Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом також - позивач) звернулася до суду з позовом до ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНОГО КООПЕРАТИВУ «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» (надалі за текстом також відповідач або ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2»), в якому просила суд, -стягнути із ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНОГО КООПЕРАТИВУ «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» на свою користь грошову суму у розмірі 655 900,73 гривень на відшкодування матеріальних збитків. Стислий виклад позиції позивача Вимоги позивача обґрунтовуються тим, що в результаті залиття квартири [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві приватної власності, яке сталося 14.07.2024 орієнтовно о 16.00-17.00 години, останній спричинено матеріальну шкоду. Причиною залиття належної позивачу квартири є протікання стокових вод через несправність каналізаційної мережі зазначеного будинку, що підтверджується відповідним Актом залиття від 16.07.2015, складеним фахівцями ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2», який є управителем будинку та прибудинкової території будинку [ADDRESS] , тобто, суб`єктом, який за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору. Як стверджує позивач залиття сталося з вини відповідача, який вчасно не здійснив обслуговування та поточний ремонт каналізаційної мережі будинку. Вартість заподіяної матеріальної шкоди, яку складають витрати позивача на поновлення зовнішнього вигляду зіпсованої площини підлоги та стін, була визначена позивачем самостійно, оскільки відповідач ігнорував її законні вимоги, та становить 655 900,73 гривень. Стислий виклад позиції відповідача У поданому до суду відзиві, відповідач вказує, що відповідальність за належний стан санітарно-технічного обладнання та внутрішньо квартирних мереж в квартирі несе безпосередньо сам власник. Утримання внутрішніх (внутрішньо квартирних) мереж водовідведення є обов`язком власника квартири. На думку відповідача причиною залиття належної позивачу квартири є те, що позивачем було порушено вимоги пункту 5 Розділу І Порядку обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, пункту 2 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», пункту 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», а також положення статей 319, 312, 382 ЦК України. Таким чином, у виникненні даного залиття відсутня вина відповідача та протиправні дії з боку відповідача, а також відсутній зв`язок між заподіяною позивачу шкодою та протиправною поведінкою/бездіяльністю відповідача, тобто фактично відсутній склад правопорушення. Відповідач також вказує, що позивачем не надано доказів на обґрунтування позовних вимог, а визначення розміру матеріального збитку було проведене не у відповідності до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність». Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Процесуальні дії у справі Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 01.11.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєв С.О. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.11.2024 відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 20.02.2025. 20.02.2025 підготовче судове засідання у справі було відкладене на 14.04.2025. 14.04.2025 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.07.2025. Після виступів учасників справи, дослідження обставин справи та наявних доказів, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення. У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному, ухвалення судового рішення було відкладено на 28.07.2025. Фактичні обставини встановлені судом Позивач є співвласником (1/2 частки) квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.2016. З матеріалів справи, а саме з Акта - претензії про неналежне надання послуг, вбачається, що ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» є управителем будинку за адресою: [ADDRESS] . 14.07.2024 відбулося залиття квартири [ADDRESS] , про що, 16.07.2024, головою правління ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» та слюсарем-сантехніком складено відповідний Акт. Згідно Акту про залиття квартири від 16.07.2024 встановлено, що за результатами огляду вказаної визе квартири, який відбувся 15.07.2024 було виявлено наслідки затоплення, а саме мокра підлога на кухні, коридорі та в кімнаті. На кухні біля мийки були сліди темних плям каналізаційних стоків, які ймовірно витекли з мийки. Згідно Акту причиною залиття квартири було забиття (засмічення) каналізаційної труби кухні квартири №12 та виток води та каналізаційних стоків з мийки на підлогу. Ймовірно засмічення сталося в наслідок того, що у вищерозташованих квартирах встановлені на кухні пральні машини, посудомийки та подрібнювачі залишків їжі. Враховуючи той факт, що при будівництві будинку на кухні було встановлено чавунну каналізаційну трубу діаметром 50, а за таких умов не дозволяється використовувати на кухні пральні машини, посудомийки та подрібнювачі залишків їжі, що могло й призвести до таких наслідків. У висновку Акту зазначено, що затоплення квартири №12 сталося через забиття (засмічення) каналізації кухні та виток води з мийки на підлогу. 30.07.2024 представник позивча, адвокат Чорний Євгеній Олександрович надіслав на адресу відповідача Акт-претензію про неналежне надання послуг, згідно якого просив надати представника ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» для проведення обстеження покрівлі будинку, та складення акту претензії щодо залиття стін та підлоги у квартирі [ADDRESS] ; затвердити такий Акт-претензію; провести розрахунок збитків, спричинених затопленням квартири; скласти попередній розрахунок вартості відновлювальних робіт у квартирі; відшкодувати вартість поточного ремонту квартири; виконати зобов`язання по ремонту каналізаційної мережі квартири. Відповіді на вказаний вище Акт-претензію матеріали справи не містять. Згідно локального кошторису на будівельні роботи №02-01-01, що виготовлений за допомогою програмного комплексу АВК-5 (3.9.1) та зведеного кошторисного розрахунку загальна вартість ремонтно відновлювальних робіт квартири [ADDRESS] становить 655 900,73 гривень. Суд також встановив, що [PERSON] 15.05.2025 здійснили виїзд за межі території України та на цей час перебуває за кордном. Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27.03. 1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Даний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 13.11.2019 року у рамках розгляду цивільної справи 757/31418/15-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи. Згідно вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. За статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до пункту 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 (далі - Правила), технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів робот технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Контроль за технічним станом здійснюється шляхом впровадження системи технічного огляду жилих будинків. Система технічного огляду жилих будинків включає проведення планових та позапланових оглядів (пункт 2.1 Правил). Відповідно до підпункту 50 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 85) виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуги згідно із законодавством та умовами договорів, зокрема шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; вирішувати питання, пов`язані з порушенням функціонування систем централізованого водопостачання і водовідведення (аварійні ситуації), відповідно до плану оперативних дій із забезпечення споживачів питною водою у відповідному населеному пункті (районі). Визначаючись щодо осіб, які мають нести відповідальність за нанесену шкоду, суд враховує, що згідно з пунктів 1, 4, 6, 9 частини другої статті 8 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; своєчасно проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства до експлуатації в осінньо-зимовий період; вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством; своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з наданням комунальних послуг, що виникли з його вини. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що виконавець зобов`язаний здійснювати усі необхідні дії для забезпечення справності елементів будівлі, безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку, контроль за технічним станом, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, проведення капітального і поточного ремонтів. Отже, саме на виконавця - суб`єкта господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу, покладається обов`язок утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування житлового будинку. Під час надання послуги з управління управитель забезпечує виконання робіт та послуг з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території, що входять до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території (далі - кошторис), з урахуванням обов`язкового переліку робіт та послуг, що затверджується Мінрегіоном.(п. 9 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком» затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 05.09.2018 року № 712). Згідно п. 1 «Обов`язкового переліку робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території», затвердженого наказом Мінрегіону України від 27.07.2018 № 190, обов`язковим є технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: водопостачання; водовідведення; теплопостачання; гарячого постачання; зливової каналізації; електропостачання; газопостачання. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що управитель зобов`язаний здійснювати усі необхідні дії для забезпечення справності елементів будівлі, безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку, контроль за технічним станом, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, проведення капітального і поточного ремонтів. Отже, саме на виконавця - суб`єкта господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу, покладається обов`язок утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування житлового будинку. Факт залиття квартири, власником якої є позивач, підтверджується Актом про залиття квартири від 16.07.2024 складеного головою правління ЖБК «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» [PERSON], та слюсарем-сантехніком [PERSON] .. В Акті про залиття було вказано, що причиною залиття квартири було забиття (засмічення) каналізаційної труби кухні квартири №12 та виток води та каналізаційних стоків з мийки на підлогу. Враховуючи положення Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.08.2018 № 219 точкою приєднання внутрішньобудинкової системи водовідведення багатоквартирного будинку до житлового (нежитлового) приміщення є трійник на відгалуженні від стояка внутрішньобудинкової системи водовідведення (трійник належить до внутрішньобудинкової системи). Таким чином, суд дійшов висновку, що каналізаційний стояк до якого під`єднується мийка у квартирі позивача належить до внутрішньобудинкової системи водовідведення багатоквартирного будинку. За таких обставин, суд встановив, що будинок, в якому розташована квартира позивача, перебуває у відповідача на обслуговуванні, який як виконавець послуги несе відповідальність за утримання внутрішньо будинкових мереж в належному технічному стані, за здійснення технічного обслуговування та ремонту, за вживання своєчасних заходів до ліквідації аварійних ситуацій, та на момент залиття квартири позивача здійснюв обслуговування даного будинку. Суд також дійшов висновку, що зі сторони відповідача мало місце неналежне обслуговування внутрішньобудинкових систем водовідведення, зокрема періодичне прочищення чавунної труби, в результаті чого в такій трубі утворилося засмічення нижче рівня квартири позивача та як наслідок, стічні води почали виходити назовні через мийку, що встановлена на кухні у квартирі [PERSON] . Суд звертає увагу, що жодних доказів наявності інших причин залиття квартири [ADDRESS] відповідач до суду не надав. Згідно локального кошторису на будівельні роботи №02-01-01, що виготовлений за допомогою програмного комплексу АВК-5 (3.9.1) та зведеного кошторисного розрахунку загальна вартість ремонтно відновлювальних робіт квартири [ADDRESS] після залиття становить 655 900,73 гривень. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, про обгрунтованість заявлених позивачем вимог щодо стягнення із ЖИТЛОВО-БУДІВЕЛЬНОГО КООПЕРАТИВУ «ДЕРЖПЛАНОВЕЦЬ-2» завданої залиттям квартири шкоди у розмірі 655 900,73 гривень. Окрім цього, згідно платіжної інструкції Р24А3418169196D6783 від 22.10.2024 позивач здійснив переказ [PERSON] оплати за виготовлення проектно-кошторисної документації у сумі 9 912,56 гривень, згідно цивільно-правового договору 03/09/2024 від 03.09.2024. Враховуючи, що вказані витрати були понесені позивачем у зв`язку із необхідністю проведення відновлювальних робіт після залиття квартири, з вини відповідача, суд також дійшов висновку, що вказані витрати повинні бути відшкодовані відповідачем позивачу. Судові витрати Згідно з пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до платіжної інструкції 0.0.3964842642.1 від 23.10.2024 позивачем сплачений судовий збір у розмірі 6 560,00 гривень. Оскільки суд задовольнив позов у повному обсязі, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 6 560,00 гривень. Стосовно стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35 720,00 гривень, суд зазначає наступне. Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 та 6 ст. 137 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Суд приймає до уваги позицію викладену у додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) від 19.02.2020 загалом, та зокрема щодо обов`язку доведення неспівмірності витрат, які покладаються на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Крім цього, щодо принципу змагальності, який знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частини п`ятої та частини шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) від 27.06.2018, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 753/15687/15-ц від 14.11.2018, № 753/15683/15 від 26.09.2018 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду № 910/3929/18 від 18.06.2019. Суд враховує, що відповідно до частин першої та третьої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, у прохальній частині позову міститься вимога про стягнення з відповідача 35 720,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи позивачем долучено: - копію договору про надання юридичних послуг №09/29 від 19.07.2024, укладеного між [PERSON] та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Бюро адвоката Чорного»; - копію Акта приймання-передачі наданих юридичних послуг та послуг з правничої допомоги №1 до договору від 19.07.2024 №09/29 на суму 35 720,00 гривень; - копію Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №2387/10; - ордер на надання правничої допомоги, адвокатом Чорним Євгенієм Олександровичем. Суд бере до уваги, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Водночас, вирішуючи питання, щодо розподілу судових витра, суд враховує заперечення надані відповідачем у відзиві на позов. Зокрема, відповідач зазначає, що позивачем додано договір про надання юридичних послуг з ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Бюро адвоката Чорного», організаційно правовою формою якого не є АДВОКАТСЬКЕ БЮРО ЧИ АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ, крім цього матеріали справи не містять доказів сплати витрат, Акт про надані послуги складений 21.10.2024 до їх фактичного надання, до судових витрат включено ознайомлення з наслідками залиття, проведення візиту до голови ЖЕКу тощо, внаслідок чого в розумінні статті 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката не можуть бути заявлені та стягнуті. Суд частково погоджується із запереченнями відповідача, а саме стосовно того, що ознайомлення з наслідками залиття квартири, проведення візиту до голови ЖЕКу та отримання і аналіз акту залиття не належить до категорії юридичних послуг, а тому, вартість таких послуг у загальному розмірі 15 720,00 гривень = (10 000,00 + 5 720,00) відшкодуванню не підлягає. Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання сторони утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача. Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 30.01.2023 № 910/7032/17). Так, Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової Постанови Великої Палати Верховного Суду № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) від 19.02.2020. Отже, при визначенні суми відшкодування, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи зазначене, результат розгляду справи в суді (задоволення позову), оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених судових витрат, предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також врахувавши поведінку сторони під час розгляду справи, суд вважає, що з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 гривень.

Outcome: approved