Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

14 липня 2025 року [PERSON] звернулась до суду, в порядку окремого провадження, із заявою, в якій просить встановити факт смерті на тимчасово окупованій території у м. Енергодар, Василівського району, Запорізької області [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який помер [INFO] . Заяву обґрунтовує тим, щоїї батько [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Енергодар, Василівського району Запорізької області, яке на день смерті та на сьогоднішній день є непідконтрольною уряду України територією. Факт смерті [PERSON] підтверджується документами виданими окупаційною владою, а саме, корінцем медичного свідоцтва про смерть до облікової форми №106/У від 16 травня 2025 року № 200857628. Встановлення даного факту їй необхідне для державної реєстрації смерті особи, згідно з чинного законодавства Україні та отримання спадщини. Іншої можливості встановити факт, окрім як звернення до суду вона не має. В судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає можливим на підставі ст. 223 ЦПК України розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки в ній достатньо доказів для ухвалення рішення. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом було встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] є батьком [PERSON] /а.с. 26/. В зв`язку з реєстрацією шлюбу прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] », а в подальшому на «[PERSON]» /а.с. 27, 28, 29/. 29 січня 2024 року мешканка м. Енергодар, Запорізької області, [PERSON] взята на облік у м. Южноукраїнську, Миколаївської області, як внутрішньо переміщена особа /а.с. 30/. До матеріалів заяви заявником долучено копію пенсійного посвідчення [PERSON] та його копію паспорта громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Фрунзе, Киргизстан, в якому місцем реєстрації зазначено [ADDRESS] /а.с. 33, 34-36/. Згідно копії медичного свідоцтва про смерть серії 23 № 200857628 виданого 16 травня 2025 року так званим Дніпроруднецьким районним відділом Державного закладу охорони здоров`я Запорізької області «Обласного бюро судово-медичної експертизи» [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , помер [INFO] в стаціонарі лікарні, розташованої по вул. Будівельнків, 33, в м. Енергодар /а.с. 31-32/. До заяви заявником долучено також копію свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Фрунзе, Киргизстан, виданого так званим Територіальним відділом РАЦС м. Енергодар Управління РАЦС Запорізької області 20 травня 2025 року, де зазначено дату смерті [PERSON] - [INFO] у м. Енергодар Запорізької області /а.с. 16/. Вказані документи відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованої території України», є недійсними та не створюють правових наслідків. Частиною першою ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Пунктами 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети ні. Частиною 4 ст.49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Виходячи з викладеного, суд вважає за можливе застосувати загальні принципи «Намібійські винятки», застосування яких відображалось у рішенні ЄСПЛ у справі «Кіпр проти Туреччини» та в інших рішеннях Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] . Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства.

Outcome: approved