Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

01 квітня 2024 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 15 травня 2023 року між позивачем та ТОВ «Одеський хлібозавод №4» було укладено договір №УБ-0521810 добровільного страхування, за яким забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «Renault Master» д.н.з. [NUMBER] . 04 грудня 2023 року на автодорозі М-15 Одеса-Рені сталася ДТП за участю вищевказаного автомобіля з вини обох водіїв-учасників цієї ДТП, в тому числі відповідача, який керував автомобілем «DAF XF 105.460» д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «Koegel SN24» д.н.з. [NUMBER] . Вина обох учасників ДТП встановлена постановами Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справах №495/13791/23, №495/13792/23. 25 грудня 2023 року позивачем виплачено на користь страхувальника страхове відшкодування в розмірі 134058,61 гривень, з яких страховиком автомобіля «DAF XF 105.460» д.н.з. [NUMBER] СК «ББС Іншуранс» компенсовано позивачу з урахування обоюдної вини учасників ДТП та з огляду на коефіцієнт фізичного зносу замінюваних складових 46661,21 гривень. А тому позивач просить звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд решту суми виплаченого ним страхового відшкодування стягнути з відповідача, враховуючи обопільність вини учасників ДТП, тобто в розмірі 22168,1 гривень, а також покласти на відповідача судові витрати по справі. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпра від 05 червня 2025 року матеріали позовної заяви направлено до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра для розгляду по суті за підсудністю. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонами клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін суду не подано, відзив від відповідача до суду не надходив, в зв`язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті за наявними матеріалами справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В ході розгляду справи встановлено, що 15 травня 2023 року між позивачем, як страховиком, та ТОВ «Одеський хлібозавод №4», як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування транспортних засобів, за яким забезпеченим транспортним засобом є і автомобіль «Renault Master» д.н.з. [NUMBER] . Вигодонабувач ТОВ «Домініон-К». Страховим ризиком є в тому числі ДТП, розмір страхової суми 1000000 гривень, строк дії договору з 16 травня 2023 року по 15 травня 2024 року. Страхування здійснено без врахування фізичного зносу деталей застрахованого транспортного засобу, без урахування якого і здійснюється розрахунок суми страхового відшкодування. Розмір франшизи за ризиком ДТП 0% від страхової суми. Дані обставини підтверджуються копією відповідного договору. 04 грудня 2023 року мала місце ДТП. Відповідач у вказаний день о 14 годині 40 хвилин на а/д Одеса-Рені 55 км + 450 м керував транспортним засобом «DAF XF 105.460» д.н.з. [NUMBER] з напівпричепом «Koegel SN24» д.н.з. [NUMBER] , не врахувавши дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Renault Master» д.н.з. [NUMBER] , який рухався на зустріч та, в свою чергу, не врахувавши дорожньої обстановки, так само не дотримався безпечного бокового інтервалу, що також стало підставою зіткнення вказаних транспортних засобів. За наслідками ДТП, яка сталася з вини обох водіїв-учасників ДТП внаслідок допущення ними одного й того ж порушеннями правил дорожнього руху, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Викладені фактичні обставини ДТП, а також рівнозначна та обопільна, з огляду на характер порушень правил дорожнього руху, допущених кожним з двох водіїв, вина обох водіїв-учасників ДТП в її скоєнні встановлені постановами судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01 березня 2024 року у справах №495/13791/23 та №495/13792/23. Оскільки дані постанови суду набрали законної сили ще 12 березня 2024 року, викладені в них фактичні обставини спричинення майнової шкоди та обопільна і рівнозначна вина обох водіїв-учасників ДТП у її спричиненні відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. Копії постанов наявні в матеріалах справи. На момент вищевказаної ДТП автомобіль «Renault Master» д.н.з. [NUMBER] належав на праві власності ТОВ «Домініон-К», а автомобілем «DAF XF 105.460» д.н.з. [NUMBER] на відповідній правовій підставі керував відповідач, що підтверджується матеріалами справи, зокрема копією довідки-відповіді від НПУ про учасників ДТП. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на час вищевказаної ДТП була застрахована у АТ СК «ББС Іншуранс» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серія ЕР №212373956). Забезпеченим транспортним засобом є автомобіль «DAF XF 105.460» д.н.з. [NUMBER] , розмірі страхової суми за шкоду, завдану майну, становить 160000 гривень, франшиза 1600 гривень. Викладені обставини підтверджуються довідкою, а також інформацією з централізованої бази даних МТСБУ, відомості якої є загальнодоступними (https://policy-web.mtsbu.ua/). 25 грудня 2023 року позивачем на підставі заяви про страхове відшкодування, протоколу (акту) огляду транспортного засобу з додатком, рахунку-фактури, страхового акту та розрахунку страхового відшкодування здійснено виплату страхового відшкодування на адресу суб`єкта, що здійснював відновлювальний ремонт автомобіля потерпілого, на загальну суму 134058,61 гривень. Страхове відшкодування розраховано без урахування коефіцієнту фізичного автомобіля «Renault Master» д.н.з. [NUMBER] . Викладене підтверджується копіями вказаних документів, а також копією платіжного доручення. 29 березня 2024 року АТ СК «ББС Іншуранс» здійснило виплату на користь позивача страхового відшкодування в розмірі 44861,21 гривень в порядку виконання своїх зобов`язань за полісом серія ЕР №212373956 щодо події ДТП від 04 грудня 2023 року. Розмір страхового відшкодування визначено з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових частин, а також з огляду на обопільну вину обох водіїв-учасників ДТП, тобто з урахуванням норми ст.36 п.36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Викладені обставини підтверджується копією платіжної інструкції, а також копією листа страховика, адресованого позивачу. Врегулювати в позасудовому порядку спір сторонам не вдалося, про що копії матеріалів переписки сторін. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постановою Правління НБУ «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 30 травня 2022 року №109 (далі постанова правління НБУ №109). Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі. Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником майна або відповідальності перед іншими особами. Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. За змістом ст.17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва\~ поліса. Відповідно до ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Підпунктом 1 п.1 постанови правління НБУ №109 встановлено розмір страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160000 гривень на одного потерпілого. За змістом ст.ст.12, 22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Згідно ст.ст.35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (подається причетним до ДТП водієм в письмовій формі невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП) подає страховику заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи. В свою чергу, страховик, за умови настання страхового випадку, подання йому повного пакету документів та повідомлення про ДТП із дотриманням вимогу закону, протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється шляхом безготівкового розрахунку. Страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно ст.36 п.36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом «а» п.41.1 ст.41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків. Пунктом 36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб. Нормою ст.993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення містить норма ст.27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Оцінюючи дослідженні в ході розгляду справи докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом в ході розгляду справи на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Так, наведене вище судом чинне на час виникнення та існування спірних правовідносин сторін цивільне законодавство визначає порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою збитків (шкоди), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість врегулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода майну потерпілої особи завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхові організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника транспортного засобу, винного у заподіянні майнової шкоди (пошкодженні транспортного засобу) потерпілої особи. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником авто (страхувальником) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником майнової шкоди потерпілій особі (власнику іншого транспортного засобу, пошкодженого з вини страхувальника), однак з урахуванням зносу пошкодженого в ДТП транспортного засобу/замінюваних при відновлювальному ремонті його складових частин. За таких обставин, згідно положень закону покладення на застраховану винну у ДТП особу обов`язку відшкодувати потерпілому майнову шкоду можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика здійснити таке відшкодування за свого страхувальника або у випадку, якщо виплачене страховиком страхове відшкодування (страхова виплата) є меншою від розміру завданої майнової шкоди з урахуванням зносу пошкодженого майна. В останньому випадку на винну особу (страхувальника) може бути покладено обов`язок з відшкодування різниці між страховою виплатою та розміром завданої шкоди. При цьому, в такому випадку розмір здійсненої страхової виплати (страхового відшкодування), розрахованого з урахуванням зносу, має бути максимально наближеним до встановленого ліміту відповідальності страховика (страхової суми) і може бути зменшений лише на розмір франшизи та/або розмір відповідного податку (ст.ст.29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Покладання ж обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Наведений вище правовий висновок узгоджується із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року по справі №760/15471/15-ц, у постановах Верховного Суду 06 березня 2019 року по справі №369/11306/16-ц, від 13 березня 2019 року по справі №227/2552/17, від 13 березня 2019 року по справі №727/1881/16-ц, від 20 березня 2019 року по справі №522/438/18, від 20 березня 2019 року по справі №695/882/15-ц, від 24 березня 2021 року по справі №523/3212/19, від 22 квітня 2021 року по справі №754/5626/19, від 16 червня 2021 року по справі №199/4778/18. Внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випадках МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палата Верховного Суду від 14 грудня 2021 року по справі №147/66/17. Якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Враховуючи викладене, правильним є висновок про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати). Наведений правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року по справі №522/15636/16-ц, від 16 лютого 2022 року по справі №709/370/20, від 21 вересня 2022 року по справі №486/716/20. Вирішуючи заявлені позовні вимоги суд також враховує, що згідно з ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, що виникло внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги потерпілої особи у деліктному зобов`язанні є суброгацією. Аналогійний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, від 12 вересня 2018 року по справі №569/96/17, від 03 жовтня 2018 року по справі №760/15471/15-ц, від 12 жовтня 2021 року по справі №910/17324/19, а також у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2020 року по справі №331/5258/17, від 22 квітня 2020 року по справі №280/1222/17, від 29 липня 2021 року по справі №522/21519/18. Відповідно до пункту третього частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Отже, за наявності вини всіх володільців автомобілів розмір відшкодування суд визначає у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, зокрема залежно від ступеня вини кожного володільця. Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року по справі №752/16797/14-ц, а також у постанові Верховного Суду від 20 червня 2022 року по справі №156/1162/20. Що стосується безпосередньо правовідносин сторін по даній цивільній справі, то в ході її розгляду дійсно знайшов підтвердження факт ДТП від 04 грудня 2023 року, яка сталася з вини обох водіїв-учасників ДТП, в тому числі і відповідача по справі. При цьому вина учасників ДТП не тільки є обопільною, а й рівнозначною (однаковою) з огляду на характер та зміст вимог правил дорожнього руху, порушених кожним з водіїв. За таких обставин відповідач зобов`язаний відшкодувати власнику автомобіля другого учасника ДТП «Renault Master» д.н.з. [NUMBER] лише половину вартості відновлювального ремонту цього авто. Оскільки ж між позивачем, як страховиком, та володільцем зазначеного автомобіля, як страхувальником, було укладено договір добровільного страхування автомобіля «Renault Master» д.н.з. [NUMBER] , і цей договір був чинним на момент ДТП, то позивачем на виконання свого договірного обов`язку здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі вартості відновлювального ремонту такого автомобіля. В зв`язку із викладеним до позивача в порядку суброгації перейшло належне власнику автомобіля «Renault Master» д.н.з. [NUMBER] право вимоги до винної в ДТП особи відшкодування завданої пошкодженням цього авто шкоди саме в межах половини розміру виплаченого страхового відшкодування і не більше з огляду на обопільність і рівнозначність вини обох водіїв-учасників ДТП. При цьому, судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника/водія автомобіля «DAF XF 105.460» д.н.з. [NUMBER] , а отже відповідача, як другого учасника ДТП, перед третіми особами на час ДТП була застрахована у АТ СК «ББС Іншуранс». При цьому останнє на виконання взятих на себе зобов`язань на підставі п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило виплату страхового відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності на користь позивача в розмірі половини вартості відновлювального ремонту автомобіля «Renault Master» д.н.з. [NUMBER] , розрахованого з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, за вирахуванням франшизи, а саме в розмірі 44861,21 гривень. В той же час, оскільки розмір виплаченого страховиком відповідача страхового відшкодування є меншим за розмір половини сплаченого позивачем страхового відшкодування на покриття відновлювального ремонту, то за рахунок відповідача має бути компенсована недоплачена частина, яка має бути розрахована наступним чином: 134058,61 гривень (розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування) : 2 (оскільки наявна обопільна та рівнозначна вина обох водіїв-учасників ДТП) 44861,21 гривень (виплачена страховиком відповідача сума страхового відшкодування, розрахована у відповідності до законодавства з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, за вирахування франшизи та поділена навпіл з огляду на п.36.3 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») = 22168,1 гривень. Оскільки саме таку суму коштів заявлено позивачем до стягнення з відповідача, суд з огляду на вищевикладене вважає позовні вимоги правомірними, обґрунтованими та доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved