Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

10.03.2020 року позивач [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Харкова з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] і просила суд стягнути на її користь кошти, сплачені за ремонт будинку за адресою: [ADDRESS] - з кожного з відповідачів по 5138,63 грн., а також судові витрати в розмірі по 1920,40 грн. з кожного відповідача. В подальшому відбулись зміни у складі учасників справи, позивачем були збільшені позовні вимоги, які заявлені лише до відповідача [PERSON] в тому числі і як правонаступника [PERSON] . Третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору залучені [PERSON] , [PERSON] . В останній заяві про збільшення позовних вимог [PERSON] просить суд стягнути на її користь кошти, сплачені за ремонт будинку за адресою: [ADDRESS] з відповідача [PERSON] , яка одночасно є спадкоємцем [PERSON] , в сумі 5138,63 грн.+ 5138,63 грн. = 10277, 26 грн. Також позивач просить стягнути сукупний індекс інфляції за період з 14.04.2018 року по 31.12.2024 року, який становить 189,8% і складає 5138,63х0,898=4614,49 грн. з кожного відповідача, тобто 9228,98 грн. з [PERSON] , яка одночасно є спадкоємцем [PERSON] . Крім того позивач просить стягнути 3% річних на користь позивача за період з 14.04.2018 року по 31.12.2024 року з кожного первісного відповідача по 1035,62 грн. від суми 5138,63 грн., тобто з відповідача [PERSON] - в загальній сумі 2071,24 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 1/4 частина садиби, що розташована в [ADDRESS] , належала [PERSON] на праві спільної часткової власності, доказом чого є Договір дарування нерухомого майна від 14.11.2014 року, зареєстрований в реєстрі за №828 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Лазаревим В.М. та Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № ЕЕО 151225. Співвласниками разом з позивачем були з 07.11.2017 року по 10.12.2019 року [PERSON] та [PERSON] , кожній з яких належало по 3/8 частки у праві власності на зазначену садибу. Свої частки вони успадкували від дядьки позивача -- [PERSON] , який помер [INFO] . Будинок, який є їх спільною частковою власністю, був побудований у 1959 році. Він давно потребував капітального ремонту. Співвласники відповідачі у спільному будинку не мешкають, тому вони весь тягар утримання будинку скинули на позивача, ухиляються від участі у роботах, пов`язаних з утриманням будинку та відмовляються нести витрати на його утримання. Згоду на виконання певних ремонтних робіт надавав ще попередній співвласник - [PERSON] . Його правонаступники проти виконання таких робіт не заперечували. Саме такі пояснення 25.07.2018 року відповідачі надавали у Апеляційному суді Харківської області у судовому засіданні по справі № 639/2960/17 за апеляційною скаргою [PERSON] на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , правонаступниками якого є [PERSON] . [PERSON] , треті особи: Харківська міська рада, [PERSON] , [PERSON] , про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Цей факт зафіксовано у постанові Апеляційного суду Харківської області від 22.08.2018 року по вказаній справі, а саме:правонаступники [PERSON] пояснили, що останній був зацікавлений у збереженні будинку, надавав згоду на укріплення фундаменту, відновлення вимощення, фарбування даху будинку, між тим ці роботи виконані не були. Так, 18.09.2017 року на замовлення позивача спеціалістами ТОВ «Харківреконструкція» за результатами обстеження спірного будинку було виготовлено Технічний висновок, який містить перелік ремонтних робіт, які необхідно виконати для подальшої безпечної експлуатації будинку та запобігання його руйнації. 30.03.2018 року позивач уклала договір будівельного підряду з ФОП [PERSON] щодо виконання ремонтних робіт будинку за адресою [ADDRESS] , а 13.04.2018 року виконання ремонтних робіт за вказаним договором було завершено. 07.06.2019 року після декількох невдалих спроб домовитись з відповідачами під час особистих зустрічей про відшкодування ними їх частки витрат, які позивач понесла у зв`язку з ремонтом спільного будинку, вона відправила два повідомлення [PERSON] та [PERSON] з вимогою компенсувати відповідно до належних часток витрати позивача на ремонт будинку, за виконання яких вона сплатила 13\~703,00 грн. Однак [PERSON] та [PERSON] ухилились від отримання повідомлень. У зв`язку з викладеним, позивач, посилаючись на ст. ст. 322, 360, 544 ЦК України, ст. 151 ЖК УРСР, вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 19.03.2020 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування витрат на утримання будинку. Призначено судове засідання. 08.04.2020 року на адресу суду від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому відповідачі зазначають, що вони стали власницями відповідної частки домоволодіння з 03.10.2018 року шляхом отримання спадщини після смерті батька та чоловіка [PERSON] , який раптово помер. Відповідачі звертають увагу на те, що [PERSON] просить стягнути з них витрати за ремонтні роботи 13.04.2018 року, тоді як право власності зареєстровано за відповідачами лише в грудні 2018 року, тому відповідачі вважають відсутніми правові підстави для компенсації ними витрат, вказаних в позові, оскільки вони не були на час ремонту власниками відповідного домоволодіння. Крім того, на думку відповідачів, до позовної заяви залучено копію договору підряду, акту приймання ремонтних робіт, товарного чеку, що не дозволяють дійти висновку про те, що відповідні роботи, дійсно проведені, та що вони відповідають висновкам технічного обстеження. Який саме ремонт проведено з цих документів не вбачається, адже це може бути ремонт в кімнатах, які займає позивач та її сім`я. Ці документи не посвідчені печаткою виконавця і викликають сумнів, оскільки виконавець проживає в м. Черкаси. Таким чином, до позову не залучено жодного належного доказу усунення тих недоліків, про які йде мова в позові. Єдиний належним доказом в цьому сенсі може бути лише висновок судової будівельної експертизи, адже навіть акт ремонтних робіт не дозволяє діти висновку про обсяг та локалізацію робіт (чи стосуються вони всього будинку). Позивач вказує, що нею були надіслані повідомлення з проханням компенсувати витрати на ремонтні роботи у відповідності з їх часткою, однак відповідачі ніяких повідомлень не отримували. 08.04.2020 року позивачем подано перший уточнений позов, який прийнято судом до розгляду в судовому засіданні, і в якому позивачем додатково заявлено вимоги про стягнення з відповідачів суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми в розмірі 6041,01 з кожного відповідача. Однак, суду було повідомлено про те, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (т.1 а.с.114) Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.06.2020 року провадження у цивільній справі №639/1489/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування витрат на утримання будинку зупинено до 27.10.2020 року включно. 10.11.2020 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова поновлено провадження у цивільній справі за\~позовом\~ [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування витрат на утримання будинку. Призначено судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 11.02.2021 року залучено до участі в цивільній справі за позовною заявою\~ [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування витрат на утримання будинку у якості правонаступника відповідача [PERSON] - [PERSON] . Залучено до участі у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування витрат на утримання будинку в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , зареєстровану за адресою: [ADDRESS] . 26.03.2021 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшли доповнення до відзиву на позов, в яких остання просить відмовити у задоволені позову зі збільшеними позовними вимогами. 20.04.2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] Мінакової В.А. про закриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про відшкодування витрат на утримання будинку відмовлено. 12.02.2023 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про відшкодування витрат на утримання будинку в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] . 23.01.2025 року позивачем подано нову заяву про збільшення позовних вимог, в якій здійснено перерахунок суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми за період з 14.04.2018 року по 31.12.2024 року, а саме 4614,49 грн. х 2 = 9228,98 грн. інфляційне збільшення і 1035,62 х 2= 2071,24 грн. це 3% річних. 23.01.2025 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова прийнято до розгляду заяву позивача [PERSON] про збільшення позовних вимог від 20.01.2025 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про відшкодування витрат на утримання будинку. 03.03.2025 року на адресу суду від представника відповідача [PERSON] [PERSON] надійшов відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якій остання просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі через відсутність належних і допустимих доказів. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] надав вступне слово, в якому просив задовольнити збільшені позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надала вступне слово, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у відзиві та подальших заявах по суті справи. Третя особа [PERSON] надав письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилась, повідомлена про дату, час та місце судового засідання належним чином, її представник [PERSON] надала відзив на позов, який є по суті письмовими поясненнями, і в якому висловлена думка про відмову у задоволенні позову. Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. На підставі договору дарування нерухомого майна від 14.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Лазаревим В.М за реєстровим номером 828, позивач [PERSON] отримала у власність 1/4 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого по [ADDRESS] . Вказані відомості підтверджуються копією договору дарування та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1а.с. 32-36). В постанові Апеляційного суду Харківської області від 22.08.2018 року по цивільній справі №639/2960/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , правонаступниками якого є [PERSON] , [PERSON] , треті особи: Харківська міська рада, [PERSON] , [PERSON] , про стягнення матеріальної та моральної шкоди встановлено, що право власності на 3/4 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, розташованих по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.09.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 5-650 державним нотаріусом П`ятої ХДНК Якименко О.І., та зареєстрованого в КП «ХМБТІ» 15.10.2009 року за № 24147917 та на підставі договору дарування частини житлового будинку від 24.11.2009 року, за реєстровим номером 2-1596 державним нотаріусом П`ятої ХДНК Кожушною Л.М., зареєстрованим в КП «ХМБТІ» 10.12.2009 року за № 24742561 (т.1 а.с.5-9). В подальшому після смерті [PERSON] , 1952 року народження, який помер [INFO] , його дружина [PERSON] та дочка [PERSON] на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 03.10.2018 року державним нотаріусом П`ятої Харківської державної нотаріальної контори, отримали кожна по 3/8 частки житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом та копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.76-81). При цьому даних щодо встановлення на підставі договору або рішення суду порядку користування житловим будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] сторонами суду не надано. На підставі договору дарування від 10.12.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Жовнір В.В. за №6120 [PERSON] та [PERSON] передали у власність в дар [PERSON] 3/4 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування (т.1 а.с.74-75) Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.04.2020 року, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що зроблений відповідний актовий запис №6125 (т.1 а.с.114). Згідно відповіді Другої Харківської міської державної нотаріальної контори від 22.12.2020 року, після померлої [INFO] [PERSON] була заведена спадкова справа № 492П/2020 року. В матеріалах вищевказаної спадкової справи знаходяться: заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1236 від 26 вересня 2020 року, про прийняття спадщини за законом, згідно ст. 1261 ЦК України, від [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] ; заява, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 1676 від 11 грудня 2020 року, про видачу свідоцтва про право на спадщину від [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] ; інших заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини після померлої [PERSON] в матеріалах спадкової справи немає. Заповіт спадкодавцем не складався. Свідоцтва про право на спадщину видані 11.12.2020 року за р. № 6-534, 6-535 [PERSON] (т.1, а.с.153). В свою чергу позивач [PERSON] вже під час розгляду даної справи розпорядилась половиною належної їй 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого по [ADDRESS] , і на підставі договору дарування від 04.08.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєдою О.Д. за №196, передала в дар 1/8 частку зазначеного будинку [PERSON] , що підтверджується копією договору та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.2 а.с.23-26) В 2017 році ТОВ «Харківреконструкція» за підписом директора та експерта Карпенко К.А. на замовлення [PERSON] за результатами обстеження, проведеного 15.09.2017 року, виготовлено Технічний висновок про стан будівельних конструкцій житлового будинку літ. «А-1» з житловою прибудовою літ. «А1-1», прибудовою літ. «а» та ґанком літ. «а-1» за адресою [ADDRESS] . Згідно висновків: загальний стан технічних конструкцій житлового будинку літ. «А-1» з житловою прибудовою літ. «А1-1», прибудовою літ. «а» та ґанком літ. «а-1» за адресою [ADDRESS] задовільний та вцілому будинок зберігає конструктивну жорсткість. Враховуючи виявлені під час обстеження будівельних конструкцій житлового будинку літ. «А-1» з житловою прибудовою літ. «А1-1», прибудовою літ. «а» та ґанком літ. «а-1» за адресою [ADDRESS] дефекти та пошкодження, перелік яких також наводиться у висновку, рекомендується виконати наступні заходи по ремонту: - цокольну частину стін в місцях руйнувань очистити від існуючого штукатурного шару, виконати новий штукатурний шар по металевій сітці по поверхні, яка підготовлена, встановити металеве покриття над поверхнею (уступом) цоколю; - тріщини з розкриттям до 1 см розчистити та заробити цементно-пісчаним розчином; - основу ґанку обетонувати по металевій сітці; - огороджувальні конструкції ґанку відремонтувати по місцю, а на окремих ділянках провести заміну огороджувальних конструкцій; - виконати ремонт та часткову заміну пошкоджених ділянок підлоги в приміщеннях 1-2,1-8,1-7; - провести заміну дерев`яних віконних рам, які мають дефекти та значний фізичний знос; - виконати оштукатурення пошкоджених ділянок штукатурного шару по фасаду будинку; - вертикальну наскрізну тріщину з розкриттям 1-5 см в стіні за віссю «А» заробить шляхом щільної прокладки смуги з екструдованого пінополістіролу шириною 100 мм, товщиною 20 мм з наступним оштукатуренням цементно-піщаним розчином по синтетичній сітці; - виконати ремонт стіни за віссю «А» з внутрішнього боку із заробленням при цьому вертикальної наскрізної тріщини з розкриттям 1-5 см і оштукатуренням цементно-піщаним розчином по синтетичній сітці; - по периметру зовнішніх стін будинку виконати бетонне вимощення по утрамбованому щебнем ґрунту, шириною 600 мм (т.1 а.с.10-27). До висновку додані фотододатки, графічні креслення, правовстановлюючі документи на будинок, технічний паспорт, а також кваліфікаційний сертифікат Серії АЕ №000794 експерта [PERSON] за спеціальністю технічне обстеження будівель і споруд, виданий 19.09.2012 року атестаційною архітектурно-будівельною комісією (т. 1 а.с.19-43). Згідно копії наряду-замовленню від 18.09.2017 року за підписом [PERSON] вартість складання технічного висновку на замовлення [PERSON] становила 3000 грн.(т.1 а.с.50) 30.03.2018 року [PERSON] як замовник уклала договір будівельного підряду №22\\18 з ФОП [PERSON] , як підрядником, відповідно до якого остання приймає на себе виконання робіт з ремонту приватного будинку замовника за адресою [ADDRESS] у відповідності до кошторисної документації та умов даного договору. Вартість робіт визначається договірною ціною і становить 13703 грн. 00 копійок, роботи виконуються з матеріалів підрядника і вважаються виконаними за умови підписання сторонами актів здічі-прийняття виконаних робіт (т.1, а.с. 45). 13.04.2018 року [PERSON] та ФОП [PERSON] підписано акт №ОУ-0000001 здачі-прийняття робіт (надання послуг) по договору від 30.03.2018 року №22\\18, яким підтверджено те, що виконавцем були проведені роботи (надані послуги) за вказаним договором роботи з ремонту приватного будинку ( [ADDRESS] ) загальна вартість яких склала 13\~703,00 грн. Сторони претензій одна до одної не мають. За підписом [PERSON] [PERSON] видано товарний чек №ТЧ-00071 від 13.04.2018 року на суму 13703, 00 грн. (т.1 а.с.46-47). Також ФОП [PERSON] 23.04.2020 року складено Дефектний акт на ремонтні роботі за Договором №22/18 від 30.03.2018 року на ремонт цокольної частини будинку в межах приміщення 1-7 та стін прибудови літ. «а» за адресою [ADDRESS] ), в якому зазначені умови виконання робіт, відповідно до рекомендацій технічного висновку ТОВ «Харківрекострукція» з переліком відповідних робіт і розрахунком (т.1а.с. 123-125). Позивачем [PERSON] на адресу [PERSON] та [PERSON] були направлені повідомлення №000002 та №000003, прийняті до пересилання 07.06.2019 року у відділенні поштового зв`язку №52 м. Харків та відправлені електронними каналами згідно з вказаною адресою [ADDRESS] . Їх доставка здійснювалась 08.06.2019 року , під час доставки вручити повідомлення не надалося можливим, оскільки двері квартири ніхто не відчинив, повідомлення про їх наджодення були залишені в абонентській поштовій скринці адресатів. 11.06.2019 року були створені повторні повідомлення, про надходження зазначених електронних повідомлень, які були доставлені та вкладені до абонентської поштової скриньки адресатів. Оскільки впродовж встановленого терміну зберігання за одержанням зазначених повідомлень ніхто не звернувся, вони були відправлені на зберігання, що вбачається зі змісту листа АТ «Укрпошта» від 13.11.2019 року №33-С-18187 на заяву [PERSON] та підтверджується копіями квитанцій АТ «Укрпошта» від 07.06.2019 року (т.1 а.с. 48-49). В свою чергу відповідачем були залучені до матеріалів цивільної справи фототаблиці із зображенням станом на березень-квітень 2021 року внутрішнього приміщення будинку [ADDRESS] , а також із зображенням зовнішнього вигляду частини будинку, з якого вбачаються ознаки проведеного ремонту фундаменту (т.1 а.с.214). Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.07.2017 року по цивільній справі №639/2960/17 позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 3/4 частки витрат на утримання будинку у розмірі 10361 грн. 45 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на придбання пічки, дров, облаштування димоходу у розмірі 35621 грн. 06 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 4\~000 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. (т.2, а.с. 202-206). Ухвалою Новобаварського (Жовтневого) районного суду м. Харкова від 01.09.2017 року по цивільній справі №639/2960/17 у задоволені заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення від 31 липня 2017 року у цивільній справі № 639/2960/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Харківська міська рада, [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено (т.2, а.с. 207-208). Постановою Апеляційного суду\~Харківської області\~від 22.08.2018\~року по\~цивільній справі\~№639/2960/17\~апеляційну скаргу\~ [PERSON] ,\~правонаступниками якого\~є [PERSON] ,\~ [PERSON] -\~задоволено частково.\~Заочне рішення\~Жовтневого районного\~суду м.\~Харкова від\~31\~липня 2017\~року змінено\~в частині\~суми стягнення\~3/4\~часток на\~утримання будинку,\~зменшивши суму\~стягнення з\~10361,45\~грн.\~до 1463,34\~грн.\~Рішення суду\~в частині\~стягнення витрат\~на придбання\~пічки,\~дров,\~облаштування димоходу\~скасовано,\~у задоволенні\~цих вимог\~відмовлено.\~Рішення суду\~в частині\~задоволення позову\~ [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~правонаступниками якого\~є [PERSON] ,\~ [PERSON] \~про відшкодування\~моральної шкоди\~скасовано,\~провадження у\~справі у\~цій частині\~закрито (т.1\~а.с.\~5-9, т.2 а.с. 209-215). У вказаній постанові Апеляційного суду Харківської області від 22.08.2018 року по цивільній справі №639/2960/17 встановлено ряд обставин, в тому числі зазначено, що позивач [PERSON] наполягала на тому, що нею були придбані будівельні матеріали та у 2015 році нею були виконані ремонтні роботи, направлені на збереження будинку, а саме: штукатурка зовнішньої поверхні стін прибудови «А-1»; по господарській будівлі літ. «Б» - укріплення фундаменту, реставрація стін, штукатурка зовнішньої та внутрішньої поверхні стін, ремонт та фарбування підлоги, побілка стін та стелі, ремонт та фарбування вікон, дверей та дерев`яних елементів даху; по господарській будівлі літ. «В» - ремонт та фарбування стін, воріт, дверей та дерев`яних елементів даху, укріплення фундаменту, ремонт підлоги; по господарським будівлям літ. «Е» та «Ж» - ремонт та фарбування стін, підлоги, дверей; по господарським будівлям літ. «З» та навіс, який не заінвентаризований ремонт та фарбування стін, укріплення опорних стовпів. Матеріали справи містять квитанції та платіжні документи надані позивачем, якими підтверджений факт придбання певних будівельних матеріалів.Представник позивача пояснив, що обсяг ремонтних робіт, вартість використаних матеріалів позивач визначала одноособово, здійснювала покращення в будинку на власний розсуд, оскільки не могла отримати згоди відповідача через конфліктні з ним відносини. Між тим, доведеним є лише факт придбання позивачем будівельних матеріалів, матеріали справи не містять належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження факту виконання ремонтних робіт, їх обсягу та їх необхідності для збереження нерухомого майна. Факт виконання ремонтних робіт правонаступники [PERSON] категорично заперечують. Крім того, правонаступники [PERSON] пояснили, що останній був зацікавлений у збереженні будинку, надавав згоду на укріплення фундаменту, відновлення вимощення, фарбування даху будинку, між тим ці роботи виконані не були. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту виконання як тих ремонтних робіт, на які надавав згоду [PERSON] , так і будь-яких інших. За таких обставин, помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з [PERSON] витрат на придбання будівельних матеріалів на ремонт будинку. Додатковою постановою Харківського апеляційного суду від 13.02.2019 року по цивільній справі №639/2960/17 заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] витрати зі сплати судового збору у розмірі по 8,74 грн. з кожної (т.2 а.с. 214-215). Відповідачем надані копії заяв [PERSON] та [PERSON] , поданих начальнику Новобаварського ОП ГУНП в Харківській області, зміст яких лише свідчить про наявність у сторін конфліктних правовідносин, що визнано сторонами і в судовому засіданні (т.1 а.с.82-93) Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України та ч.\~1,\~п.п.\~1,\~4,\~5,\~8\~ч.\~2\~ст.\~16\~ЦК Україникожна\~особа має\~право в\~порядку,\~встановленому цим\~Кодексом,\~звернутися до\~суду за\~захистом своїх\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів.\~Способами захисту\~цивільних прав\~та інтересів\~можуть бути:\~визнання права;\~відновлення становища,\~яке існувало\~до порушення; примусове\~виконання обов`язку\~в натурі; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Положеннями ч. 1\~ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2\~статті 78 ЦПК України зазначено, що\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можнавстановити дійсні обставини справи. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені статтею 11 ЦК України. Статтею 319 ЦК України та статтею 13 Конституції України\~закріплено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Власність не тільки надає переваги, а й покладає певні обов`язки на власників майна. Це конституційне положення гарантує дотримання принципу забезпечення балансу між інтересами власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктів власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, усього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власника з боку держави, фізичної чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків. Особи користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч ці порушення й не призвели до позбавлення володіння майном, а також вимагати відшкодування завданих цим збитків. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Проте, реалізуючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України). Згідно ч.1, 2 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно, може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно зі ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Отже, вважається справедливим, що кожний співвласник відповідно до розміру своєї частки має брати участь у різноманітних витратах, пов`язаних з управлінням, утриманням та збереженням спільного майна, а також повинен нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Разом з тим, співвласник зобов`язаний компенсувати лише ті витрати на ремонт нерухомого майна, які були вимушені та необхідні для його збереження та не зобов`язаний відшкодовувати витрати на інші ремонтні роботи, виконані другим співвласником на свій розсуд без згоди першого співвласника. Таким чином, відповідні витрати повинні бути розподілені між сторонами, відповідно до їх часток у спільній частковій власності. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес). Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети. Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц, від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц, від 15 квітня 2021 року у справі № 638/5001/17,\~Верховного Суду у справі № 61-17516св21 від 07.02.2023. Згідно з ч.1,2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до\~статті 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриттяспадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1219 ЦК України\~визначені права та обов'язки особи, які не входять до складу спадщини, а саме: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені\~статтею 608 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 608 ЦК України\~зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За змістом ч. 1, 4 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов`язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем; до спадкоємця переходить обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої спадкодавцем, яке було присуджено судом зі спадкодавця за його життя. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Відповідно до\~частини першої\~статті 509\~ЦК України\~зобов`язанням\~є правовідношення,\~в якому\~одна сторона\~(боржник)\~зобов`язана\~вчинити на\~користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, норми розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), Нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання та є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання як спосіб захисту грошового інтересу і полягає у відшкодуванні грошових втрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляції та отримані компенсації за неналежне виконання зобов`язань (постанова ВП ВС від 19.06.2019 №703/2718/16, від 19.06.2019 №646/14523/15) В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів з власної ініціативи і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог. Так, дослідивши надані учасниками справи докази, суд приходить до висновку, що на момент звернення позивача до суду 10.03.2020 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належав на праві спільної часткової власності позивачу [PERSON] (1\\4 частка) та іншими співвласникам відповідачам [PERSON] та [PERSON] (по 3/8 частки у праві власності - кожній), які отримали вказану власність у спадщину від [PERSON] , померлого [INFO] . В присутності [PERSON] та на її замовлення було проведено 15.09.2017 року обстеження будівельних конструкцій зазначеного домоволодіння і складено технічний висновок ТОВ «Харківреконструкція» за участю експерта [PERSON] , з якого вбачається необхідність виконання ремонтних робіт, в тому числі для укріплення фундаменту і вимощення. За життя [PERSON] був зацікавлений у збереженні будинку, надавав згоду на укріплення фундаменту, відновлення вимощення, фарбування даху будинку, що визнано його спадкоємцями під час розгляду іншої справи і встановлено постановою Апеляційного суду Харківської області від 22.08.2018 року по цивільній справі №639/2960/17. Отже позивач 30.03.2018 року уклала договір будівельного підряду з ФОП [PERSON] , якою і були проведені відповідні роботи згідно висновку ТОВ «Харківреконструкція». Вказані роботи проведені станом на 13.04.2018 року, що підтверджено актом. Перелік робіт вбачається з розрахунку ФОП [PERSON] , а їх вартість становить 13703,00 грн., яка оплачена позивачем, що підтверджено відповідним чеком. З матеріалів справи вбачається, що співвласник [PERSON] помер [INFO] , його правонаступниками стали [PERSON] , [PERSON] , які прийняли спадщину з моменту його смерті. В подальшому [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої прийняла спадщину [PERSON] . Заперечення відповідача та її представника щодо недоведеності позовних вимог спростовуються наданими позивачем доказами, дослідженими в судовому засіданні, які підтверджують наведені в позові обставини, а факт здійснення ремонтних робіт крім технічної документації підтверджено в тому числі наданими відповідачем фототаблицями. Зазначена в позові вартість ремонтних робіт відповідачем не спростована жодними доказами. Всі заперечення сторони відповідача загалом ґрунтуються на небажанні нести відповідні витрати і визнавати обов`язок щодо утримання спільної часткової власності, щодо об`єкту якої позивачем здійснено лише необхідні заходи з ремонту, а не покращення за власним бажанням і на власний розсуд. Таким чином, оскільки позивачем за свій рахунок був проведений необхідний ремонт домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , який був на той момент спільною частковою власністю сторін у справі, кожний із співвласників зобов`язаний брати участь у витратах на \~утримання будинку відповідно до їх часток у спільній частковій власності, отже у разі відмови брати участь у відповідних витратах позивач має право стягнути їх в судовому порядку, у зв`язку з чим її позов підлягає задоволенню в цій частині шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 13703,00 /8 х 3 =5138,63 грн. що приходиться на 3\\8 частки [PERSON] та 5138,63 грн., що приходиться на 3\\8 частки [PERSON] , враховуючи, що після смерті останньої [PERSON] прийняла спадщину разом з усіма правами і обов`язками, які існували на момент її смерті, отже стягненню з відповідача підлягає загальна сума в розмірі 5138,63 грн. + 5138,63 грн.=10\~277, 26 грн. Між тим, відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В даному випадку статтями 355-360 ЦК України не передбачено певні строки відшкодування іншими співвласниками понесених одним із співвласником витрат на утримання майна, лише вказано на право співвласника вимагати відшкодування понесених витрат, в тому числі у судовому порядку. Отже, не встановивши факт прострочення виконання зобовязання відповідачем, суд вважає безпідставним покладення на відповідача відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим позов в цій частині задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] про відшкодування витрат на утримання будинку підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів, сплачених за ремонт будинку за адресою: [ADDRESS] в розмірі 10\~277,26 грн. В іншій частині позов задоволенню не підлягає з підстав, зазначених вище. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, що визначено ч.1 ст.133 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. (т.1, а.с. 1) Загальна сума позовних вимог з урахуванням всіх збільшень становила 21577,48 грн. Отже задовольняючи позов на 47,6 % суд приходить до висновку, що з в відповідача на користь позивачапідлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 400,22 грн. Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Згідно з ч.6 ст. 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~141\~ЦПК України\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так позивачем надано суду докази витрат, понесених нею на залучення експерта для складання технічного висновку у розмір 3000 грн. (т.1 а.с.50). Отже у зв`язку із частковим задоволенням позову на 47,6 % з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати, пов`язані із залученням експерта у розмірі 1\~428, 00 грн. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: partial