Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

У вересні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2017 року стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 800 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 22.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме, по [INFO] . На даний час позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, в зв`язку з чим тимчасово не працює. Син [PERSON] , [INFO] , часто хворіє, знаходиться під наглядом в дитячій лікарні з діагнозом аденоїдит, а також, періодично проходить курс фізичної реабілітації у зв`язку з «кіфосколітичною поставою, вульгасна установа стоп», ознаки ДСТ. Крім того, на даний час зросли витрати на утримання дитини у зв`язку із зростанням цін на продукти та одяг, а також, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку. Крім того, на даний час змінився матеріальний стан відповідача, [PERSON] наразі знаходиться в лавах Збройних Сил України, вважається працевлаштованим на території України, має офіційний заробіток. Відповідач хронічними захворюваннями не страждає, інших утриманців не має, особи, які потребують матеріального забезпечення відсутні, інших зобов`язань по аліментним стягненням також не має. З огляду на викладене, просить суд змінити розмір аліментів та стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі частки від заробітку відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто, до [INFO] . Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Частиною 1 ст.274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Вислухавши представника позивачки, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з таких підстав. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. 1, 2 ст. 77, ч. 2 ст. 78, ч. 1 ст. 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 08.09.2016 року (а.с.5). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.09.2018 року по справі №500/4100/18 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 25.06.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №334, розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище « [PERSON] » (а.с.7). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2017 року по справі №500/6619/16-ц вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - 800 грн. щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 22.12.2016 року до досягнення дитиною повноліття, а саме, до [INFO] . Рішення суду набрало чинності 17.02.2017 року (а.с.8-9). Відповідно до довідок про реєстрацію місця проживання особи дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.3, 6). Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 05.06.2021 року, актовий запис №221, 05.06.2021 року зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 28.10.2021 року, актовий запис №799, у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідно до довідки від 03.10.2024 року [PERSON] , [INFO] , під наглядом в дитячій лікарні з діагнозом аденоїдит (а.с.12). Згідно з довідкою від 07.03.2025 року [PERSON] , [INFO] періодично проходить курс фізичної реабілітації у зв`язку з «кіфосколітичною поставою, вульгасна установа стоп», ознаки ДСТ (а.с.12а). Відповідно до довідки КНП Саф`янівської ради Ізмаїльського району Одеської області «Центральна районна лікарня» від 03.10.2024 року [PERSON] , [INFO] , перебуває на диспансерному обліку та потребує домашнього догляду (а.с.13). Згідно довідок Державного університету інфраструктури та технологій від 24.03.2005 року та від 07.04.2025 року №26/25 [PERSON] працює на посаді старшого лаборанта кафедри судноводіння та експлуатації технічних систем на водному транспорті ДІВТ з 26.11.2018 року (наказ №05-03-300/о) від 23.11.2018 року) в Державному університеті інфраструктури та технологій. У відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 13.12.2021 року по [INFO] (наказ №620/01-03/05 від 07.12.2021 року). У відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 06.10.2024 року по 05.10.2025 року (наказ №1059-тр/03-05 від 04.10.2024 року). Дунайський факультет морського і річкового транспорту перейменовано у Дунайський інститут водного транспорту з 01.01.2021 року (наказ від 04.01.2021 року №01-04-02/з) (а.с.15, 21). Відповідно до довідок про доходи від 20.03.2025 року №37, 38, 39, 40 загальна сума доходу [PERSON] за період з 01.01.2022 року по 31.12.2025 року за винятком податків становить 0 грн. (а.с.16-19). Згідно довідки Управління соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації від 01.04.2025 року №620 [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Ізмаїльської районної державної адміністрації та не отримує ніяких видів соціальних допомог на дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.20). Як вбачається з Витягу з Наказу Начальника [NUMBER] прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 21.07.2023 року №387-ОС [PERSON] є військовослужбовцем, солдатом. Згідно довідки про доходи №09/95 від 02.06.2025 року [PERSON] працює у в/ч [NUMBER] , займає посаду: військовослужбовець, загальна сума доходу за період з 1/2024 по 3/2025 становить 546589,21 грн. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 142 СК України передбачено, що діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Доказів наявності на утриманні відповідача інших дітей та нотаріально посвідченого договору про врегулювання сторонами аліментних відносин суду не надано. Згідно роз`яснень п. 3 ч. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищевикладене, з огляду на встановлені судом обставини, аналізуючи надані суду докази, а також з огляду на те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд дійшов висновку, що визначений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.02.2017 року спосіб стягнення аліментів необхідно змінити та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вищевикладене, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved