Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 23366,31 гривень та компенсацію втрати грошових доходів в розмірі 590,466 гривень. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з 14.02.2023 по 30.07.2024 вона перебувала у трудових відносинах з ДП «Пропан». Наказом №48-ос від 28.06.2024 позивач була звільнена з роботи за власним бажанням згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 30.07.2024 - у зв`язку з порушенням роботодавцем законодавства про працю та умов колективного договору, а саме порушення строків виплати заробітної плати. ДП «Пропан» виплату заробітної плати проводив нерегулярно, з порушенням встановлених термінів, виплати могли здійснюватися частково і за різні періоди. Остаточний розрахунок при звільненні з позивачем було проведено через 33 дні - 13.09.2024. Позивач вказує, що сума її середньоденної заробітної плати відповідно до довідки про доходи складає 708,07 грн. Кількість робочих днів, належних оплаті за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.07.2024 по 13.09.2024, становить 33 робочих дні. Відтак, сума середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні становить 708,07 х 33 = 23366,31 грн. Окрім того, підприємства, установи та організації всіх форм власності мають компенсувати громадянам втрату частини доходів у зв`язку з їх несвоєчасною виплатою. Ухвалою суду від 02.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи. Інших заяв по суті справи до суду не надійшло. Позивач в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, у матеріалах справи міститься заява позивача про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання, яким завершується розгляд справи, за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стосовно складення повного тексту рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, суд бере до уваги висновки щодо визначення дати ухвалення судового рішення Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, наведені у відповідній постанові Верховного Суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що наказом №48-ос від 28.06.2024 [PERSON] з 30.08.2024 було звільнено з роботи у ДП «Пропан» згідно з ч. 3 ст. 38 КЗпП, що підтверджується копією трудової книжки серії [NUMBER] (а.с. 11-13). Між сторонами виник спір в сфері трудових правовідносин стосовно несвоєчасної виплати розрахункових коштів при звільненні працівника, що регулюється нормами трудового законодавства. У відповідності до\~ ст.47 КЗпП, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (ст. 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені ст. 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до\~ст. 116 КЗпП, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. За правилами ст. 117 КЗпП, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті. Отже, передбачений\~ст.117 КЗпП України\~обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум. Розрахунок середнього заробітку проводиться згідно з Порядком №100, відповідно до якого середньомісячна заробітна плата за затримку розрахунку при звільненні обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. В даному випадку, з урахуванням дати звільнення 30.07.2024, при обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні врахуванню підлягає середньомісячна заробітна плата за два місяці, що передували місяцю звільнення, а саме за травень та червень 2024 року. Відповідно до п.3 Розділу ІІІ Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт. При обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо) (пп. «б» п. 4 Порядку №100). Відповідно до\~п.8\~Розділу ІV\~Порядку №100\~Нарахування виплат,\~що обчислюються\~із середньої\~заробітної плати\~за останні\~два місяці\~роботи,\~провадяться шляхом\~множення середньоденного\~(годинного)\~заробітку на\~число робочих\~днів/годин,\~а у\~випадках,\~передбачених чинним\~законодавством,\~календарних днів,\~які мають\~бути оплачені\~за середнім\~заробітком.\~Середньоденна (годинна)\~заробітна плата\~визначається діленням\~заробітної плати\~за фактично\~відпрацьовані протягом\~двох місяців\~робочі (календарні)\~дні на\~число відпрацьованих\~робочих днів\~(годин),\~а у\~випадках,\~передбачених чинним\~законодавством,\~-\~на число\~календарних днів\~за\~цей період. При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації. Відповідно до довідки ДП «Пропан», у травні 2024 року [PERSON] нараховано заробітну плату у сумі 7826,09 грн, фактична кількість відпрацьованих робочих днів 12, у червні 2024 року нараховано заробітну плату у сумі 12000,00 грн, фактична кількість відпрацьованих робочих днів 16. Середньоденна заробітна плата складає 708,07 грн (а.с. 10). Під час розгляду справи встановлено, що при звільненні позивача їй не було виплачено з вини роботодавця належних до виплати сум. Відповідач не скористався своїм правом та не надав суду доказів відсутності вини підприємства - відповідача у невиплаті належних сум при звільненні позивача. Як вбачається з виписки по картковому рахунку [PERSON] , яка видана АТ «Ощадбанк», остаточний розрахунок при звільненні був проведений з нею 13.09.2024. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що у зв`язку з невиплатою ДП «Пропан» усіх належних позивачу при звільненні сум, роботодавець зобов`язаний сплатити [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 31.07.2024 (з наступного дня за датою звільнення- останнім робочим днем позивача) по 12.09.2024 (по день фактичного розрахунку, який було здійснено 13.09.2024). Загальний розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню, з утриманням відповідних податків та зборів, становить 21950,17 грн: 708,07 грн (середньоденна заробітна плата) х 31 робочий день за період з 31.07.2024 по 12.09.2024. Щодо вимоги про компенсацію втрати грошових доходів. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Порядок нарахування та виплати компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати встановлено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159. Відповідно до ст.1-4 Закону України «Про компенсацію громадянами втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. У відповідності до ст.3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10-го числа, що настає за звітним. Відповідно до п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку. Як вбачається з виписки з виписки по картковому рахунку [PERSON] , яка видана АТ «Ощадбанк», 13.09.2024 позивачу була виплачена заробітна плата на загальну суму 39750,54 грн (а.с. 19). Відповідно до вищевказаного Порядку, виходячи з меж позовних вимог, компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати буде складати: у період з 31.07.2024 по 12.09.2024 індексація на суму 39750,54 грн [Сукупний індекс інфляції] = 100,60% = 100,600% (за період серпень 2024) [Інфляційні нарахування] = 39 750,54 грн (сума боргу) ? 100,600% (сукупний індекс інфляції) / 100% - 39 750,54 грн (сума боргу) = 238,50 грн. На підставі наведеного, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, та стягує з відповідача на користь позивача середній заробіток у сумі 21950,17 грн та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у сумі 238,50 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 1211,20 грн витрат, понесених зі сплати судового збору при зверненні до суду з позовом.

Outcome: partial