Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

10.04.2025 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом, в якому просить суд зменшити розмір аліментів, що стягуються щомісячно з нього на користь [PERSON] згідно постанови Київського апеляційного суду від 18 листопада 2024 р. по справі № 756/212/23 на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , з 9000,00 грн. до 1600,00 грн. та аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , з 9000,00 грн. до 1600,00 грн., починаючи з дати набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначив, що 15 лютого 2008 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 123. Шлюб між сторонами розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 листопада 2020 р. по справі № 756/10566/20. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Оболонського районного суду міста Києві від 15 серпня 2023 р. по справі № 756/212/23 вирішено стягнути щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , в розмірі 10000,00 грн., та аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , в розмірі 10000,00 грн. починаючи стягнення з 06.01.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2024 р. рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року скасовано, постановлено рішення, яким на позивача, як на батька дітей, покладений обов`язок сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 9000,00 грн, та аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 9000,00 грн, починаючи стягнення з 06.01.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. Визначаючи розмір аліментів по 10000,00 грн. на кожного з двох дітей, Оболонський районний суд міста Києві виходив з того, що із наданої ДПС України інформації щодо задекларованих [PERSON] доходів, ним подано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2021 рік, в якій задекларовано загальну суму доходу за звітній (податковий) період в розмірі 989982,50 грн., і за 2022 рік в розмірі 616518,90 грн. Судом було враховано те, що [PERSON] є працездатною особою, офіційно працевлаштований. Зменшуючи розмір аліментів з 10000,00 до 9000,00 грн. на кожного з двох дітей, Київський апеляційний суд вказав, що наявність у [PERSON] кредитних зобов`язань не може беззаперечно свідчити про незадовільне матеріальне становище останнього. Суд також відхилив посилання на наявність у нього непрацездатних батьків та прийняв до уваги доводи про те, що задекларований ним дохід не є чистим доходом. На момент розгляду справи № 756/212/23 позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець та отримував дохід як фізична особа-підприємець. 12.02.2025 р. позивачу було встановлено інвалідність третьої групи, щомісячний розмір пенсії позивача по інвалідності складає 2361,00 грн. Через стан здоров`я позивач був вимушений припинити здійснення підприємницької діяльності з 08.03.2025 р., так як позивач займався технічним обслуговуванням та ремонтом автомобільних транспортних засобів, що є важким фізичним навантаженням для позивача та несумісним з його теперішнім станом здоров`я. Позивач зазначив, що більше не отримує дохід як фізична особа-підприємець, а з 03.02.2025 р. він влаштувався на роботу в ТОВ «Лінден Проперті Менеджмет» на посаду садівника. Заробітна плата позивача з вирахуванням податків складає 3220,00 грн. В результаті погіршення стану здоров`я позивача, встановлення йому інвалідності, припинення ним підприємницької діяльності, сукупний щомісячний дохід позивача зменшився та становить 5581,00 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. 08.07.2025 року до суду від представника відповідача надійшла заява про визнання позову, в якій [PERSON] позов визнала, просить його задовольнити. Учасники справи у судове засідання 25.07.2025 року не з`явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25 листопада 2020 р. по справі № 756/10566/20. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2024 р. постановлено рішення, яким на позивача, як на батька дітей, покладений обов`язок сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 9000,00 грн, та аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON] , [INFO] , в розмірі 9000,00 грн, починаючи стягнення з 06.01.2023 року і до досягнення дітьми повноліття. На момент розгляду справи № 756/212/23 позивач був зареєстрований як фізична особа-підприємець та отримував дохід як фізична особа-підприємець. 12.02.2025 р. позивачу було встановлено інвалідність третьої групи, щомісячний розмір пенсії позивача по інвалідності складає 2361,00 грн. Позивачем було припинено здійснення підприємницької діяльності з 08.03.2025 р. Позивач займався технічним обслуговуванням та ремонтом автомобільних транспортних засобів. Позивач більше не отримує дохід як фізична особа-підприємець. З 03.02.2025 р. позивач влаштувався на роботу в ТОВ «Лінден Проперті Менеджмет» на посаду садівника. Заробітна плата позивача з вирахуванням податків складає 3220,00 грн. В результаті погіршення стану здоров`я позивача, встановлення йому інвалідності, припинення ним підприємницької діяльності, сукупний щомісячний дохід позивача зменшився та становить 5581,00 грн. Позивачем були долучені письмові докази до матеріалів справи, а саме: копію посвідчення з застосунку «Дія» від 12.02.2025 та копію витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 07.01.2025 р., відповідно до якого позивачу встановлена 3 група інвалідності, визначено обмеження до трудової діяльності та пересування помірного ступеню. Відповідно до довідки про доходи від 02.04.2025 р. № 5438 5278 6244 4427, виданої пенсіонеру [PERSON] , він перебуває на обліку в Головне Управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Оболонський район) і отримує пенсію по інвалідності. Щомісячний розмір пенсії з жовтня 2024 р. по березень 2025 р. складав 2361,00 грн. Сума пенсії за період з 01.10.2024 р. по 31.03.2025 р. складає 14166,00 грн. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 10.03.2025 р. № 484369634474, 08.03.2025 р. внесено запис № 2000690060001046699 про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця [PERSON] . Відповідно до довідки від 01.04.2025 р. № 01/04-2025, довідка видана [PERSON] у тому, що він працює в Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНДЕН ПРОПЕРТІ МЕНЕДЖМЕТ» з 03.02.2025 р. На даний момент займає посаду Садівник (біля будинку). Дохід за період з 03.02.2025 р. по 31.03.2025 р. склав 8000,00 грн. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі N 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі N 554/3355/20 (провадження N 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2025 р. у справі № 367/10126/19 зроблено висновок, що СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього погіршився стан здоров`я та погіршився матеріальний стан, оскільки позивачу було встановлено третю групу інвалідності, він припинив здійснення підприємницької діяльності, отримує пенсію по інвалідності та заробітну плату, сукупний щомісячний розмір яких складає 5581,00 грн. Відповідач позов визнала та просила його задовольнити. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що у зв`язку з встановленням позивачу третьої групи інвалідності та припинення ним здійснення підприємницької діяльності, зменшення розміру доходів позивача, стан здоров`я та матеріальний стан позивача суттєво погіршились, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved