Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

У березні\~2025\~року позивач,\~Акціонернетовариство «Акцент-Банк» (скорочена назва АТ «А-Банк»),\~через свого\~представника Шкапенка\~О.В.\~звернулося у\~Заводський районний\~суд м.\~Миколаєва з\~позовною заявою\~до відповідача\~ [PERSON] про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором №\~A475CT155101067426\~від 28.12.2020 у розмірі 10\~6418,08 грн, а також судових витрат. Позов мотивований тим, що [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» з метою отримання банківських послуг та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 28.12.2020, будучи клієнтом банку, відповідач уклала з банком кредитний договір A475CT155101067426 про надання останній кредиту в розмірі 50\~000,00 грн строком на 60 місяців (тобто до 27.12.2025 року) зі сплатою процентів у розмірі 50,00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. Пояснив, що кредитний договір складається із заяви клієнта та графіка погашення кредиту. Вказав, що банк свій обов`язок виконав повністю, надав позичальнику кредит згідно з умовами кредитного договору. Проте, відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим станом на 14.03.2025 утворилася заборгованість у загальному розмірі 106\~418,08 грн, яка складається з: 49\~472,48грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 56\~945,60 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 0.00 грн - загальний залишок заборгованості за комісією; 0,00 грн - загальний залишок заборгованості за пенею. У позовній заяві представник позивача посилався на п. 11 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» та Паспорт споживчого кредиту «Швидка готівка», згідно з яким у випадку порушення відповідачем зобов`язань із погашення заборгованості останній сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Також вважав, що при стягненні неустойки (пені, штрафів) за даним договором слід використовувати не загальне, а спеціальне законодавство, що регулює безпосередньо відносини щодо споживчого кредитування, тобто Закону України «Про споживче кредитування». Міркував, що на договори споживчого кредиту, які будуть укладатися після спливу тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України «Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~удосконалення державного\~регулювання ринків\~фінансових послуг»№ 3498- IX (набрав чинності 24.12.2023 р., +30 днів = 23.01.2024 р.) вимога пункту 6 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону не поширюється, та нарахування пені не забороняється. Посилаючись на те, що відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, позивач був змушений звернутись в суд з вказаним позовом. Ухвалою суду від 26.03.2025відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження. Копію ухвали надіслано сторонам по справі, а також розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень. 16.05.2025на підставі ухвали суду закрите підготовче провадження у даній цивільній справі\~та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовною заявою надав клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву не скористалася, у судові засідання повторно не з`явилася, про дату та час призначених судових засідань була повідомл ена своєчасно\~та належним\~чином,\~про поважність причин неявки суд не повідомила. У поштових повідомленнях про виклик у судові засідання листоношею проставлені відмітки про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 15.12.2020відповідач [PERSON] звернулася до АТ «А-Банк» та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в «А-Банк» (а.с. 7). 28.12.2020, будучи клієнтом АТ «А-Банк», відповідач [PERSON] підписала Заяву клієнта № A475CT155101067426 від 28.12.2020. Умовами вказаної заяви визначено, що відповідачу надається беззалоговий кредит в сумі 50\~000,00 грн зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 50%, строком на 60 місяців (а.с. 8). У пункті 8 названої заяви відповідач просила надати їй в АТ «А-Банк» кредит за послугою «Швидка готівка» на умовах, вказаних у даній заявці. Відповідач погодилася, що ця заява разом з Умовами та правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «А-Банк» при наданні банківських послуг, таблицею обчислення вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту становить кредитний договір (пункт 9 Заяви від 28.12.2020). Вказана заяві підписана відповідачем 28.12.2020 шляхом підтвердження простим електронним підписом за ідентифікатором [NUMBER] , що ознайомлена з дійсними Умовами і правилами надання банківських послуг (а.с. 8). Факт виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором підтверджений наявним у матеріалах справи меморіальним ордером № TR.16219876.24767.1538 від 28.12.2020 про видачу [PERSON] 50\~000,00 грн за кредитним договором № A475CT155101067426 від 28.12.2020 (а.с. 11). Всупереч взятих на себе за договором зобов`язань, відповідач належним чином обов`язки щодо погашення кредиту не виконує внаслідок чого станом на 14.03.2025 утворилася заборгованість у загальному розмірі 106\~418,08 грн, яка складається з: 49\~472,48 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 56\~945,60 грн - загальний залишок заборгованості за процентами; 0.00 грн - загальний залишок заборгованості за комісією; 0,00 грн - загальний залишок заборгованості за пенею. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд виходить з такого. Статтею\~204\~ЦК України\~передбачена презумпція правомірності правочину. Правочин вважається правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемність) або він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. ст. 509, 524 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтями 610-611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від нього або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до\~статті 6\~цього Кодексу\~сторони є\~вільними в\~укладенні договору,\~виборі контрагента\~та визначенні\~умов договору\~з урахуванням\~вимог цього\~Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~звичаїв ділового\~обороту,\~вимог розумності\~та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму та укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Згідно з ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. За такого, оскільки відповідачем не погашено заборгованість за тілом кредиту та нарахованими відповідно до умов договору відсотками, що у свою чергу має наслідком порушення прав позивача, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 106\~418,08 грн, з яких: 49\~472,48 грн борг за тілом кредиту; 56\~945,60 грн борг за відсотками. Що стосується посилань позивача у позовній заяві на його право на нарахування пені за прострочення виконання зобов`язань із відсиланням на положення Закону України «Про споживче кредитування» та Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», суд не надає правову оцінку викладеним обставинам, оскільки позивачем не заявлено вимог про стягнення пені з відповідача. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення статті 141 ЦПК України. Оскільки судом позов задоволено повінстю, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved