільської ради Шепетівського районуО.Шрейдер у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника Сахновецької сільської ради, подану заяву підтримав. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. 01.04.2025 позивач звернувся до суду з цим позовом. 01.04.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідачки. 02.04.2025 суд відкрив загальне позовне провадження та призначив підготовче засідання на 07.05.2025, яке відкладалося на 15.05.2025 за клопотанням представника позивача та на 03.06.2024 у зв`язку з відсутністю відомостей про отримання відповідачкою судової повістки. 03.06.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 21.07.2025. 21.07.2025 у судовому засіданні постановлено ухвалу протокольної форми про заочний розгляд справи. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання обов`язків по вихованню та утриманню дитини, які регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України). Суд встановив, що сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 14.11.2018 року. Дитина проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] та перебуває на його повному утриманні та вихованні. Відповідачка не цікавиться сином, участі у його вихованні не приймає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не турбується фізичним, моральним розвитком дитини. Орган опіки та піклування Сахновецької сільської ради Шепетівського району, Хмельницької області, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] щодо неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] . Допитана у судовому засіданні [PERSON] як свідок, суду показала, що позивач [PERSON] є її сусідом, одноосібно виховує сина [PERSON] . З відповідачкою [PERSON] не знайома, бачила її лише один раз декілька років тому. На даний час матір дитини з сином не спілкується, не відвідує його, не надає жодної допомоги, хоча має таку можливість, оскільки позивач не чинить їй перешкод у спілкуванні з сином. Допитана у судовому засіданні [PERSON] як свідок, суду показала, що позивач [PERSON] є її сусідом, одноосібно виховує сина [PERSON] . Дитина відвідує ЗДО «Сонечко» в с. Теліжинці, його вихованням займається тато [PERSON] та бабуся [PERSON] . Біологічна матір з дитиною не спілкується, не приймає участі у вихованні, не надає матеріальної допомоги на його утримання, хлопчик її не пам`ятає. Вказані обставини встановлені поясненнями позивача, показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] та письмовими доказами: копією паспорта позивача, копією свідоцтва про народження дитини, довідкою про склад сім`ї позивача, висновком органу опіки та піклування від 06.02.2025; довідкою з Теліжинецького ЗДО «Сонечко» Сахновецької сільської ради від 18.02.2025 та іншими матеріалами справи. Норми права, які застосував суд. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч. 2, 3, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають, зокрема, один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Оцінка суду. Заслухавши пояснення позивача, його представника, показання свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. В рішенні ЄСПЛ від 10 вересня 2019 року у справі «СтрандЛоббен та інші проти Норвегії» (StrandLobbenandOthers v. Norway, заява № 37283/13) зазначено, що коли інтереси дитини суперечать інтересам батьків, органи влади повинні встановлювати справедливий баланс цих інтересів, при цьому особливе значення надається найкращим інтересам дитини. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та «відновлення» сім`ї. У матеріалах справи містяться переконливі докази винної поведінки відповідачки щодо ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню сина [PERSON] , [INFO] . Так, з часу припинення спільного проживання з позивачем, відповідачка життям сина [PERSON] та його розвитком не цікавиться, матеріально його не забезпечує, з дитиною контактів не підтримує, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з ним та приймати участь у його вихованні, хоча має таку можливість, оскільки позивачем не чинилися перешкоди у спілкуванні з сином. Відповідачка протягом «розумного часу» без поважних причин ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо нехтує ними. Відповідачка втратила зв`язок із позивачем та сином. На засідання органу опіки та піклування та в судові засідання відповідачка не з`явилася, що додатково свідчить про відсутність у неї наміру налагодити зв`язок з сином та байдуже ставлення до долі сина. Свої батьківські обов`язки, без поважних причин, відповідачка повністю поклала на позивача - батька сина [PERSON] та відмовилася від підтримання контактів з сином. Обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Обставини справи свідчать про небажання відповідачки займатися вихованням сина, оскільки вона не вчинила будь-яких дій, які б свідчили про її намір змінити обставини свого життя, виховувати дітей, створити для них гідні умови та забезпечити їм достатній рівень життя. Згідно висновку органу опіки та піклування Сахновецької сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 06.02.2025 позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно дитини [PERSON] , [INFO] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. У статті 12 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, при чому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Оцінивши усі докази в їх сукупності, суд дійшов до переконання, що позбавлення батьківських прав відповідачки відповідає інтересам дитини, так як відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його виховання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, а своєю негативною поведінкою щодо самоусунення (ухилення) від його виховання, показує поганий приклад, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти. Врахувавши конкретні обставини справи, «якнайкращі інтереси дитини», а також те, що відповідачка не підтримує стосунків з сином протягом тривалого часу, не цікавиться його життям, свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про застосування до відповідачки крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення її батьківських прав, оскільки вона злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Матеріали справи не містять доказів того, що їй перешкоджали у спілкуванні з дитиною. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. Розподіл судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються витрати позивача по сплаті судового збору.

Outcome: approved