Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

АТ «Акцент-Банк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 21.02.2020 про надання кредиту в розмірі 55\~000\~грн строком на 36 місяців. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.02.2020 між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 75 % річних, строком на 36 місяців, тобто до 20.02.2023. Відповідач порушив умови кредитування та не виконує належним чином зобов`язання, в результаті чого станом на 14.03.2025 виникла заборгованість в розмірі 66\~925,39 грн, яка складається з: 39\~938,20 грн заборгованість за кредитом, 26\~987,19 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, одночасно з позовом представником позивача подано клопотання про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву до суду не подав. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №\~911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у цьому випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, з урахуванням письмової згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. З врахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 21.02.2020 відповідач подав до банку анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Своїм підписом на анкеті-заяві відповідач підтвердив факт ознайомлення з договором про надання банківських послуг до його укладення, та погодився з його умовами, а також з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Приватбанк. Також 21.02.2020 відповідач простим електронним підписом підписав заяву клієнта №\~АN38СТ15510829400, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту "Швидка готівка", згідно з якими визначено умови кредитування, повернення кредиту, відсоткова ставка за кредитом, розмір комісії тощо. В пункті 11 заяви клієнта №\~АN38СТ15510829400 від 21.02.2020 [PERSON] погодився з тим, що ця заява разом з Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в А-Банк при наданні банківських послуг, таблицею обчислення вартості кредиту, паспорта споживчого кредиту становить кредитний договір. Таке приєднання відповідач вчинив у письмовій формі, що ґрунтується на положеннях ст. 634 ЦК України. За цим кредитним договором відповідач отримав кредит в сумі 55\~000,00 грн на строк 36 місяців з процентною ставкою 75\~% на рік. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач припинив виконувати, у зв`язку з чим станом на 14.03.2025 виникла заборгованість в розмірі 66\~925,39 грн, яка складається з: 39\~938,20 грн заборгованість за кредитом, 26\~987,19 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1\~ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст.\~1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи те, що відповідач не виконав передбачені кредитним договором і законом зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved