Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

13.05.2025 представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість в розмірі 17 430 грн, а також судові витрати та витрати на правову допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.03.2020 між ТОВ «Займер» та відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 118059, шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Останній отримав кредит у розмірі 3500 грн, строком на 18 днів, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% в день, або 730% річних. Станом на 13.01.2025 заборгованість відповідача за вищевказаним договором становить 17430 грн, з яких 3500 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 13930 грн прострочена заборгованість за процентами. 28.10.2021 між ТОВ «Займер» та позивачем укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Займер» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 118059. Ухвалою від 23.05.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд з викликом сторін. 04.07.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку із першою неявкою відповідача. 01.08.2025 сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача у своїй позовній заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності. Відповідач у судове засідання, призначені на 04.07.2025, 01.08.2025 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань не подав. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. З`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 16.03.2020 року між ТОВ «Займер» та відповідачем був укладений кредитний договір № 118059, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 3500 грн строком на 18 днів, тобто до 02.04.2025, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2% на добу, або 730 %річних. Кредитний договір укладено в електронному вигляді підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. (п.1.4. кредитного договору). Відповідно до додатку №1 до договору про надання фінансового кредиту №118059 від 16.03.2020, строк, на який надано кредит 18 днів, сума кредиту складає 3500 грн, сума нарахованих процентів за користування кредитом 1260 грн. На підтвердження виконання товариством п. 1.4 кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» від 25.02.2025 №2002/02, відповідно до якого 16.03.2020 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 3500 грн за реквізитами платіжної картки, що підтверджує видачу кредитних коштів. 28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-28/10/2021 згідно з умовами якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до витягу реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача на суму заборгованості 17430 грн, з яких 3500 грн - заборгованість за сумою кредиту, 13930 грн - заборгованість за відсотками. Згідно виписки з особового рахунку, станом на 13.01.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 17430 грн, з яких 3500 грн - заборгованість за сумою кредиту, 13930 грн - заборгованість за відсотками. Позивачем на адресу відповідача 13.01.2025 надіслано вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором на загальну суму 17430 грн, у якій останнього повідомлено про відступлення права вимоги з договором №118059 від 16.03.2020. Як передбачено п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі, й передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За положенням ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, аналіз матеріалів справи та викладене свідчить про наявність доказів на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце, документи, надані позивачем, містять відомості про те, що право вимоги за кредитами відповідача увійшло до пакету передачі активів на користь позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 625 ЦПК України боржник який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що за умовами Кредитного договору № №118059 від 16.03.2020 відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними, суд дійшов висновку про те, що заборгованість за тілом кредиту в розмірі 3500 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості, позивач, крім заборгованості за основним боргом, просив стягнути прострочену заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Згідно п.2.3 Індувідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №118059 від 16.03.2020, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Відтак, нарахування позивачем відсотків за користування кредитними коштами в сумі 13 930 грн є обгрунтованими. Отже, позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача судових витрат у справі, слід зазначити наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач поніс витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правову допомогу у сумі 2422,40 грн та 10500,00 грн відповідно. Як передбачено статтею 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір витрат на правову допомогу підтверджується: договором про надання правової допомоги від 29.12.2023, додатковою угодую №1 до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023, актом про отримання правової допомоги від 30.06.2025, платіжною інструкцією № 39439, рахунком № 30.06.2025-28 від 30.06.2025, довіреністю від 30.12.2024. Визначаючи розмір витрат, які підлягають відшкодуванню, суд враховує характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи. Беручи до уваги наведене вище, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені позивачем витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 4 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved