Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме просить встановити факт, що особа, зазначена в актовому записі про смерть № 1005 від 27.03.2018 року, зареєстрованому Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області є [PERSON] [INFO] , місце народження м. Мукачево, Закарпатська область. Також просить зобов`язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції внести зміни до актового запису про смерть № 1005 від 27.03.2018 року, зареєстрованому Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, усунувши недостовірні відомості щодо особи померлого та внести в вищезазначене свідоцтво про смерть прізвище, ім`я та по батькові померлого [PERSON] [INFO] . В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що вона є сестрою [PERSON] , [INFO] . 22.02.2018 року м. Миколаїв був виявлений невпізнаний труп чоловіка. В подальшому виявилося, що це її брат. Разом з тим в свідоцтві про смерть її брат зазначений як « [PERSON] ». Так, листом ГУ Національної поліції в Миколаївській області від 25.06.2021 року її повідомлено про те, що 22.02.2018 року за фактом смерті [PERSON] , [INFO] , було внесено відомості до ЄРДР, а 19.03.2018 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження № 12018150030000729 від 22.02.2018 року у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення. Актовий запис про смерть складено на підставі лікарського свідоцтва про смерть невідомого чоловіка. Оскільки за матеріалами кримінального провадження не було здійснено офіційного впізнання тіла за участю родичів чи інших осіб та відсутній протокол упізнання тіла, внесення змін до актового запису про смерть є неможливим. Так як заявниці стало відомо, що померла особа не є невідомою, а є братом заявниці [PERSON] [INFO] , звернулася до суд з цією заявою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2025 року цивільна справа передана на розгляд судді Куцкіра Ю.Ю. Ухвалою суду від 26.05.2025 року задоволено самовідвід судді Куцкіра Ю.Ю. 26.05.2025 року на підставі розпорядження керівника апарату Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області № 31/01.2-01 від 26.05.2025 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 303/3810/25 Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025 року цивільна справа передана на розгляд судді Монича В.О. 16.06.2025 року на підставі розпорядження керівника апарату Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області № 37/01.2-01 від 16.06.2025 року призначено повторний автоматизований розподіл усіх судових справ, що перебувають на розгляді судді Монича В.О. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2025 року цивільна справа передана на розгляд судді Заболотному А.М. Ухвалою суду від 20.06.2025 року матеріали справи прийнято до провадження та залишено заяву без руху 02.07.2025 року на виконання вимог ухвали суду від 20.06.2025 року представником заявника було подано заяву про усунення недоліків (документ сформовано в системі «Електронний суд» 01.07.2025). Ухвалою суду від 04.07.2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі з призначенням справи до розгляду за участю заявника та заінтересованих осіб. Судове засідання призначено на 30.07.2025 року. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, її представник, адвокат Кожина Т.В., в судовому засіданні заяву підтримала, просила суд її задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 5 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Процесуальні гарантії, викладені у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (рішення від 21.02.1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Colder v. The United Kingdom), п.п. 28-36). Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати вирішення «спору судом». Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Cуд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб (постанова Верховного Суду від 17.06.2024 року у справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23)). Так, судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.10.2009 року. Заявниця [PERSON] народилася [INFO] у батьків [PERSON] та [PERSON] , що стверджується що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.10.1974 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 29.10.2009 року [PERSON] після реєстрації шлюбу у 1979 році отримала прізвище [PERSON] . Також встановлено, що [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 30.12.2015 року). Таким чином судом встановлено, що заявниця [PERSON] є сестрою [PERSON] по матері. 27.03.2018 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 27.03.2018 року, відповідного до якого відомості щодо померлого записано у графі прізвище « [PERSON] », ім`я, по батькові, місце народження - відсутні, дата смерті « [INFO] ». Про вказаний факт відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області складено актовий запис про смерть № 1005 від 27.03.2018 року. Також судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 1202185030000729, 22.02.2018 року за адресою [ADDRESS] , було виявлено невпізнаний труп чоловіка віком близько 40 років. Тіло відправлено на СМЕ. 19.03.2018 року постановою про закриття кримінального провадження було закрито кримінальне провадження № 12018150030000729 від 22.02.2018 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Також зі змісту постанови встановлено, що при перевірці за дактилоскопічними обліками було встановлено співпадіння відбитків пальців рук з [PERSON] , [INFO] . З відповіді ГУ НП в Миколаївській області № 393/31-2018 від 26.02.2018 року про перевірку за дактилоскопічними обліками встановлено, що при перевірці наданої дактилокарти трупа невстановленого чоловіка, віком приблизно 40-ка років, який було виявлено 22.08.2018 року за адресою [ADDRESS] в ЛШМД (ЖЕО № 3592 від 22.08.2018) за автоматизованими обліками центрального рівня особа даного трупу встановлено співпадіння відбитків пальців рук з [PERSON] , [INFO] . З Відповіді № 2903 від 30.10.2024 року встановлено, що згідно записів у «Журналі реєстрації носильних речей, речових доказів, коштовностей і документів в судово-медичному морзі» № 1 у відділі судово-медичної експертизи трупів ДСУ «Миколаївське обласне бюро судово-медичної експертизи» 25.02.2018 року о 12 год. 30 хв. було доставлено труп невідомого чоловіка, віком близько 40 років, смерть якого настала у КНП «Миколаївська лікарня швидкої медичної допомоги» ММР. На даний час дані про те, що труп невідомого був впізнаний як [PERSON] , [INFO] - відсутні. У зв`язку зі смертю особи було видано довідку про причину смерті № 585 де прізвище, ім`я, по батькові померлого записано « [PERSON] ». Згідно з відповіді ГУ ДМС у Закарпатській області № 2101.4.3-9017/2101.3-24 від 29.10.2024 року за обліками ГУ ДМС у Закарпатській області громадянин [PERSON] , [INFO] , значиться знятим з реєстраційного обліку за рішенням суду 28.05.2010 року з адреси [ADDRESS] . З відповіді № 4801.3.3.7399/48.2-24 від 31.10.2024 року встановлено, що за обліками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місяця проживання УДМС у Миколаївській області [PERSON] зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться, паспортом громадянина України в територіальних підрозділах УМВС/УДМС у Миколаївській області не документувався. Відповідно до положень ст. 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус». Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» згідно зі ст. 2 якого актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації відповідно до вказаного вище Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»). Згідно з ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складання актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акту цивільного стану. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану регулюються Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5. Згідно з п. 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Суд зауважує, що відповідно до п. 2.1. Правил заява про внесення змін до актового запису про смерть невпізнаної особи може бути подана також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про смерть (крім випадків, коли актовий запис про смерть складено дипломатичним представництвом або консульською установою України). При цьому відповідно до п. 2.15.6 Правил висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається при впізнанні особи, смерть якої була зареєстрована як невідомої (за наявності протоколу впізнання трупа). В той же час у цьому випадку впізнання трупу не проводилося, відповідний протокол відсутній, що свідчить про відсутність підстав для внесення змін до актового запису про смерть невпізнаної особи безпосередньо відділом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У ст. 80 ЦПК України зазначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України). Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (п. 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц). Отже, як встановлено в ході судового розгляду державну реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] , проведено, проте в актовому записі про смерть зазначено «Невідомий», оскільки на момент складання актового запису про смерть особа [PERSON] не була встановлена. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про підтвердження того факту, що зазначена в свідоцтві про смерть серії [NUMBER] від 27.03.2018 року особа як «Невідомий» є [PERSON] [INFO] , місце народження м. Мукачево, Закарпатська область, у зв`язку з чим заяву слід задовольнити.

Outcome: approved