Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

17.04.2025 [PERSON] подала до суду заяву, в якій просила: 1) Встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уродженець м. Зміїв Харківської області, який помер [INFO] , є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] , громадянка України; 2) Внести зміни до актового запису № 144 від 31.05.2022 про народження [PERSON] , [INFO] , складеного Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а саме: змінити відомості про батька, вказавши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця м. Зміїв Харківської області. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] у неї народився син [PERSON] , батьками якого зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Станом на день народження дитини вона у зареєстрованому шлюбі не перебувала, відомості про батька дитини до актового запису про народження від 31.05.2022 № 144 внесено з її слів відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Однак, біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , був [PERSON] , [INFO] , з яким досить тривалий час до народження спільної дитини перебувала у романтичних відносинах. Протягом періоду вагітності та після народження дитини [PERSON] визнавав себе батьком малолітнього [PERSON] , 2022 року народження, однак не встиг оформити батьківство у визначеному чинним законодавством порядку. [INFO] [PERSON] помер. За життя [PERSON] визнавав своє батьківство по відношенню до сина [PERSON] , [INFO] , постійно піклувався про нього, майже весь свій вільний час намагався проводити разом з [PERSON] , систематично надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, перераховуючи грошові кошти на її банківську карту. Крім того, батько [PERSON] - [PERSON] також визнає той факт, що [PERSON] є біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , відтак вважає останнього своїм онуком. Згідно висновку про біологічну спорідненість від 08.04.2025 № MGU1800, наданого ліцензованою лабораторією ТОВ "ГенКод Діагностик", у період з 21.03.2025 по 08.04.2025 за участі: [PERSON] , [INFO] (Дідусь 1), [PERSON] , [INFO] (Дитина 1), та [PERSON] , [INFO] (Мати 1), було проведено генетичне дослідження (аналіз ДНК) з метою встановлення наявності спорідненості між дідусем та онуком. Результати генетичного аналізу свідчать про те, що донор зразка, маркованого " [PERSON] ", може бути біологічним дідусем донора зразка, маркованого " [PERSON] ". Сумарний індекс спорідненості (CGPI) 2606.07 і вказує на те, що отримані дані в 2606.07 разів більш імовірні, якщо обидва учасники дослідження є біологічними дідусем та онуком. Вважаючи апріорну ймовірність спорідненості дідусь-онук рівною 50%, ймовірність такої спорідненості в цьому випадку становить 99.9616427207%. Зазначене свідчить про те, що [PERSON] був біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Іншим способом на цей час встановити факт батьківства неможливо, оскільки [INFO] батько дитини помер. На підставі викладеного заявник звернулася з цією заявою до суду. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 18.04.2024 прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначений судовий розгляд справи у порядку окремого провадження на 29.04.2024. 29.04.2025 за заявою представника заявника [PERSON] відкладено судовий розгляд. 10.06.2025 за заявою заінтересованої особи 3 [PERSON] відкладено судовий розгляд. 22.07.2025 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися. Представник заявника [PERSON] подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутності заявника, на задоволенні заяви наполягала. Представник заінтересованої особи 1 Рибак Г. О. подала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд за її відсутності. Заінтересована особа 2 [PERSON] подав заяву, в якій просив проводити судовий розгляд за його відсутності, вимоги заяви визнав. Заінтересована особа 3 [PERSON] подала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд за його відсутності, вимоги заяви визнала. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій паспорта громадянина України № [NUMBER] від 22.12.2022, свідоцтва про народження (повторне) Серія [NUMBER] , витягів з реєстру територіальної громади (Зміївська територіальна громада) № 2023/000258041 від 11.01.2023, № 2023/000406983 від 17.01.2023 підтверджується, що заявник [PERSON] разом з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10-12, 14). Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00038153729 від 17.01.2023 підтверджується, що відомості про батька у відношенні малолітнього [PERSON] , [INFO] , зазначені у вказаному порядку (а. с. 13). З копії рішення Зміївського районного суду Харківської області від 18 грудня 2020 року (справа № 621/2574/20) вбачається, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] у період з 08.11.2013 по 18.12.2020 (а. с. 15-18). Даними копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану № 00038153538 від 17.01.2023, свідоцтва про зміну імені Серія [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а. с. 19, 20). Даними копії паспорта громадянина України [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] народився [INFO] в м. Зміїв Харківської області (а. с. 22). З копії свідоцтва про народження [NUMBER] вбачається, що батьками [PERSON] є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а. с. 23). Згідно копії свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] в с. Зелений Гай Ізюмського району Харківської області (а. с. 21). Відомості листування у соціальній мережі, фотокарток свідчать, що [PERSON] та [PERSON] мали близькі стосунки (а. с. 25-35). Згідно з висновком про біологічну спорідненість № MGU1800 від 08.04.2025 ТОВ "ГенКод Діагностик", донор зразка, маркованого " [PERSON] ", може бути біологічним дідусем донора зразка, маркованого " [PERSON] ". Сумарний індекс спорідненості (CGPI) 2606.07 і вказує на те, що отримані дані в 2606.07 разів більш імовірні, якщо обидва учасники дослідження є біологічними дідусем та онуком. Вважаючи апріорну ймовірність спорідненості дідусь-онук рівною 50%, ймовірність такої спорідненості в цьому випадку становить 99.9616427207% (а. с. 36). Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20. Згідно ст. 52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 СК України (коли батьки перебувають у шлюбі між собою) та ст. 125 СК України (батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу. Статтею 125 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 135 Сімейного кодексу України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання чи перебування запис про матір та батька дитини провадиться відповідно до цієї статті, за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина. Якщо батьки дитини невідомі, державна реєстрація її народження проводиться за рішенням органу опіки та піклування, яким визначається прізвище, власне ім`я, по батькові дитини і відомості про батьків. Згідно зі статтею 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до статті 130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Підпунктом 7 пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Проаналізувавши відомості, що зазначені у вказаних документах, суд дійшов висновку, що заявником [PERSON] надано докази, якими підтверджується, що [PERSON] , який народився [INFO] в м. Зміїв Харківської області, був батьком [PERSON] , [INFO] . За таких обставин, оскільки заявником [PERSON] доведено обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, її заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved