Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 19.06.2025, в якій просив суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] , зареєстрований 07.08.2015 Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №374; судові витрати по справі віднести на його рахунок. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 07.08.2015 сторони уклали шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу вони мають спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та мешкає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Шлюбні стосунки та сімейне життя між подружжям не склались у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейні відносини та обов`язки з приводу ведення сумісного господарства. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб в цілому, що кінцево призвело до остаточного припинення стосунків, які сторони вже тривалий час не підтримують. На переконання [PERSON] , подальшого сенсу підтримувати шлюбні стосунки він не вбачає, а збереження шлюбу на майбутнє є неможливим та суперечитиме його інтересам. Доцільності у наданні строку на примирення не вбачав зважаючи на взаємне небажання зберігати шлюб, рішення розлучитись є осмисленим, оскільки шлюб існує формально. Спір про визначення місця проживання дитини між ними відсутній, малолітня донька й надалі залишається мешкати разом з матір`ю [PERSON] . Ухвалою суду від 20.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Правом на участь в судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Брюховецький М.М. не скористались, останній подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, про що подала відповідну заяву про визнання позову з проханням розглянути справу у письмовому провадженні за її відсутності. При цьому, зауважила, що дійсна причина розлучення обумовлена подружньою зрадою з боку чоловіка [PERSON] . Спір щодо визначення місця проживання їх доньки дійсно відсутній, дитина й надалі залишається проживати з нею. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, що не суперечить закону та не порушує права і свободи інших осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності сторін у письмовому провадженні. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Процесуальні дії судом не вчинялись, заходи забезпечення позову/ доказів, зупинення/ поновлення провадження не застосовувались. Дослідивши\~ докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію сторін, суд доходить висновку про можливість задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 07.08.2015 між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) було укладено шлюб, зареєстрований Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №374 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.2015). Від шлюбу подружжя має спільну малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 30.04.2021 Тернівським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Як вказував позивач, що визнала відповідач, малолітня донька мешкає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , спір з приводу визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній. Судовим розглядом встановлено, що шлюбно-сімейні стосунки між подружжям припинені, доцільності у наданні строку на примирення вони не вбачають, а їх небажання зберігати шлюб на майбутнє є обопільним. Оцінку причинам, що обумовили розірвання шлюбу, суд не надає, оскільки вони мають виключно особистий характер та не впливають на прояв наміру розлучитись, який є явним та відповідає інтересам обох сторін. Відповідно до\~ст.24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, зумовлює його добровільний характер. Відповідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст.110 СК України. Як передбачено ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їх дітей. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2019 у справі №605/434/18, яку кореспондує п.10 \~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку виявлення обставин або фактів під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Суд не застосовує положення ст.111 СК України, яка є диспозитивною, оскільки в судовому засіданні зібрано достатньо доказів, які підтверджують, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, моральним засадам, адже позивач, діючи через представника, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти розірвання шлюбу не вказала, беззаперечно визнавши позовні вимоги. Відповідно до ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про його розірвання. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Згідно зі ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Аналізуючи викладене, виходячи із фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а також того, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, їх обопільну згоду на розлучення, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.2015 слідує, що під час державної реєстрації шлюбу відповідач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », яке після розірвання шлюбу суд вважає за можливе залишити без змін з огляду на заявлення відповідачем відповідної вимоги з цього приводу. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.142 ЦПК України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача у зв`язку з визнанням відповідачем позову, а тому вважає за необхідне повернути позивачеві 50% судового збору, сплаченого при поданні позову (платіжна інструкція №685Т-718В-СННЕ-ОМХ3 від 19.06.2025 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК») за рахунок коштів з Державного бюджету України, що становить 605 грн. 60 коп. Оскільки позивач не заявляв вимогу про відшкодування понесених ним судових витрат за рахунок відповідача, тому інші 50% судового збору (605 грн. 60 коп. відповідно) суд вважає за можливе залишити за ним.

Outcome: approved