Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьохрічного віку. Позов обґрунтовано\~тим,\~що з 11 травня 2024 року позивачка та відповідач перебувають у шлюбі, який був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 381. Зазначає, що під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що шлюбні стосунки між ними фактично припинились, з приводу чого нею було подано до Острозького районного суду Рівненської області позовну заяву про розірвання шлюбу. Вказує, що вони з відповідачем проживають окремо, син зареєстрований та проживає разом з нею в [ADDRESS] . Зазначає,\~що вона ніде не працює, оскільки на утриманні має двох малолітніх дітей, єдиним джерелом їхнього з дитиною існування є щомісячна одноразова допомога при народженні дитини, тому вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку та звернутися до суду. Вказала, що відповідач є працездатною особою, працює у правоохоронних органах, отримує дохід, а тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти. Посилаючись на ч.2 ст.84 СК України вказує, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Зазначає, що у зв`язку із складним матеріальним становищем, потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. Посилаючись на те, що [PERSON] працює у правоохоронних органах та отримує стабільний дохід, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Ухвалою суду від 12.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін, та роз`яснено відповідачу його право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Представник позивачки - адвокат Вітошко Ю.Г. подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином у відповідності до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, а також шляхом розміщення оголошення на сайті Острозького районного суду веб-портал судова влади України http://ost.rv.court.gov.ua/sud1713/. Правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався, заперечень щодо позову до суду не подав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.\~Згідно абз.2\~ч.1\~ст.131\~ЦПК України\~у разі\~відсутності заяви\~про зміну\~місця проживання\~або місце\~знаходження судова\~повістка надсилається\~учасникам справи,\~які не\~мають офіційної\~електронної адреси\~та за\~відсутності можливості\~сповістити їх\~за допомогою\~інших засобів\~зв`язку,\~що забезпечують\~фіксацію повідомлення\~або виклику,\~на останню\~відому судові\~адресу і\~вважається доставленою,\~навіть якщо\~учасник судового\~процесу за\~цією адресою\~більше не\~проживає або\~не знаходиться.\~Згідно відомостей\~з Єдиного\~державного демографічного\~реєстру №\~1600685\~від 24.07.2025\~року,\~ [PERSON] \~зареєстрований за\~адресою:\~ [ADDRESS] та саме за вказаною адресою відправлялися відповідачу судові повістки та інші процесуальні документи. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. \~ \~ \~ \~ Водночас,\~від відповідача\~на адресу\~суду не\~надходило жодних\~документів,\~тому суд\~вважає,\~що відповідач\~своїм правом\~на подання\~відзиву та\~доказів по\~справі не\~скористався. Отже, відповідач будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання повторно не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, а також не скористався правом надання відзиву із запереченнями проти позову. З урахуванням положень ст.ст.280-282 ЦПК України, з метою уникнення безпідставного затягування розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно ст.264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Позивачка, звертаючись до суду, на власний розсуд обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинна переконливими, належними та допустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених нею вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. З досліджених в судовому засіданні письмових доказів встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, який 11.05.2024 року був зареєстрований Київським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Одесі\~Південного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.Одеса)\~(актовий\~запис №\~381),\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~шлюб серія\~ [NUMBER] \~від 11.05.2024\~року(а.с.4). Під час спільного подружнього життя у позивачки та відповідача народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). Окрім того, позивачка має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6). \~ \~ \~ \~Згідно відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 19.05.2025 року №1065/01-17-25 позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з малолітнім [PERSON] , [INFO] , та малолітнім [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.1 \~ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.5, 6\~ст.81 ЦПК України\~докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. З досліджених судом доказів встановлено, що під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , догляд та виховання якої здійснює позивачка як мати дитини. Дитина проживає разом з позивачкою, що відповідачем не заперечується та не спростовано. Згідно з ст.ст.75, 80\~СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного; право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу; аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Відповідно до ч.1 ст.80\~СК України аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя або у твердій грошовій сумі. Оскільки малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою і не досяг трирічного віку, а сама позивачка самостійно забезпечити в повній мірі свої щоденні життєві та побутові потреби не має можливості, оскільки щодня виховує та здійснює догляд за малолітньою дитиною, та відповідач добровільно коштів на утримання дружини не надає, хоча на переконання суду має таку можливість, оскільки отримує стабільний дохід та не обтяжений щоденним вихованням та доглядом за малолітньою дитиною, а відтак суд вбачає фактичні та правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання до досягнення сином [PERSON] трьохрічного віку. У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст.80 СК України). При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст.84 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду. \~ \~ \~ \~При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Окрім того,\~судом береться\~до уваги\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини\~та сторін. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет у 2025 році» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3 028 грн. Визначення розміру аліментів на утримання дружини у частці від доходу відповідача узгоджується з вимогами статті 182 СК України і отримуваний відповідачем дохід є достатнім для забезпечення першочергових життєвих та побутових потреб позивачки. Водночас, відповідачем не надано суду будь-яких доказів, на підтвердження того, що на його утриманні, окрім малолітнього сина, перебувають інші особи та в матеріалах справи відсутні будь-які відомості, і таких доказів суду не надано. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на її утримання, суд виходить з того, що відповідач за віком та станом здоров`я є працездатним та доказів, які б підтверджували зворотнє в матеріалах справи відсутні, а тому беручи до уваги вищевикладене суд приходить до переконання про те, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, що не буде надто обтяжливим для відповідача. Окрім того, визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. З урахуванням викладеного, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини та можливостей відповідача, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною трьох років, що також відповідатиме розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для відповідної соціальної групи (працездатних осіб). Одночасно, суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 02.06.2025р., а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти. \~ \~ \~ \~Згідно вимог п.1 ч.2 ст.141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, а відтак з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивачка була звільнена від його сплати при подачі позову відповідно до п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~та ч.6\~ст.141 ЦПК України.\~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved