Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

свої вимоги сторона позивача обґрунтовує тим, що 08.10.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Інкасо Фінанс» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № 3768308832-130715, згідно з яким відповідач отримав 1 500 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. 15.02.2022 року між ТОВ «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 15-02/22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інкасо Фінанс» передало ТОВ «Вердикт Капітал» належні йому права вимоги, вказаними у Реєстрі боржників. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір факторингу № 10-01/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало ТОВ «Коллект центр» належні йому права вимоги, вказаними у Реєстрі боржників. 18.02.2025 року між ТОВ «Коллект центр» та позивачем укладено договір факторингу № 18-02/25, у відповідності до умов якого ТОВ «Коллект центр» передало позивачу належні йому права вимоги, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 08.10.2021 року № 3768308832-130715 в розмірі 9 218 грн. 50 коп, з яких: -1 500 грн. -заборгованість за тілом кредиту; -7 718 грн. 50 коп. - заборгованість за відсотками. Крім того, 30.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № 4429100, згідно з яким відповідач отримав 15 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. 25.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу № 25-07/24, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передало позивачу належні йому права вимоги, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 30.09.2021 року № 4429100 в розмірі 8 733 грн. яка складається із заборгованості за тілом кредиту. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за вказаними кредитними договорами. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення коштів не виконав, сторона позивача просить стягнути з нього зазначені заборгованості за вказаними кредитними договорами, понесені судові витрати, який складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп. та на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000 грн. Cторона позивача в судове засідання не з`явилася, в позовній заяві просить розглянути справу без її участі та задовольнити позовні вимоги, вказавши, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а. с. 10). Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин своїх неявок він суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутність та не подав відзив на позов. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки сторона позивача не вказала, що заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи (їх представників), фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 08.10.2021 року між ТОВ «Інкасо Фінанс» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № 3768308832-130715 (а. с. 43-53). Згідно пунктами 2.1 - 2.3. вказаного договору кредитодавець зобов`язався надати відповідачу грошові кошти в розмірі 1 500 грн., на строк 14 днів, тобто з 08.10. по 22.10. 2021 року. Того ж дня ТОВ «Інкасо Фінанс» перерахувало на банківських рахунок відповідача грошові кошти в сумі 1 500 грн. (а. с. 88). 15.02.2022 року між ТОВ «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 15-02/22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інкасо Фінанс» передало ТОВ «Вердикт Капітал» належні йому права вимоги, вказаними у Реєстрі боржників (а. с. 103-106). Відповідно до п. 1.1. вказаного договору факторингу, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги до третіх осіб, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. 10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено договір факторингу № 10-01/2023, у відповідності до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» передало ТОВ «Коллект центр» належні йому права вимоги, вказаними у Реєстрі боржників (а. с. 130-137). Відповідно до п. 1.1. вказаного договору факторингу, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги до третіх осіб, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. 18.02.2025 року між ТОВ «Коллект центр» та позивачем укладено договір факторингу № 18-02/25, у відповідності до умов якого ТОВ «Коллект центр» передало позивачу належні йому права вимоги, вказаними у Реєстрі боржників (а. с. 13-16). Відповідно до п. 1.1. вказаного договору факторингу, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги до третіх осіб, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу, розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 08.10.2021 року № 3768308832-130715 в розмірі 9 218 грн. 50 коп., з яких: 1 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7 718 грн. 50 коп. - заборгованість за відсотками (а. с. 24-26, 90-92). Крім того, 30.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» (первісним кредитором) та відповідачем як позичальником укладено кредитний договір № 4429100 (а. с. 65-73). Згідно пунктами 1.1 - 1.7. вказаного договору кредитодавець зобов`язався надати відповідачу грошові кошти в розмірі 15 000 грн., на строк 5 днів, тобто з 30.09. по 05.10. 2021 року, процентна ставка - 5 % в день в межах строку кредитного договору, комісія за надання кредиту - 1 500 грн. Того ж дня ТОВ «Мілоан» перерахувало на банківський рахунок відповідача грошові кошти в сумі 15 000 грн. (а. с. 94). 25.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та позивачем укладено договір факторингу № 25-07/24, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» передало позивачу належні йому права вимоги, вказаними у Реєстрі боржників (а. с. 112-116). Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, відомості про щоденні нахарування та погашення, розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 30.09.2021 року № 4429100 в розмірі 8 733 грн., що є заборгованістю за тілом кредиту (а. с. 95-102, 125-127). Таким чином, відповідач має непогашені заборгованості перед позивачем за кредитним договором від 08.10.2021 року № 3768308832-130715 в розмірі 9 218 грн. 50 коп., та кредитним договором від 30.09.2021 року № 4429100 в розмірі 8 733 грн. Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданих позивачем розрахунків вбачається, що відповідач не виконав умов вищевказаних договорів. Відповідно дост. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1047 цього Кодексу на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, щопозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положеннями статті 1048 ЦК України, яка на підставі частини 2 статті 1054 цього Кодексу застосовується до відносин за кредитним договором), передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно зі статтею 12 вказаного Законуякщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. Згідно ст. 4, 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовою зокрема вважається послуга з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. Статтею 6 цього Закону фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначенимиданим Законом; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим. При цьому, судом, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19. Отже, між сторонами вказаних кредитних договорів було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, які оформлений ними в електронній формі з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим. Крім того, стороною позивача належними та допустимими доказами доведено факт перерахування грошових коштів у розмірі 1 500 грн. Та 15 000 грн. на виконання умов цих кредитних договорів на банківську картку відповідача. Судом встановлено що доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредитів відповідач суду не надав, не подав будь-яких доказів на спростування користування ним наданими йому кредитними коштами, а також не подав будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунками заборгованостей. Крім того, на час ухвалення даного рішення вказані заборгованості відповідачем добровільно не погашені, оскільки суду не надано жодних відомостей про протилежне. Тому позов підлягає задоволенню. Згідно з п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою - підприємцем, судовий збір сплачується за ставкою 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн.), тобто за одну позовну вимогу. Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0, 8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Судом також встановлено, що позивачем за звернення з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп., що стверджується платіжною інструкцією № 0521780028 від 13.05.2025 року (а. с. 12). Поряд з тим, стороною позивача заявлено дві вимоги майнового харктеру, за кожну з яких повинен бути сплачений судовий збір. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з цим судові витрати по сплаті судового збору за одну майнову вимогу в розмірі 3 028 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України у зв`язку із повним задоволенням, зокрема, однієї позовної вимоги. Окрім того, стороною позивача понесені судові витрати за професійнуправничу допомогу,вартість яких становить 9 000 грн. Так, відповідно до змісту договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, заявки на надання юридичної допомоги № 20 та Витягу з Акту № 9 про надання юридичної допомоги від 30.04.2025 року, адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надало позивачу юридичні послуги, а останній прийняв надані послуги, а саме: -надання усної консультації з вивченням документів; -складання позовної заяви про стягнення боргу для подачу до суду; Загальна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 9 000 грн. (а. с. 36-38, 41, 42). Згідно з положенням ч. 2, 3ст. 141 ЦПК Українисудові витрати (крім судового збору), пов`язані із розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Вивчивши вище вказану документацію, з урахуванням відсутності заперечень щодо розміру судових витрат зі сторони відповідача, співмірності витраченого часу адвоката та вартості послуг, виходячи з принципів розумності та співмірності, суд вважає, щоз відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 гривень. Отже, дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача на підставі п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог. На підставі статей 11, 512, 514, 526, 530, 610, 612, 629, 1048, 1050, 1054, 1077 ЦК України та,

Outcome: approved