Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи До суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] у якому просить: 1) звільнити його від сплати аліментів в користь [PERSON] на сина [PERSON] , [INFO] ; 2) стягнути з [PERSON] в його користь аліменти на [PERSON] , [INFO] , в розмірі 4000 грн. на місяць. Позов обґрунтовує тим, що сторони мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 3 липня 2023 року їх шлюб розірвано, а за судовим наказом Рожищенського районного суду Волинської області від 22 червня 2023 року з позивача стягнуто аліменти у користь [PERSON] на трьох дітей в розмірі половини його заробітку (доходу). Посилається на те, що у 2021 році відповідач разом із малолітніми дочками [PERSON] та [PERSON] переїхала проживати у Республіку Польща, а син [PERSON] залишився проживати з позивачем у с. Дмитрівка. [PERSON] самостійно займається вихованням сина, повністю забезпечує його щоденні потреби та оплачує витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, купівлею одягу, в той час як відповідач не цікавиться повсякденним життям [PERSON] , не спілкується з ним та не переказує коштів на його утримання. Такі обставини, на переконання позивача, є підставою для звільнення його від сплати аліментів на утримання сина [PERSON] та стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 4000 грн. У віздиві на позовну заяву відповідач [PERSON] заперечує проти позову та просить відмовити в задоволенні заявлених вимог. Зазначає, що позивач раніше не надавав матеріальної допомоги на утримання дітей, а після видачі судового наказу про стягнення аліментів сплачував їх нерегулярно. У березні 2022 року відповідач з двома дочками виїхала в Республіку Польща і мала намір забрати сина, проте позивач створює перешкоди в цьому. Відповідач надсилала [PERSON] грошові кошти, подарунки та одяг. [PERSON] стверджує, що колишній чоловік постійно проживає та працює в Польщі, а в Україну приїжджає кілька разів на рік на короткий проміжок часу, тому фактично не приймає участі у житті та вихованні сина [PERSON] . У відповіді на віздив позивач [PERSON] зазначає, що дійсно мав заборгованість зі сплати аліментів, однак погасив її ще до звернення із позовною заявою до суду. Щодо створення позивачем перешкод для виїзду сина зазначає, що упродовж тривалого періоду відповідач не вживала заходів для визначення місця проживання сина, а це може свідчити про фактичне погодження з тим, що дитина залишається з батьком. [PERSON] не давав згоди на вивезення сина за кордон, оскільки керувався найкращими інтересами дитини. Не заперечує, що [PERSON] через родичів епізодично передавала певну матеріальну допомогу для сина, проте всі основні витрати залишаються за ним. Твердження відповідача про постійне проживання за кордоном заперечує, а періодичні виїзди за межі території України пояснює необхідністю працевлаштування задля забезпечення фінансових потреб дітей. У періоди відряджень не припиняв здійснювати батьківських обов`язків: залишався на постійному зв`язку з дитиною, регулярно забезпечував її всіма необхідними засобами для життя, навчання та розвитку. У свою чергу, відповідач з березня 2022 року жодного разу не відвідала сина в Україні. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю. З пояснень [PERSON] слідує, що упродовж останніх 9 років він працює будівельником в Польщі. На початку 2022 року забрав дружину разом із трьома дітьми до себе в Польщу, де вони проживали приблизно один рік, а у 2023 році повернулися в Україну. Після повернення відповідач забажала розірвати шлюб, забрала доньок [PERSON] та [PERSON] і поїхала до своєї матері. Син [PERSON] відмовився їхати з ними і з того часу проживає з позивачем в с. Дмитрівка. Через деякий час колишня дружина з молодшими дітьми виїхала в Республіку Польща, де створила нову сім`ю і проживає там по теперішній час. Позивач зазначив, що дійсно працює за кордоном і в Україну приїжджає не рідше як раз на три місяці, а в період його відсутності дитина перебуває з його батьками. З [PERSON] не спілкується, на дітей аліменти сплачує. Син перебуває на повному утриманні позивача, тому вважає, що сплачувати аліменти в користь дружини, яка не дбає про дитину, несправедливо. Представник позивача [PERSON] давала пояснення, які є близькими за змістом до обґрунтувань позову. Посилалася на те, що матеріальне забезпечення дитини повністю покладено на позивача, тому [PERSON] не має права стягувати аліменти на цю дитину. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явилася. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечила проти позовних вимог. З її пояснень слідує, що відповідач позбавлена можливості спілкуватися із сином, з приводу чого зверталася до органу опіки і піклування Рожищенської міської ради. [PERSON] , передаючи з Польщі грошові кошти та подарунки, допомагає матеріально [PERSON] . Стверджує, що відомості в акті обстеження умов проживання недостовірні, оскільки немає підстав вказувати, що дитина проживає з позивачем. Стороною відповідача не оспорюється той факт, що з 2023 року син [PERSON] не проживає із [PERSON] . В теперішній час у відповідача народилася ще одна дитина, тому вона зобов`язана піклуватися і про неї. Вважає позовні вимоги необгрунтованими, тому просить відмовити в їх задоволенні. Процесуальні дії у справі 9 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, відмовлено в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів. 27 травня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, судове засідання відкладено. 15 липня 2025 року в судовому засіданні оголошено перерву. Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , записані сторони (арк. спр. 17-19). З копії рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 3 липня 2023 року слідує, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] розірвали шлюб (арк. спр.14-16). З [PERSON] у користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , дочки [PERSON] , дочки [PERSON] в розмірі половини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 червня 2023 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, що підтверджується копією судового наказу Рожищенського районного суду Волинської області від 22 червня 2023 року (арк. спр. 145). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сформованого Луцьким ВДВС у Луцькому районі Волинської області ЗМУМЮ, вбачається, що станом на 16 квітня 2025 року заборгованість зі сплати аліментів у [PERSON] відсутня (арк. спр. 20-21). Згідно з копією довідки Топільненської сільської ради від 5 червня 2020 року № 235, місце проживання позивача [PERSON] зареєстроване у буд. [ADDRESS] (арк. спр. 11). У довідці виконавчого комітету Рожищенської міської ради від 14 квітня 2025 року № 166, значиться про те, що малолітній [PERSON] проживає в [ADDRESS] ) (арк. спр. 27). Копією довідки КЗЗСО «Топільненський ліцей» від 14 квітня 2025 року № 01-20/107 стверджено, що [PERSON] навчається у 5 класі цього закладу освіти (арк. спр. 26). Згідно з актом обстеження умов проживання від 14 квітня 2025 року малолітній [PERSON] після розлучення батьків залишився проживати з батьком [PERSON] , який належним чином виконує свої обов`язки, займається його вихованням та повністю матеріально утримує (арк. спр. 28). З копії відповіді служби у справах дітей Рожищенської міської ради Луцького району Волинської області від 22 травня 2025 року № 73 слідує, що відповідач [PERSON] у травні 2023 року усно зверталася за консультацією щодо участі у вихованні своїх малолітніх дітей (арк. спр. 90). Відповідно до повного витягу з актового запису про народження, сформованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Острув-Мазувецька Республіки Польща 19 червня 2024 року за №1416011/00/AU/2024/731246, відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (арк. спр. 55-56). Згідно з відомостями Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 3 червня 2025 року № 19/46233-25 [PERSON] перебував за межами України в період з: 7 лютого по 14 червня 2021 року, 1 липня по 16 вересня 2021 року, 30 вересня по 22 грудня 2021 року, 23 березня 2022 року по 25 березня 2023 року, 22 квітня по 11 червня 2023 року, 5 липня 2023 року по 20 січня 2024 року, 27 березня 2024 року по 7 квітня 2025 року (арк. спр.106). Під час розгляду справи свідок [PERSON] показала, що з 2023 року її племінниця [PERSON] разом із доньками проживає у Республіці Польща, а старший син [PERSON] проживає в с. Дмитрівка Луцького району. [PERSON] через свідка кілька разів передавала речі та гроші для [PERSON] : у серпні 2024 року - рюкзак та канцтовари; у грудні 2024 року - спортивний костюм, куртку та солодощі; у 2025 році - подарунки та кілька разів грошові кошти у розмірі по 3000 грн. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON] зверталася у службу у справах дітей Рожищенської міської ради за консультацією щодо участі у вихованні своїх малолітніх дітей та усунення можливих перешкод у спілкуванні з сином, де надали їй роз`яснення. У квітні 2025 року працівники служби у справах дітей, на підставі звернення [PERSON] , здійснили обстеження умов проживання позивача та малолітнього [PERSON] , при цьому відповідач [PERSON] присутня не була. Під час спілкування [PERSON] підтвердив, що проживає в с. Дмитрівка Луцького району з татом і їхати до мами категорично відмовляється. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Положеннями Сімейного Кодексу України (далі - СК) закріплено рівність прав та обов`язків матері та батька щодо їхньої спільної дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК). Згідно з ч. 4 ст. 273 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Аналіз вказаних приписів законодавства свідчить про те, що обставинами, які підлягають доказуванню у даній справі, є зокрема зміна місця проживання дитини (проживання з платником аліментів після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів або збільшення їх розміру), а також перебування дитини на його повному утриманні. Згідно із частинами 1, 3, 6 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Під час розгляду справи судом встановлено, що на час вирішення судом справи про стягнення із [PERSON] аліментів, [PERSON] проживав із матір`ю [PERSON] . Це фактично є однією з умов присудження аліментів на дитину в користь того з батьків, з ким дитина проживає. В теперішній час обставини життя дитини змінилися, малолітній [PERSON] став проживати окремо від отримувача аліментів, і такі обставини сторонами визнаються. Це означає, що припинила існувати фактична підстава для отримання [PERSON] аліментів від [PERSON] на утримання сина [PERSON] , хоча не припинився обов`язок батька утримувати дитину. Зараз [PERSON] таке утримання дитині забезпечує в силу того, що дитина з ним разом проживає. Наведене дає підстави для звільнення [PERSON] від обов`язку сплачувати аліменти в користь [PERSON] . Згідно з приписами статей 183, 191 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, починаючи з дня пред`явлення позову. Нормою ч. 1 ст. 184 СК передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З наведеного вбачаються підстави для стягнення аліментів із відповідача на утримання сина, оскільки як встановлено під час розгляду справи дитина проживає у буд. [ADDRESS] та навчається у КЗЗСО «Топільненський ліцей». За цією ж адресою зареєстрований та проживає позивач [PERSON] , який періодично працює за кордоном. Аліменти слід присудити у твердій грошовій сумі відповідно до заяви одержувача аліментів. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати, суд виходить з того, що відомостей про доходи відповідача немає. Стан здоров`я [PERSON] не має таких особливостей, що істотним чином впливали б на розмір аліментів. Обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків. Водночас, відповідач утворила нову сім`ю, а тому повинна піклуватися про народжену дитину, яку вона теж за законом зобов`язана утримувати. Позивачем не доведено доказами необхідність надання утримання дитині саме в розмірі 4000 грн. на місяць, як і не доведено доказами можливості відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі. З пояснень позивача вбачається, що він сплачував аліменти на трьох дітей в розмірі приблизно 6500 грн. на місяць, тому присудження із відповідача в користь позивача аліментів у розмірі 2200 грн., на переконання суду, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку [PERSON] , а також співмірним по відношенню до розміру наданого позивачем утримання своїм дочкам. Крім того, суд вбачає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на сина [PERSON] починаючи з дня набрання рішенням законної сили, а не з дня пред`явлення позову, як це визначено статтями 183, 191 СК, оскільки [PERSON] звільняється від сплати аліментів на [PERSON] саме з моменту набрання рішенням законної сили. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1211,20. Також на відповідача слід покласти сплату судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: partial