Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-17 00:00:00

30 січня 2025\~року представник позивача [PERSON] адвокат Мотуз О.В., через систему «Електронний суд» подав\~матеріали позовної\~заяви до Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначає, що [PERSON] протягом тривалого часу з 09 грудня 1994 року по 22 квітня 1995 року та з 17 листопада 2008 року по 30 березня 2021 року працював на різних посадах, у різних структурних підрозділах Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське». 30 березня 2021 року позивача було звільнено. За час роботи на підприємстві відповідача позивач набув хронічних професійних захворювань. П. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 02 жовтня 2019 року, затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області, встановлено наявність у позивача професійних захворювання:-Пневмоконіоз (q/q, 1/1), ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.) за змішаним типом. Пункт 17 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів пилу фіброгенної дії. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 28 листопада 2022 року серії 12 ААА № 120040 позивачу повторно безстроково визначено втрату працездатності на рівні 40%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 28 листопада 2022 року серії 12 ААВ № 217894 позивачу первинно безстроково встановлено третю групу інвалідності. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у нього хронічного професійного захворювання. Просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на користь [PERSON] в якості відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання суму грошових коштів у розмірі 245 000,00 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2025 року, цивільну справу №208/1587/25 передано до провадження судді Гречаній В.Г. Ухвалою судді від 31.01.2025 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. 03.03.2025 року від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» - Ніколенко М.М. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначено, що викладені у позові вимоги є безпідставними та не грунтуються на нормах чинного законодавства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги не підлягають задоволенню. Під час працевлаштування на ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» [PERSON] був ознайомлений з важкими та шкідливими умовами праці та надав свою добровільну згоду на роботу у цих умовах. Зі свого боку ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» при прийомі Позивача на роботу повідомляло його про наявність у нього права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до діючого законодавства і колективного договору. Таким чином, Позивач був обізнаний про шкідливі фактори, які присутні на його робочому місці на підприємстві Відповідача та добровільно без примусу погодився виконувати доручену йому роботу. Під час роботи в ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» [PERSON] проходив медичні огляди у зв`язку з чим, допускався Відповідачем до роботи за своєю професією. [PERSON] добровільно приступив до виконання трудових обов`язків за своєю професією, від дорученої роботи він не відмовлявся, про те, що при виконанні роботи створювалася виробнича ситуація небезпечна для його життя або здоров`я Позивач адміністрацію ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» не повідомляв. За результатами розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання було складено Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) Форми П-4 від 02.10.2019 року. Відповідач звертає увагу, що Позивач протягом тривалого часу у період з 1994р. по 2008р. працював на інших підприємствах вугільної промисловості зі шкідливими умовами праці, що неодмінно мало негативний вплив на стан його здоров`я, а саме: прохідником підземним з повним робочим днем на шахті Центральна, шахті Краснолиманська, ТОВ «Донбасвуглепроходка». Таким чином, необхідно враховувати наявність впливу шкідливих факторів на здоров`я Позивача під час його роботи на інших підприємствах, як на підставу виникнення у [PERSON] професійного захворювання. Вважаємо, що стан здоров`я Позивача обумовлений всією його трудовою діяльністю, а не лише роботою на ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське», а також його власними діями/бездіяльністю. [PERSON] під час роботи в ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» проходив медичні огляди, згідно з якими був визнаний придатним до роботи за своєю професією. Скарг на стан здоров`я від Позивача не надходило. Жодної інформації щодо виявлення у Позивача початкових стадій професійних захворювань на адресу підприємства Відповідача не надходило. З позовної заяви не вбачається, що Позивач колись заперечував результати періодичних медичних оглядів та повідомляв роботодавця про невідповідність їх результатів дійсному стану його здоров`я. Отже, вказані обставини свідчать, що Позивач не дбав про особисту безпеку і здоров`я, не повідомляв роботодавця про свій дійсний стан здоров`я, про необхідність проведення позачергового медичного огляду, тому однією з суттєвих причин втрати працездатності Позивача вбачають його власні дії /бездіяльність. Позивачем в позовній заяві про наявність моральних страждань зазначено лише загальними фразами та не визначено, які саме дії/бездіяльність з боку ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» призвели до моральних страждань Позивача та не визначено причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою. Крім того, Позивачем не надано жодної медичної довідки або виписки за період роботи на ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське», які б підтверджували перебування Позивача на лікуванні в медичних закладах; не надано жодного медичного документу, з якого можливо встановити момент виникнення професійного захворювання, його динаміку та дійсний зв`язок з роботою на підприємстві Відповідача; не надано доказів постійного знаходження Позивача на обліку в лікувально-профілактичних закладах та понесення витрат на лікування; відсутні висновки психолога щодо наявності моральних страждань. Відповідач заперечує наявність підстав для відшкодування моральної шкоди. Однак, якщо суд дійде зворотнього висновку, то у такому випадку просимо суд врахувати, що заявлені Позивачем вимоги за сумою не відповідають критеріям розумності та справедливості, про які йдеться у ст. 23 ЦК України. Відповідач заперечує наявність підстав для відшкодування моральної шкоди. Якщо суд дійте висновку про стягнення сум моральної шкоди, просимо врахувати, шо ця сума повинна бути стягнута без зазначення про те, що її слід стягнути без утримання податків. Просить у задоволенні позовної заяви [PERSON] до ПРАТ «Шахтоуправління «Покровське» про стягнення моральної шкоди у розмірі 245 000,00 грн. відмовити у повному обсязі. 04.03.2025 року від адвоката Мотуз О.В. до суду надійшла відповідь на відзив. В якій зазначено, що заподіяна позивачу моральна шкода полягає у тому, що внаслідок професійного захворювання порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. У виникненні в позивача хронічних професійних захворювань наявна вина відповідача, так як згідно пункту 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 02 жовтня 2019 року встановлено, що обставини за яких виникло професійне захворювання є: у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів пилу фіброгенної дії. Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксину кремнію від 10% до 70% фактична величина 64,9 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни 81% зміни. Тобто відповідачем як роботодавцем допущено перевищення встановлених норм дії шкідливих факторів на працівника. Слід зауважити, що навіть при очевидній вині роботодавця в даному конкретному випадку, законодавець не відносить таку вину до обов`язкової складової умов відшкодування моральної шкоди роботодавцем. Позивачем надано переконливі та змістовні роз`яснення, в чому саме полягає заподіяна йому моральна шкода. Щодо стягнення суми моральної шкоди з урахуванням утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження здоров`я на виробництві. 05.03.2025 року представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» - Ніколенко М.М. подав до суду клопотання про витребування доказів. 03.06.2025 року представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» - Львов А.Л. подав до суду клопотання про витребування письмових доказів. Ухвалою суду від 24.06.2025 року у клопотанні представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» - Львова А.Л. про витребування письмових доказів відмовлено. 14.07.2025 року представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» - Львов А.Л. подав до суду додаткові пояснення, зазначивши, що проявом розумності є те, що у ЦК України, як основному регуляторі цивільних відносин, визначення розміру грошової компенсації моральної шкоди не пов`язується з вирішенням питання про розмір податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. Очевидно, що для контролю сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів в публічному праві існують відповідні механізми, які зовсім не пов`язані із визначенням розміру грошової компенсації моральної шкоди. Цивільний суд за позовом про стягнення грошової компенсації моральної шкоди відповідно до статті 23 ЦК України вирішує цивільний спір, а не визначає, розмір та порядок сплати податків, зборів чи інших обов`язкових платежів. З урахуванням викладеного вважає необґрунтованим є вирішення судом у цій цивільній справі питань щодо податків, зборів чи інших обов`язкових платежів та визначення в резолютивній частині рішення порядку його виконання про стягнення цієї суми «без утримання податків та інших обов`язкових платежів». 14.07.2025 року у судовому засіданні адвокат Мотуз О.В. зазначив обґрунтування позовних вимог, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 14.07.2025 року у судовому засіданні адвокат Львов А.Л. зазначив, що позовні вимоги не підтримує, просить відмовити в повному обсязі. На підставі ст. 244 ЦПК України в судовому засіданні 14.07.2025 року судом після судових дебатів було оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відкладено судове засідання для ухвалення та проголошення судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи. Згідно до трудової книжки серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , з 09 грудня 1994 року по 22 квітня 1995 року та з 17 листопада 2008 року по 30 березня 2021 року працював на різних посадах, у різних структурних підрозділах Приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське». 30 березня 2021 року позивача було звільнено за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійноо захворювання (отруєння) форми П-4 від 02.10.2019 року, затвердженого начальником Головного управління Держпраці у Донецькій області, встановлено наявність у [PERSON] професійних захворювання, а саме - пневмоконіоз (q/q, 1/1), ЛН І-ІІ ст. (першого-другого ст.) за змішаним типом. П. 17 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: професійне захворювання виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів пилу фіброгенної дії. Згідно п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: пил переважно фіброгенної дії, кремнію діоксин кристалічний при вмісту вільного діоксину кремнію від 10% до 70% фактична величина 64,9 мг/м3, при нормативному значенні 2 мг/м3. Тривалість дії упродовж зміни 81% зміни. Згідно повідомлення підприємству, установі, організації про результати огляду МСЕК № 140 від 11 грудня 2019 року позивачу було встановлено втрату працездатності на рівні 25% безстроково. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 28 листопада 2022 року серії 12 ААА № 120040 позивачу повторно безстроково визначено втрату працездатності на рівні 40%. Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 28 листопада 2022 року серії 12 ААВ № 217894 позивачу первинно безстроково встановлено третю групу інвалідності. Згідно до виписки №60 із медичної картки амбулаторного хворого від 04.02.2019 року, [PERSON] має дізноз: пневмоконіоз, професійне захворювання. З`ясувавши обставини у справі, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. Згідно з нормами Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини головним обов`язком держави (ст.3 Конституції України). Крім того,\~статтею 46 Конституції України\~закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках, передбачених законом. Згідност.\~4\~Закону України\~«Про охорону\~праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Відповідно ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Так, відповідно ч. 1-4\~ст. 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. Власник або уповноважений ним орган повинен впроваджувати сучасні засоби техніки безпеки, які запобігають виробничому травматизмові, і забезпечувати санітарно-гігієнічні умови, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. Відповідно до вимог ст.173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. У статті 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я. Частиною першої ст.\~237-1\~КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Водночас, пунктом 13 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» роз`яснено, що відповідно достатті 237-1 КЗпП Україниза наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Як вбачається з Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 02 жовтня 2019 року, професійні захворювання виникли у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів пилу фіброгенної дії. Отже, роботодавець ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», під час роботи позивача, допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням\~ст. 153 КЗпП України\~та\~ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Таким чином, судом встановлено порушення ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у позивача професійних захворювань, а тому саме на роботодавця покладається обов`язок з відшкодування завданої моральної шкоди. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд виходить з обставин отримання шкоди позивачем, наявності фізичних та душевних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у способі життя позивача, необхідність проходження курсу лікування, обмеження життєвої активності позивача і необхідності додаткових зусиль для організації свого життя. Встановлено, що у зв`язку з професійним захворюванням позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності та він визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи. Після втрати працездатності, у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, у зв`язку з втратою професійної працездатності він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3ст. 23 ЦК України). Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Оскільки, нормативно-правовими актами України не встановлено розмір компенсації моральної шкоди, відшкодування якої здійснюється на підставі статті 237-1 КЗпП України, розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, визначається судом відповідно до наданих доказів та фактичних обставин справи. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31\~березня 1995\~року (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування\~моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. При цьому, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації. Відповідно частини 4 статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третійстатті 23 ЦК Україникритеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 110 000,00 грн. буде відповідати судовій практиці Великої Палати Верховного Суду при розгляді справ з аналогічними правовідносинами, а також критеріям розумності, виваженості і справедливості у його ситуації. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з наступного: життя і здоров`я людини найвища соціальна цінність, невід`ємні два поняття. Оскільки, якщо втрачене здоров`я, то немає того повноцінного життя, як того бажає сама людина. Немає вартості життю людини та вартості втраченому здоров`ю. Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною. При цьому, суд враховує, що відповідно до пункту «а» підпункту 164.2.14\~пункту 164.2\~статті 164\~ПК України зі змінами, внесеними згідно із\~Законом України від 16 січня 2020 року № 466 ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23 травня 2020 року, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Тобто, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Аналогічний правовий висновок викладено й у постанові Верховного Суду від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю, отже, вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Отже, враховуючи викладене, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 110 000,00 гривень. Відповідно до ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони. У зв`язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в дохід держави у розмірі 1100,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial