Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши суду, що відповідно до укладеного кредитного договору №540717870 від 28.02.2021 відповідач отримав визначену суму коштів. Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови договору, не сплатив відсотки за користування коштами, своєчасно не здійснив повне погашення коштів за договором, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. Ухвалою суду від 23.06.2025 було прийнято до розгляду дану цивільну справу, відкрито провадження та витребувано з АТ «Універсалбанк» відомості щодо підтвердження факту належності картки [PERSON] та підтвердження факту зарахування йому коштів на платіжну картку. В судове засідання представник позивача не з"явився, в позові сформовано вимогу про слухання справи за відсутності представника позивача, підтриманя позовних вимог. Не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином поштовим повідомленням за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважність причин такої неявки, в порядку, визначеному ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. У відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.02.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №540717870 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Згідно витребуваної судом інформації з АТ «Універсалбанк» (рух коштів по картці) вбачається, що на банківську платіжну картку [PERSON] № [NUMBER] було зараховано кошти в сумі 12000 грн., дата операції 28.02.2021, час операції 16:05:57. [PERSON] належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого сума боргу за кредитним договором №540717870 від 28.02.2021 склала 42524,00 грн., з яких: 12000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 30524 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01, строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020.При цьому інші умови договору залишилися без змін. 31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01. 31.12.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2022 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року.При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року. 31.12.2023 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 32 , яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року. З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 року та №3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 року включено, всі інші умови залишилися без змін. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до Договору факторингу № 05/0820-01від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 42524 грн. 29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників до договору акторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025, ТОВ ФК «ЕЙС» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 42524 грн.. Ч.1 ст. 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Ст.202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач зобов`язання по поверненню коштів, отриманих згідно укладеної угоди не виконав в зазначений строк, а згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином. Проте вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором №540717870 від 28.02.2021 підлягають частковому задоволенню в сумі, встановленій в договорі на період його дії - 12612,00 грн., оскільки відповідно до п.1.2. кредит надається строком на 30 днів (12000 грн. тіла кредиту+612 грн.(12000х0,17%х30днів) відсотків=12612). Матеріали справи не містять відповідних доказів щодо вчинення дій сторонами на продовження строку дії договору поза межами строку дії дисконтного періоду. Також, суду не надано доказів скасування умов щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою, право на яке передбачене п.1.4.3. Договору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням строку наданого кредиту та нарахування відсотків в межах строку дії договору в розмірі, передбаченому п.1.4.1 Договору. Крім того, позивач в позовній заяві просить стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 7000,00 грн. Судом встановлено, що 29.05.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та адвокатським бюро «Тараненко та партнери» в особі адвоката Тараненка Артема Ігоровича укладено договір про надання правничої\~допомоги №29/05/25-01. Також, в матеріалах справи міститься протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої\~допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» погодили з адвокатом вартість надання правових (юридичних) послуг, додаткова угода №9 до договору №29/05/25-01 від 29.05.2025 по наданню юридичної допомоги по справам про стягнення заборгованості за кредитними договорами, в тому числі примусового стягнення заборгованості з [PERSON] , копія акту прийому передачі наданих послуг на загальну суму 7000,00 грн.. Відповідач не довів суду неспівмірність витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн. Згідно з частиною третьою статті 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини четвертої статті 137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Відповідно до частини п`ятої статті 137\~ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 по справі № 596/2305/18. З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог - позов підлягає задоволенню у процентному відношенні на 29,66 %, а тому в силу ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 718,48 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2076,20 грн.. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial