Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

02 травня 2025 року через систему «Електронний суд» до Підволочиського районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідач неналежним чином виконував умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 12160,80 грн, яка складається з 6210,00грн - заборгованість по тілу кредиту та 5950,80грн- заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредиту В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, неналежне виконанням відповідачем умов договору кредитної лінії №00-9824029 від 20.06.2024, укладеного між ТОВ «Макс Кредит» та [PERSON] . Відповідно до умов якого та на підставі платіжного документа відповідачу були перераховані кредитні кошти на картку рахунок в сумі 5400,00 грн, в свою чергу відповідач зобов`язалася повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними на умовах та в строки, передбачені кредитним договором згідно з графіком платежів. 17.12.2024 року між TOB «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» був укладений Договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до якого TOB «Макс Кредит» передало (відступило) за плату ТОВ «ФК «Олайн Фінанс» права вимоги, а ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» прийняло належні TOB «Макс Кредит» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за Кредитним договором № 00-9824029від 20.06.2024 року до відповідача. 02.04.2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем ТОВ «Юніт Капітал» був укладений Договір факторингу № 020425-У, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» передало (відступило) за плату ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги, а ТОВ «Юніт Капітал» прийняло належні ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, в тому числі право вимоги за Кредитним договором № № 00-9824029від 20.06.2024 року до відповідача, на загальну суму 12160,80 грн. Відповідач [PERSON] на користь нового кредитора ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» жодних платежів станом на 02.05.2025 року (дата звернення з позовом до суду) не здійснив. Оскільки відповідач добровільно не сплатив суму боргу за кредитом, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором кредитної лінії №00-9824029 від 20.06.2024 у розмірі 12160,80 грн; в порядку розподілу судових витрат стягнути судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Ухвалою судді від 06 травня 2025 року відкрито провадження у справі № 604/479/25 та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 15 травня 2025 року відповідачем через систему «Електронний суд» надіслано до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до наданого відзиву, відповідач позовні вимоги не визнає, вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження оплати за договором факторингу №17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 укладеного між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанси» та за договором факторингу №0204-У від 02.04.2025 укладеного між ТОВ «ФК`Онлайн Фінанси» та ТОВ «Юніт Капітал». З урахуванням зазначеного вважає, що до позивача не перейшло право вимоги за договором кредитної лінії №00-9824029 від 20.06.2024.Крім того просить зменшити розмір правничої допомоги заявленої позивачем до 3000,00грн. Представником ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» 22.05.2025 надано відповідь на відзив відповідача, за змістом якого наполягає на задоволені позовних вимог, вважає, що позивачем надано належні докази щодо переходу права вимоги за укладеними договорами факторингу, зазначає, що перерахування суму клієнту за договором факторингу не є предметом доказування, оскільки перехід права вимоги підтверджується підписанням реєстру. Оцінює надані до позовної заяви докази на свою користь. Наполягає на стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00грн. Справу розглянуто згідно ч.3 ст.211 ЦПК України у відсутності представника позивача, який в поданій до суду заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомленого про дату і час судового засідання відповідача. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, прийшов до наступних висновків. За своєю правовою природою укладений між позивачем та відповідачем договір є кредитним договором. Матеріали справи свідчать, 20 червня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальності «МАКС КРЕДИТ» ( надалі Кредитодавець) та [PERSON] (надалі Позичальник) було укладено Договір кредитної лінії №00-9824029 шляхом підписання відповідачем договору електронним підписом з використанням наданого кредитодавцем на номер мобільного телефону [NUMBER] одноразового ідентифікатора 21170. Відповідно до п.1.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику кредит у національній валюті у формі кредитної лінії на умовах, передбачених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію, а також виконати інші обов`язки, передбачені Договором . Сума ліміту кредитної лінії (сума кредиту) складає 5400,00 гривень. Тип кредиту - кредитна лінія. Цільове призначення кредиту (мета отримання кредиту) на споживчі потреби (п.1.2). Строк дії кредитної лінії (строк кредитування) - 360 календарних днів (п. 1.3.). Дата остаточного повернення кредиту - 15.06.2025 року (п.1.3). Позичальник також зобов`язаний здійснювати оплату нарахованих процентів на 05 липня 2024 року та на кожний 15 день після цієї дати протягом строку кредитування. Дата повернення кредиту, періодичні дати оплати процентів та дата сплати комісії зазначаються в Графіку платежів, який міститься в Додатку 1 до Договору кредитної лінії №00-9824029 та є його невід`ємною частиною. За умовами п.п. 1.5, 1.5.1, 1.7., 1.7.1 Договору тип процентної ставки фіксована, процентна ставка складає 1,47 % за день користування коштами. Денна процентна ставка 1.5%. Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 15.00 % від суми кредиту, що складає 810,00 грн. (п. 1.6. Договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою на дату укладення Договору становить 11985,72% (п.1.8 Договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту за умови користування кредитом виключно за стандартною процентною ставкою на дату укладення Договору становить 34398,00грн (п.1.9 Договору). Таким чином, сторони Договору кредитної лінії №00-9824029 від 20.06.2024узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, графік погашення платежів, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку, порядок повернення кредиту, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого Договору і на таких умовах та шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Вказане підтверджується також довідкою про ідентифікацію, виданою ТОВ «МАКС КРЕДИТ», з якої вбачається, що о 23 год. 40 хв. відповідач [PERSON] ідентифікований ТОВ «МАКС КРЕДИТ», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував договір підписавши аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 21170 який 20.06.2024 року відправлено на номер мобільного телефону [NUMBER] . Сторонами погоджено Графік платежів, який міститься в Договорі кредитної лінії № №00-9824029 від 20.06.2024року. Згідно з Паспортом споживчого кредиту - Інформації, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), 20.06.2024 року відповідач ознайомилась з інформацією про умови кредитування та вартістю кредиту, що стверджується підписом з використанням одноразового ідентифікатора 16407. Згідно інформаційної довідки та додатку до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» вих. №1401/12 від 23.12.2024 року, [PERSON] 20.06.20244 годині на картковий рахунок A-BANK номер [NUMBER] , було перераховано суму 5400,00 гривень. Отже, Договір кредитної лінії № 00-9824029 від 20.06.2024 року є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності для укладення Договору і волевиявлення учасників Договору було вільним. З детального розрахунку заборгованості за Договором кредитної лінії № 00-9824029 від 20.06.2024року вбачається, що заборгованість [PERSON] складає 12160,80грн з яких: 6210,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 5400- заборгованість за відсотками. Тобто ТОВ «Макс Кредит» виконало зі своєї сторони умови Кредитного договору, відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконував умови взятого на себе зобов`язання, не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування кредитом. Згідно наданого відповідачем відзиву, осатаній не заперечує факт отримання грошових коштів за укладеним кредитним договором, а також останнім не надано доказів погашення кредиту та не надано доказів сплати відсотків за користування кредитом. Загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви, за Кредитним договором № 00-9824029 від 20.06.2024, становить 12160,80 грн з яких: 6210,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 5400- заборгованість за відсотками. Судом також встановлено, що 17 грудня 2024 року між ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та ТОВ «Макс Кредит» укладено договір надання послуги з факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" відступило, а ТОВ «ТОВ «Макс Кредит» прийняло право грошової вимоги до позичальників. Визначення Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до Розділу термінів Договору факторингу N 17122024-МК/Онлайн від 17.12.2024 , "Борг" - означає суми грошових коштів, належні до сплати Клієнту Боржником за укладеним Основним Договором. «Право вимоги» - означає всі права вимоги Клієнта до Боржника за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру боржників на дату відступлення Права Вимоги, включаючи всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні Клієнту у якості кредитора, щодо виплати суми Боргу. Розділом 2 вищезазначеного договору регламентовано порядок відступлення права вимоги, згідно п. 2.2. право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Боргів та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Права Вимоги відповідно до Реєстру Боржників та є невід`ємною частиною цього Договору. За умовами п.2.4 З дати відступлення Прав Вимоги Клієнт перестає бути стороною за укладеними Кредитними договорами, а Фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами , згідно реєстру та набуває всіх прав за ним. Сторонами договору погоджено, що відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за укладеними Кредитними договорами, та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається у Дату відступлення Прав Вимоги ( п.2.5 Договору). Надана копія договору факторингу N 17122024-МК/Онлайн від 17.12.202024 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ «Макс Кредит» до Фактора - ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс". Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним Договором факторингу № 17122024-МК/Онлайн від 17.12.202024 ТОВ «Макс Кредит» передав, а ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" прийняв Реєстр Боржників від 17.12.2024, складений за формою згідно із Додатком №1 до Договору, Акт прийому-передачі Реєстру боржників за даним договором підписано обома сторонами договору та скріплено печатками сторін. Згідно з реєстром боржників до Договору факторингу ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" набуло право грошової вимоги до [PERSON] ( номер в реєстрі 1242). за кредитним договором від 20.06.2024 року № 009824,29 у загальному розмірі 12160,80 грн з яких: 6210,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 5400- заборгованість за відсотками Поряд з цим позивачем додано платіжній інструкції №335 від 26.12.2024, №342 від 27.12.2024, №358 від 06.01.2025за якими ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" перерахувало ТОВ «Макс Кредит» грошові кошти, призначенням платежу вказано - часткова оплата за відступлення Права Вимоги згідно з Договором факторингу від 17.12.2024 № 17122024-МК/Онлайн. Після чого, 02 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» ( надалі - Клієнт) та ТОВ «Юніт Капітал» ( надалі - Фактор) було укладено Договір факторингу № 020425-У, відповідно до якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до вимог п. 1.2 вказаного договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору Надана копія договору факторингу N 020425-Увід 02.04.2025 року містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від клієнта - ТОВ"ФК "Онлайн Фінанс» до Фактора - ТОВ «Юніт Капітал» ". Також, 02 квітня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було підписано Акт прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу №020425-Увід 02.04.2025. Згідно з Реєстром боржників до Договору факторингу № 020425-Увід 02.04.2025 року, до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за договором кредитної лінії від 20.06.2024 року № 009824029 укладеним з відповідачем у загальному розмірі 12160,80 грн з яких: 6210,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 5400- заборгованість за відсотками. Копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги, платіжні інструкції, є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Спірні Договори факторингу у встановленому порядку недійсними не визнані, а тому доводи відповідача про те, що Товариство не набуло права вимоги до боржника є необґрунтованим. Розрахунок кредитної заборгованості, здійснений при відступленні права вимоги, є підтвердженням суми заборгованості. Будь-яких доказів, які б спростували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачем суду не представлено. Відповідно до частини першої ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно з вимогами ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ч.12 ст.11 цього Закону України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. За змістом ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст.652ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства. Відповідно до ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.2ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За приписами ч. 1, 3 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Стаття 514 ЦК України встановлює, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною 2 ст.517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості. В ході розгляду справи відповідач [PERSON] не надав жодного доказу на підтвердження того, що він належним чином виконав грошові зобов`язання за Договором кредитної лінії № 00-9824029 від 20 червня 2024 року. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ «Юніт Капітал» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, якою передбачено що, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, ТОВ «Юніт Капітал» має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З урахуванням наведених норм чинного законодавства та встановлених у справі обставин, суд вважає, що відповідач, отримавши обумовлену у кредитному договорі суму, належним чином не виконав взяті на себе кредитні зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підтверджується письмовими доказами та підлягає стягненню з позичальника на користь банку. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ Юніт Капітал» заборгованості за договором кредитної лінії від 20.06.2024 року № 009824029 укладеним з відповідачем у загальному розмірі 12160,80 грн з яких: 6210,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 5400- заборгованість за відсотками У позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь судові витрати, в. ч. витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду у справах № 923/560/17,№ 329/766/18,№ 178/1522/18. Згідно з частинами першою-четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, за ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 3000,00грн. Вважає, що зазначений розмір правничої допомоги відповідає обсягу виконаної адвокатом роботи у цій справи та рівню складності. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19). Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20). Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial