Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~В жовтні 2021 року позивачі звернулися до Жовтневого районного суду Миколаївської області (з 28 квітня 2025 року суд має назву Вітовський районний суд Миколаївської області) із зазначеним позовом, в якому просили визнати недійсним: - рішення відділу Головного управління держгеокадастру у Миколаївській області про державну реєстрацію 11 грудня 2019 року земельної ділянки кадастровий номер 4823384700:04:000:0072, площею 3,8000 га; - наказ Головного управління держгеокадастру у Миколаївській області від 11 грудня 2020 року № 46-ОТГ Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність стосовно земельної ділянки кадастровий номер 4823384700:04:000:0072 площею 3,8000 га; - рішення відділу Головного управління держгеокадастру у Миколаївській області про державну реєстрацію 14 січня 2021 року земельної ділянки кадастровий номер 4823384700:04:000:0133, площею 1,9000 га; - рішення відділу Головного управління держгеокадастру у Миколаївській області про державну реєстрацію 14 січня 2021 року земельної ділянки кадастровий номер 4823384700:04:000:0134, площею 1,9000 га; - наказ Головного управління держгеокадастру у Миколаївській області від 15 грудня 2020 року № 13732-СГ Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою [PERSON] та [PERSON] ; - наказ Головного управління держгеокадастру у Миколаївській області від 01 лютого 2021 року № 454-СГ Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення щодо земельної ділянки, переданої власність [PERSON] , площею 1,9 га, кадастровий номер 4823384700:04:000:0133, та земельної ділянки, переданої власність [PERSON] , площею 1,9 га, кадастровий номер 4823384700:04:000:0134; - рішення виконавчого комітету Новоодеської міської ради про державну реєстрацію 05 лютого 2021 року право приватної власності на земельну ділянку 4823384700:04:000:0133, площею 1,9000 га за [PERSON] ; - рішення виконавчого комітету Новоодеської міської ради про державну реєстрацію 05 лютого 2021 року право приватної власності на земельну ділянку 4823384700:04:000:0134, площею 1,9000 га за [PERSON] . \~ \~ \~ \~На обґрунтування своїх вимог вказували, що їм належать на праві власності земельні ділянки, призначені для ведення особистих селянських господарств: - [PERSON] - ділянка кадастровий номер 4823384700:04:000:0103 згідно державного акту серії МК № 080227 від 16 квітня 2003 року; - [PERSON] - ділянка кадастровий номер 4823384700:04:000:0104 згідно державного акту серії МК № 080228 від 16 квітня 2003 року; - [PERSON] - ділянка кадастровий номер 4823384700:04:000:0105 згідно державного акту серії МК № 080229 від 16 квітня 2003 року. \~ \~ \~ \~ В той же час, при зверненні розробника технічної документації із землеустрою ТОВ ПВФ Лімб до уповноваженого органу для внесення відомостей про їх земельні ділянки до Державного земельного кадастру виявилося, що земельні ділянки співпадають та накладаються на ділянки відповідачів, тому їх в реєстрації було відмовлено. \~ \~ \~ \~В зв`язку з цим вони звернулися до суду про відновлення свої прав на земельні ділянки. Оскільки земельні ділянки відповідачам були надані пізніше ніж їм, тому неправомірно. \~ \~ \~ \~04 листопада 2021 року судом відкрито провадження в загальному порядку. \~ \~ \~ \~В подальшому, під час підготовчому провадження судом були витребувані за ухвалою від 27 лютого 2024 року копії документів щодо реєстрації права власності на вказані ділянки за [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Крім того, оскільки позовна заява була подана до [PERSON] та [PERSON] без достовірних даних про їх місце реєстрацію, то судом були вчинені необхідні запити відносно них виходячи із даних, зазначених в документах про реєстрацію земельних ділянок. \~ \~ \~ \~Так, за рішенням про державну реєстрацію № 56580503 ділянки кадастровий номер 4823384700:04:000:0134, переданої у власність [PERSON] , податковий номер [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] . А на запит суду відділ ОМІРМР управління Державної міграційної служби в Миколаївської області надало дані від 20 грудня 2022 року згідно яких [PERSON] , [INFO] , мешкає в [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] . Виходячи зі співпадання номеру паспорту слід зробити висновок, що відповідач [PERSON] мешкає в м. Первомайську Миколаївської області. \~ \~ \~ \~Крім того, в рішенні про державну реєстрацію № 56580556 ділянки кадастровий номер 4823384700:04:000:0133, переданої у власність [PERSON] , який має податковий номер [NUMBER] , паспорт № [NUMBER] , унікальний номер запису в реєстрі 20020522-07839. А на запит суду з Єдиного державного демографічного реєстру отримані дані 04 грудня 2024 року про [PERSON] , [INFO] , мешкає в [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , унікальний номер запису в реєстрі - 20020522-07839. Виходячи зі співпадання номеру з реєстру та податкового номеру слід зробити висновок, що це одна й та ж особа відповідач [PERSON] , який мешкає в Кіровоградській області за вказаною адресою. \~ \~ \~ \~Ці відповідачі до суду не з`явилися. Будь-яких заяви чи заперечень або ж відзиву не подали. \~ \~ \~ \~Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області подало відзив, в якому просило відмовити в задоволенні позову, вказавши, що реєстрація права власності на земельні ділянки [PERSON] та [PERSON] були здійснені відповідно до вимог закону і підстав для відмові в реєстрації не було, так як право власності на ділянки за позивачами не було зареєстровано. \~ \~ \~ \~Інші учасники до суду також не з`явилися. Заяв не подали. \~ \~ \~ \~Представниця позивачі подала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності та відсутності позивачів, а позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Нормами частини першої статті 81 ЗК України визначено способи набуття права власності на земельні ділянки, а саме: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок,що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 319 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тлумачення наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Частинами другою, третьою статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки, зокрема, здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав, застосування інших, передбачених законом, способів. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (частина перша статті 155 ЗК України). Відповідно до вимог статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до частини другої статті 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Частина 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~передбачає, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Державна реєстрація прав у випадках, передбачених цією частиною, проводиться у порядку, визначеному цим Законом, крім випадку визнання її вчиненою з порушенням цього Закону та анулювання рішення державного реєстратора про державну реєстрацію на підставі рішення Міністерства юстиції України, що виконується посадовою особою Міністерства юстиції України відповідно до статті 37 цього Закону. Стаття 202 ЗК України регламентує, що державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом. Згідно з нормами статей 11, 24\~Закону України\~«Про Державний\~земельний кадастр» відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до норм та правил, технічних регламентів. Державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. При здійсненні державної реєстрації земельної ділянки їй присвоюється кадастровий номер. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 січня 2020 року у справі №540/861/16-ц (провадження №14-660цс19) дійшла висновку про те, що зайняття земельних ділянок, зокрема шляхом часткового накладення земельних ділянок, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цими ділянками. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном шляхом визнання недійсним рішення, на підставі якого видано відповідні державні акти, так і самих актів на право власності на земельні ділянки та скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки відповідачів. \~ \~ \~ \~Позивачам належать на праві власності земельні ділянки, призначені для ведення особистих селянських господарств: - [PERSON] - ділянка кадастровий номер 4823384700:04:000:0103 згідно державного акту серії МК № 080227 від 16 квітня 2003 року; - [PERSON] - ділянка кадастровий номер 4823384700:04:000:0104 згідно державного акту серії МК № 080228 від 16 квітня 2003 року; - [PERSON] - ділянка кадастровий номер 4823384700:04:000:0105 згідно державного акту серії МК № 080229 від 16 квітня 2003 року. \~ \~ \~ \~Ділянки розташовані в межах території Шевченківської сільської територіальної громади Миколаївського району Миколаївської області, що підтверджується викопіюванням з публічної карти. \~ \~ \~ \~Державні акти на підтвердження прав власності на ділянки були оформлені на підтвердження затвердженої технічної документації про відведення ділянок, складених проектною фірмою Лімб. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до розпорядження Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 112-р від 25 березня 2003 року було затверджено проекти відведення земельних ділянок громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] і передано ділянки їм у власність для ведення особистого селянського господарства, площею кожному 0,80 га. \~ \~ \~ \~Про відведення ділянок на місцевості були складені відповідні акти. \~ \~ \~ \~В той же час, при спробі внести дані щодо земельних ділянок до Державного земельного кадастру позивачі отримали відмову. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до рішення № РВ-4800832952021 від 02 березня 2021 року державним кадастровим реєстратором відділом у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області відмовлено у внесенні відомостей до земельного кадастру відносно земельної ділянки [PERSON] з тих підстав, що його ділянка перетинається на 11,9216 % з ділянкою кадастровий номер 4823384700:04:000:0134, та на 85,721 % з ділянкою кадастровий номер 4823384700:04:000:0133. \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення № РВ-4800832962021 від 02 березня 2021 року державним кадастровим реєстратором відділом у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області відмовлено у внесенні відомостей до земельного кадастру відносно земельної ділянки [PERSON] з тих підстав, що його ділянка перетинається на 48,5417 % з ділянкою кадастровий номер 4823384700:04:000:0133, на 14,9032 % з ділянкою кадастровий номер 4823384700:04:000:0191, на 5,9032 %. з ділянкою кадастровий номер 4823384700:04:000:0188, на 0,4192 % з ділянкою кадастровий номер 4823385000:11:000:0001. \~ \~ \~ \~Також рішенням № РВ-4800832942021 від 02 березня 2021 року державним кадастровим реєстратором відділом у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області відмовлено у внесенні відомостей до земельного кадастру відносно земельної ділянки [PERSON] з тих підстав, що його ділянка перетинається на 85,9541 % з ділянкою кадастровий номер 4823384700:04:000:0134, та на 0,7196 % з ділянкою кадастровий номер 4823384700:04:000:0133, на 4,9725 % з ділянкою 4823384700:04:000:0165 (канал). \~ \~ \~ \~Як встановлено, то 11 грудня 2019 року в порядку інвентаризації була зареєстрована земельна ділянка, кадастровий номер 4823384700:04:000:0072, площею 3,8000 га на підставі рішення відділу у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про державну реєстрацію 11 грудня 2019 року. \~ \~ \~ \~Вподальшому, Головним управління Держгеокадастру у Миколаївській області був виданий наказ від 11 грудня 2020 року № 46-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», за яким ділянка була передана до комунальної власності Шевченківської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області. Проте фактично вона в комунальну власність прийнята не була, так як сільська рада в 2019 році виявила, що земельні ділянки належать позивачам, про що повідомлено Головне управління Держгкокадастру в Миколаївській області. \~ \~ \~ \~В той же час, 14 січня 2021 року відділом у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області ділянки ділянка була поділена на дві по 1,90 га кожна і зареєстровані з кадастровими номерами 4823384700:04:000:0133 та 4823384700:04:000:0134. \~ \~ \~ \~Потім наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 15 грудня 2020 року №13732-СГ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» було надано дозвіл про розробку технічної документації із землеустрою цих ділянок громадянам [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Далі, наказом Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 01 лютого 2021 року №454-СГ «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення» земельні ділянки, переданої у власність: [PERSON] , площа 1,9 га, кадастровий номер 4823384700:04:000:0133, та [PERSON] - площа 1,9 га, кадастровий номер 4823384700:04:000:0134. \~ \~ \~ \~На запит суду технічна документація Головним управлінням Держгеокадастру надана не була через знищення внаслідок закінчення терміну зберігання. \~ \~ \~ \~Вподальшому, рішенням виконавчого комітету Новоодеської міської ради №56580503 та № 56580556 про державну реєстрацію 05 лютого 2021 року речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право приватної приватної власності на вказані ділянки: за [PERSON] ділянку з кадастровим номером 4823384700:04:000:0133, за [PERSON] на ділянку з кадастровим номером 4823384700:04:000:0134, обидві по 1,9000 га. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що своїми рішеннями та наказами відділ у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області та саме Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області передало у власність [PERSON] та [PERSON] земельні ділянки, право власності на частини яких вже належало іншим громадянам Статтею 16 ЦК України передбачено види захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути і відновлення становища, яке існувало до порушення. Внаслідок визнання протиправними актів про передачу земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] підлягає скасуванню державна реєстрації права власності на ділянки за ними. При цьому суд, зазначає, що позивачами заявлено вимоги до відповідача - відділу у Вітовському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, проте цей відділ на теперішній час не є самостійною юридичною особою, а входить до складу цього управління, тому вимоги до нього суд не може задовольнити, проте, з врахуванням того, що всі повноваження та відповідальність щодо передачі ділянок у власність має це управління, то це не зменшує обсягу задоволених позовних вимог по своїй суті. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог судові витрати у виді сплаченого судового збору за подання позову підлягають стягненню з відповідачів в рівних частинах. За викладеного,\~

Outcome: approved