Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

Позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр Кредит Фінанс" (далі ТОВ "Укр Кредит Фінанс") звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтовано тим, що 07.08.2023 між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та відповідачкою [PERSON] за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "Укр Кредит Фінанс", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1252-0280. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 4700,00 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 11 днів, знижена % ставка 2,50 % в день, стандартна % ставка 3,00 % в день. Позивач вказує, що відповідачка умов договору належним чином не виконала, в результаті чого станом на 24.03.2025 утворилася заборгованість у розмірі 64507,50 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом 6500,00 грн та простроченої заборгованості за відсотками 58007,50 грн. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "Укр Кредит Фінанс", а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 32007,50 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 32500,00 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину в розмірі 32500,00 грн та понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн. Ухвалою Семенівського району суду Полтавської області від 29.04.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву. Судове засідання призначено на 02.06.2025. Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились. Представник позивача ТОВ "Укр Кредит Фінанс" належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явився. В позовній заяві просив розгляд даної справи проводити без його участі (а.с. 7). Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення ухвали суду та копії позовної заяви з додатками за зареєстрованим місцем проживання. Поштове повідомлення отримала особисто 03.05.2025. Відзивом від 15.05.2025 просила відмовити позивачу у позові. Вказала, що положення укладеного договору є несправедливими умовами, що порушують положення Закону України "Про захист прав споживачів". Так, проценти за користування кредитними коштами у декілька разів перевищують тіло кредиту. Також зазначила, що є дружиною військовослужбовця. Тому вважає, що має право на пільги відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а саме щодо не нарахування штрафних санкцій, пені за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, процентів за користування кредитами. Крім того, зазначила про відсутності доказів видачі їй кредитних коштів. Надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів відповідачу. Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Таким чином представником позивача не доведено розмір фактично взятих відповідачем кредитних коштів за умовами договору, не доведено обґрунтованість нарахування відсотків. У відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ст. 13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу,\~в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 07.08.2023 між ТОВ "Укр Кредит Фінанс" та відповідачем [PERSON] за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "Укр Кредит Фінанс", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1252-0280. Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 4700,00 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 11 днів, знижена % ставка 2,50 % в день, стандартна % ставка 3,00 % в день. Мета отримання кредит: задоволення особистих потреб, тобто потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльності або виконанням обов`язків найманого працівника. Спосіб та строк надання кредиту: кредит надається шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у договорі, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає 1604915,00 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору 47000,00 грн та включає в себе: суму кредиту та проценти за користування кредитом. Нараховані проценти за користування кредитом у перший базовий період 1292,50 грн. Пеня не застосовується. У разі несвоєчасного повернення отриманого кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 2 проценти від неповерненої суми кредиту за кожен день прострочення сплати в силу положень ст. 625 ЦК України. У разі не здійснення сплати процентів за користування кредитом у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 10 % від суми кредиту. Сукупна сума неустойки, нарахованої за порушення зобов`язань позичальником на підставі цього пункту договору, не може перевищувати половини кредиту (50% від суми кредиту), одержаного позичальником за цим договором. Договір підписано одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) А9107 (а.с. 11-17, 18-25, 26-27). Відповідно до довідки ТОВ "Укр Кредит Фінанс", АТ КБ "Приват Банк" повідомило про успішне перерахування коштів через платіжну систему LiqPay відповідачці [PERSON] (а.с. 29-31). Згідно додаткової угоди до договору про відкриття кредитної лінії № 1252-0280 від 10.08.2023 сторони домовилися про надання додаткових грошових коштів у кредит, за договором кредитодавець зобов`язався надати позичальнику у кредит 1800,00 грн, дата надання/видачі додаткових грошових коштів у кредит 10.08.2023. Після надання кредитодавцем грошових коштів позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю суму грошових коштів у розмірі 6500,00 грн, яка складається з суми кредиту, яка була надана позичальнику за договором та неповернута на момент укладення цієї додаткової угоди та суми додаткових грошових коштів. Наданих позичальнику у кредит на підставі цієї додаткової угоди. Після укладення цієї додаткової угоди та надання додаткових грошових коштів у кредит будуть змінені умови кредитування за договором. У зв`язку із зазначеним після укладення цієї додаткової угоди та отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит: сума неповернутого кредиту становить 6500,00 грн; кількість днів користування кредитом, що залишається після укладення цієї додаткової угоди становить 297 календарні дні; орієнтовна реальна річна ставка за час з моменту укладення цієї додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування: 2820425,00 %; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту на час з моменту укладення цієї додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування 64838,00 грн. Угоду підписано одноразовим електронним ідентифікатором (одноразовим паролем) А7850 (а.с. 33). Відповідно до довідки ТОВ "Укр Кредит Фінанс" про перерахування суми кредиту № 1252-0280 від 07.08.2023 [PERSON] підтверджено видачу коштів останній за кредитним договором № 1252-0280 від 07.08.2023: 07.08.2023 видача кредиту, платіж № 2349243369 на карту [NUMBER] , сума платежу 4700,00 грн; 10.08.2023, добор по кредиту, платіж № 2350471163, на карту [NUMBER] , сума платежу 1800,00 грн. Разом 6500,00 грн (а.с. 35). Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується пунктом 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно якого сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у строк встановлений договором. Визначення поняття зобов`язання міститься у частині 1 статті 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (стаття 510 ЦК України). Згідно положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладення електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини інших електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. За статтею 3 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформленою в електронній формі. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України "Про електрону комерцію" пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електрону комерцію", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електрону комерцію"). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до частини 2 статті 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Положеннями статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом враховано, що ТОВ "Укр Кредит Фінанс" свої зобов`язання перед [PERSON] за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідачка за вказаним договором зобов`язань належним чином не виконала, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість за наданим кредитом станом на 24.03.2025 у розмірі 64507,50 грн, яка складається із: простроченої заборгованості за кредитом 6500,00 грн та простроченої заборгованості за відсотками 58007,50 грн. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до позичальника програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "Укр Кредит Фінанс", а саме часткового списання заборгованості позичальнику за нарахованими комісією та процентами у загальній сумі 32007,50 грн за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 32500,00 грн (а.с. 27-28, 33-34, 36-38). Враховуючи вищезазначене, позивач просив стягнути з відповідачки не повну суму заборгованості за кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочену заборгованість за кредитом 6500,00 грн, прострочену заборгованість за нарахованими процентами 26000,00,00 грн, а разом 32500,00 грн. Відповідчкою у відзиві на позов не заперечується факт отримання кредитних коштів, тому позовні вимоги в частині стягнення прострочених платежів по тілу кредиту у сумі 6500,00 грн суд вважає обґрунтованими. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 26000,00 грн суд виходить з наступного. Відповідачем до відзиву додано: копію свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 12.09.2020, з якого вбачається, що [PERSON] та [PERSON] 12 вересня 2020 уклали шлюб, та відповідачка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 76). З копії довідки військової частини [NUMBER] від 29.04.2024 № всановлено, що [PERSON] дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] [INFO] з 04.10.2023 по теперішній час (а.с. 72). З копії посвідчення серії [NUMBER] виданого на ім`я [PERSON] вбачається, що останній має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни\~учасників бойових дій (а.с. 78). Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX,\~ п. 15 ч. 14 Закону № 2011\~викладено у наступній редакції: «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Редакція частини 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", якою було надано право дружинам військовослужбовців на звільнення від сплати процентів за користування кредитом під час дії особливого періоду, набрала законної сили 18 травня 2024 року. Вирішуючи питання про те, чи поширюється вказана норма на правовідносини, що виникли до 18.05.2024, суд виходить з наступного. Частиною 1\~статті 58 Конституції України\~передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У пункті 1 резолютивною частини\~рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99\~зазначено, що положення частини першої\~статті 58 Конституції України\~про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Крім того, у п. 2 мотивувальної частини вказаного\~рішення Конституційний Суд України\~зазначив, що в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). Враховуючи зазначене, з огляду на те, що положення п. 15\~ст. 14 Закону № 2011\~в редакції\~Закону № 3633\~покращує становище фізичної особи позичальника, а конструкція вказаної норми вказує на її ретроактивну дію, суд дійшов висновку, що вказана норма може бути застосована до спірних правовідносин з моменту набуття чоловіком відповідачки статусу військовослужбовця ЗСУ, тобто з 04.10.2023. Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01.02. 2019 №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки. Відповідачкою надано докази, що підтверджують її статус як дружини військовослужбовця Збройних Сил України з 04.10.2023, тому на неї, як дружину військовослужбовця ЗСУ поширюються пільги, передбачені пунктом 15\~статті 14\~Закону України\~«Про соціальний\~і правовий\~захист військовослужбовців\~та членів\~їх сімей»,\~зокрема,\~щодо не\~нарахування відсотків\~за користування\~кредитом. Оскільки договір №1252-0280 було укладено 07.08.2023, а чоловік відповідачки [PERSON] є військовослужбовцем ЗСУ з 04 жовтня 2023, суд стягує з відповідачки відсотки за користуванням кредитним договором, нараховані за період з 07.08.2023 по 03.10.2024 в розмірі 10817,50 грн (а.с. 36). Застосування приписів п. 15\~ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»\~є обов`язком суду та жодним чином не обумовлено відомостями про обізнаність банку щодо наявності в особи спеціального статусу. Згідно з ч. 3 ст.12\~та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. З огляду на поширення на відповідачку пільг, встановлених пунктом 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд відповідно зменшує визначений банком обсяг заборгованості за кредитним договором та присуджує до стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №1252-0280 від 07.08.2023 за тілом заборгованості в розмірі 6500,00 грн та відсотки за період з 07.08.2023 по 03.10.2023 в розмірі 10817,50 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №1252-0280 від 07.08.2023 у сумі 17317,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК\~України у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягнення судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1290,77 грн (2422,40 х 17317,50 /32500,00).

Outcome: partial