Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

Заявник звернулася до суду 24.06.2025 року з даною заявою, та просить постановити рішення, яким: Оголосити [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця смт. Курахівка Селидівського району (нині - Покровського району) Донецької області, РНОКПП: [NUMBER] , який загинув біля населеного пункту с. Старомайорське Волноваського району Донецької області - померлим під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України. Датою смерті [PERSON] , [INFO] вважати [INFO] . Місцем смерті [PERSON] , [INFO] - вважати населений пункт с. Старомайорське Волноваського району Донецької області. Рішення суду після набрання ним чинності направити в Болградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - для реєстрації факту смерті [PERSON] , [INFO] , та Одеському обласному державному нотаріальному архіву для передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу - для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Свої вимоги мотивує тим, що вона, заявник [PERSON] , [INFO] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Солдат [PERSON] , [INFO] , перебуваючи на посаді кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу роти військової частини [NUMBER] дійсно в період з 03.03.2022 по 17.04.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в с. Старомайорське Великоновосілківської СТГ Волноваського району Донецької області, що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №1555/2479 від 13.05.2025, копія якої міститься в додатку до даної заяви. 17.04.2022 року [PERSON] під час захисту територіальної цілісності України від російських окупаційних військ, в результаті бою за позиції поблизу населеного пункту с. Старомайорське Волноваського району Донецької області зник безвісті, що підтверджується наступними документами, копії яких містяться в додатку до даної заяви: -сповіщенням №25/713 від 01.07.2022; -наказом командира військової частини [NUMBER] №13 від 19.06.2022 «Про результати службового розслідування за фактом безвісного зникнення військовослужбовців»; -актом службового розслідування за фактом безвісного зникнення військовослужбовців від 19.06.2022; -витягом з бойового наказу командира військової частини [NUMBER] від 16.04.2022 №20; -витяг із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 03.03.2022 №42; 29.04.2022 [PERSON] звернулась до Болградського РВП ГУНП в Одеській області з заявою щодо зникнення її сина. Цього ж дня, 29.04.2022 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №12022162270000200 за ч.1 ст.115 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР. В період з 04.05.2022 по 20.05.2022 в рамках зазначеного кримінального провадження №12022162270000200 від 29.04.2022 була проведена експертиза за підсумком якої, молекулярно-генетичним аналізом ДНК визначений ДНК-профіль (генетичні ознаки) зразка букального епітелію [PERSON] , що підтверджується висновком експерта №106, копія якого міститься в додатку до даної заяви. Таким чином, заявником [PERSON] вжито заходів для пошуку сина [PERSON] , який рахується безвісті зниклим, однак зазначені заходи не дали позитивного результату. Обставиною, що загрожувала смертю [PERSON] , який рахується зниклим безвісті є: участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в с. Старомайорське Волноваського району Донецької області під час ведення активних бойових дій. Обставинами, що дають підстави припускати загибель [PERSON] у зв`язку з воєнними діями є: -інформація від товаришів по службі [PERSON] ; -повідомлення через мобільний зв`язок, перед виходом на бойові позиції, про активні бойові дії на ділянці фронту, де [PERSON] перебував востаннє; -відсутність будь яких результатів внаслідок дій, направлених на пошук [PERSON] в рамках кримінального провадження. Оголошення померлим [PERSON] необхідно Заявнику для отримання грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року про «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану». Відтак, виникла необхідність в зверненні до суду з даною заявою про оголошення особи померлою. Ухвалою суду від 24.06.2025 року провадження в справі відкрито та призначено до судового засідання на 23.07.2025 року о 09:00 годині (а.с.34), про що повідомлено сторін по справі (а.с.35). В судовому засіданні 23.07.2025 року: -заявник підтримала вимоги своєї заяви та надала відповідні пояснила. Підтвердила, що [PERSON] , [INFO] є її рідним сином, який проходив військову службу на посаді кулеметника військової частини [NUMBER] . З 17.04.2022 року син перестав виходити на зв`язок, проведені пошуки результатів не дали. А згоди отримали сповіщення про те, що син [PERSON] зник безвісти під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Старомайорське Волноваського району. В травні 2025 року відбувся обмін полоненими, серед яких були побратими її сина [PERSON] , і які підтвердили, що він загинув [INFO] , і вони його особисто захоронили, навіть мають відмітку в геолокації, втім не можуть надати так як це їм заборонено, наразі перебувають на карантинних заходах та відновлюються після полону. Заявник вказала на те, що встановлення даного факту їй необхідно для отримання свідоцтва про його смерть, яке надасть можливість оформити спадщину, отримати одноразову грошову допомогу, яка передбачена постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року. -представник заявника підтримав доводи заявника, надав вичерпні пояснення з підстав зазначених в заяві, навів правове обґрунтування цієї заяви. Стверджував, що син заявника - солдат [PERSON] , [INFO] , перебуваючи на посаді кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу роти військової частини [NUMBER] дійсно в період з 03.03.2022 по 17.04.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. 17.04.2022 року [PERSON] під час захисту територіальної цілісності України від російських окупаційних військ, в результаті бою за позиції поблизу населеного пункту с. Старомайорське Волноваського району Донецької області зник безвісті, що підтверджується наступним: -сповіщенням №25/713 від 01.07.2022; -наказом командира військової частини [NUMBER] №13 від 19.06.2022 «Про результати службового розслідування за фактом безвісного зникнення військовослужбовців»; -актом службового розслідування за фактом безвісного зникнення військовослужбовців від 19.06.2022; -витягом з бойового наказу командира військової частини [NUMBER] від 16.04.2022 №20; -витяг із наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 03.03.2022 №42; Заявник [PERSON] звернулась 29.04.2022 до Болградського РВП ГУНП в Одеській області з заявою щодо зникнення її сина. Цього ж дня, 29.04.2022 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування в кримінальному провадженні №12022162270000200 за ч.1 ст.115 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР. В рамках зазначеного кримінального провадження була проведена експертиза за підсумком якої, молекулярно-генетичним аналізом ДНК визначений ДНК-профіль (генетичні ознаки) зразка букального епітелію [PERSON] , що підтверджується висновком експерта №106. Таким чином, заявником [PERSON] вжито заходів для пошуку сина [PERSON] , який рахується безвісті зниклим, однак зазначені заходи не дали позитивного результату. Обставиною, що загрожувала смертю [PERSON] , який рахується зниклим безвісті є: участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в с. Старомайорське Волноваського району Донецької області під час ведення активних бойових дій. Оголошення померлим [PERSON] необхідно матері-заявнику для отримання грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року про «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» та отримання спадщини. Заінтересовані особи: Міністерства оборони України сповіщено належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.36, 38). Жодних заяв, клопотань, пояснень до суду не надіслало. Військова частина [NUMBER] про час, дату та місце розгляду повідомлялася згідно вимог чинного законодавства за наявною у справі адресою: м. Добропілля, Донецька область. Поштовий рекомендований лист повернувся до суду без вручення з відміткою листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.39-40). Окрім цього, усі документи суду надсилалися на електронну пошту військової частини: [INFO] (а.с.36 зворотна сторінка). За підписом ТВО командира в/ч [NUMBER] [PERSON] отримано заяву, який не заперечує\~проти задоволення\~заявлених [PERSON] \~вимог та просить судовий розгляд провести у відсутність заінтересованої особи (а.с.50). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки учасника справи, який належним чином повідомлений про судове засідання, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. На підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Заявник [PERSON] , [INFO] , народилася в с.Терешпіль Хмільницького району Вінницької області, громадянка України, паспорт серії [NUMBER] виданий Гірницьким МВМ Селидівського МВ УМВС України у Донецькій області від 01.06.2000 році (а.с.7). Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). [PERSON] , [INFO] (а.с.10) є сином заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 20.09.1999 року (а.с.11). Згідно витягу із наказу командира військової частини [NUMBER] (по строковій частині) №42 від 03.03.2022 року солдата [PERSON] кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти, ВОС 101627, призначеного на посаду наказом командира військової частини [NUMBER] від 03.03.2022 №41/ДСК, з 03.03.2022 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення … (а.с.22). Командиром військової частини [NUMBER] поставлено бойове завдання згідно бойового наказу №20-к від 16.04.2022 року: бойовий порядок забезпечити у наступній послідовності: -перший ешелон на рубежі міст (хххх) вздовж північного берега каскаду ставка балка 1 Рушова (хххх) відмітка 171.6 (хххх) викл Старомайорське (хххх).У першому ешелоні 3 стрілецька рота відмітка 170.6 (хххх) відмітка Старомайорське (хххх) (а.с.21). Згідно довідки військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 13.05.2025 року №1555/2479 [PERSON] , [INFO] , кулеметник стрілецького відділення взводу стрілецької роти військової частини [NUMBER] , дійсно в період з 03.03.2022 року по 17.04.2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в: Донецькій області. Волноваський район, Великоновосілківська СТГ, с.Старомайорське на підставі: БР ОТУ «Схід» №2022/ОКП/112/146дск від 13.03.2022 р.; БР ОТУ « [INFO] » №9 від 03.05.2022 р.: ЖБР в/ч [NUMBER] №16т, том 1 від 24.02.2022 р. (почато 24.02.2022, закінчено 27.10.2022) (а.с.12). [INFO] 01.07.2022 року повідомив заявника [PERSON] про те, що солдат [PERSON] , [INFO] , військовослужбовець в/ч [NUMBER] , який 17.04.2022 року, під час захисту територіальної цілісності України від російських окупаційних військ, в результаті бою за позиції поблизу населеного пункту с. Старомайорське Волноваського району Донецької області зник безвісти (а.с.13). Особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру. Відповідно до абзацу 12, частини 1, статті 1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» визначено, що особа, зникла безвісти за особливих обставин - це особа, яка зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру. Частинами 1, 2 статті 4 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, що особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи. Особа вважається зниклою безвісти за особливих обставин до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до Акту службового розслідування за фактом безвісного зникнення військовослужбовців від 19.06.2022 року встановлено, що … першочергові пошуки військовослужбовців, які не повернулися з бойового завдання не дали результату, місце знаходження не встановлено. В розділі 4 цього акту зазначено відомості про осіб, які зникли безвісти: … за порядковим номером 14 значиться солдат [PERSON] , [INFO] , призваний по мобілізації відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022 року [INFO] , наказом командира військової частини [NUMBER] з 03 березня 2022 зарахований до списків особливого складу частини на всі види забезпечення та призначений на посаду «Кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти». Службове розслідування завершено. Прийнято рішення вважати зникнення військовослужбовців … солдата [PERSON] …в районі ведення бойових дій 17.04.2022\~року бойовими людськими втратами, які зниклими безвісті за особливих обставин в умовах російської агресії, що сталися внаслідок безпосередніх злочинних дій з боку противника окупаційних військ російської федерації (а.с.16-20). Наказом командира військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 19.06.2022 року за №13 затверджено результати службового розслідування за фактом безвісного зникнення військовослужбовців (а.с.14). Згідно даного наказу прийнято рішення вважати безвісне зникнення військовослужбовців, в тому числі солдата [PERSON] … бойовими людськими втратами, зниклими безвісти за особливих обставин в умовах здійснення необхідних заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі ведення бойових дій 17.04.2022 року внаслідок протиправних діянь з боку противника окупаційних військ російської федерації (а.с.14-15). Між діями військовослужбовця та подією, що трапилась неправомірні дії військовослужбовців даним розслідуванням не встановлені. Обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину даним службовим розслідуванням не встановлювались. 29.04.2022 року за заявою заявника [PERSON] були внесені відомості в ЄРДР за №12022162270000200 за попередньою кваліфікацією ст.115 ч.1 КК України з підстав, що її син [PERSON] , [INFO] , військовослужбовець військової частини [NUMBER] , який проходив службу в Донецькій області, з 17.04.2022 року не виходить на зв`язок та місце знаходження по теперішній час не відомо (ЄО №1333 від 29.04.2022) (а.с.23). Згідно висновку експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №106 від 20.05.2022 року було проведено експертизу зразка букального епітелію [PERSON] , [INFO] та молекулярно-генетичним аналізом ДНК, виділеної зі зразка букального епітелію [PERSON] , [INFO] …. визначений ДНК-профіль (генетичні ознаки) зразка букального епітелію останньої (в.с.24-25). Представник заявника зверну увагу, що з дня оголошення сина заявника [PERSON] безвісти зниклим минуло понад 3 роки 3 місяці (17.04.2022 року). Судом допитано свідка [PERSON] , яка пояснила, що [PERSON] є її колишнім чоловіком, з яким вони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Рішення про їх розлучення було постановлено 14.02.2022 року, однак вони продовжували спілкуватися, переписуватися. 14.04.2022 року вони спілкувалися, та [PERSON] повідомив, що перебуває на передовій, де ведуться активні бойові дії, тобто перебуває безпосередньо на місці зіткнення. Це була остання їх розмова, більше [PERSON] на зв`язок не виходив, були підозри, що він загинув. Їй надіслала смс-повідомлення [PERSON] , дружина побратима [PERSON] та виразила співчуття з приводу загибелі [PERSON] . Після цього смс-повідомлення вона зв`язалася з батьками [PERSON] та розпочали його пошуки, які не дали позитивного результату, а потім отримали сповіщення, що [PERSON] зник безвісти 17.04.2022 року при виконанні бойового завдання. Суд визнає покази свідка достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідок є колишньою дружиною безвісти зниклого солдата [PERSON] і добре знала його і його сім`ю, спілкувалася з ним до останнього. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Правове обґрунтування: Відповідно до частин другої - четвертої статті 46 ЦК України, фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Су зазначає, що оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) - це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність. Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну. Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року N 5-р (II)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): "закон пізніший має перевагу над давнішим" (lex posterior derogat priori); "закон спеціальний має перевагу над загальним" (lex specialis derogat generali); "закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим" (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі N 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання. Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким. Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року N 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»). Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 зазначеного Закону України). Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року N 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі): - воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень; - бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); - воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України; - район воєнних (бойових) дій - визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії. Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями. Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом». Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту». Збройний конфлікт - це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року N 2469-VIII «Про національну безпеку України»). Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні. Велика Палата Верховного Суду для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України зазначила, що «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права (постанова Верховного Суду від 11.04.2019 у справі № 490/342/17). Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України за для врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа - з надзвичайно великою вірогідністю - є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу. Словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою. Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями. Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Інше, звужувальне, тлумачення правила другого речення частини другої статті 46 ЦК України було б проявом надмірного формалізму і суперечило б завданням цивільного судочинства. Законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене уточнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України. Шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Також Велика Палата вказала, що конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі - Наказ № 309). Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу №309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Даний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року по справі № 755/11021/22. Разом з цим, в жодному наказі Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» - відсутнє посилання на окуповану територію: населений пункт с.Старомайорське Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області. Втім на з матеріалів з Вікіпедії вільної енциклопедії наявна інформація наступного змісту: «З початку березня 2022 року село перебувало під тимчасовою окупацією російських загарбників. 27 липня 2023 року, в ході контрнаступу Сил Оборони України підрозділи [NUMBER] бригади морської піхоти та бійці 7 батальйону «Арей» 129 Криворізької бригади тероборони звільнили село від російської окупації. У боях також брали участь загони 3-го полку спецпризначення, які вибили частини російського 247-го парашутно-десантного полку». За матеріалами службового розслідування від 19.06.2022 року встановлено, що … солдат [PERSON] , [INFO] , призваний по мобілізації відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022 року [INFO] , наказом командира військової частини [NUMBER] з 03 березня 2022 зарахований до списків особливого складу частини на всі види забезпечення та призначений на посаду «Кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти» - вважати зниклик військовослужбовця … солдата [PERSON] …в районі ведення бойових дій 17.04.2022 року бойовими людськими втратами, які зниклими безвісті за особливих обставин в умовах російської агресії, що сталися внаслідок безпосередніх злочинних дій з боку противника окупаційних військ російської федерації (а.с.16-20). Наказом командира військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 19.06.2022 року за №13 затверджено результати службового розслідування за фактом безвісного зникнення військовослужбовців (а.с.14). Згідно даного наказу прийнято рішення вважати безвісне зникнення військовослужбовців, в тому числі солдата [PERSON] … бойовими людськими втратами, зниклими безвісти за особливих обставин в умовах здійснення необхідних заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в районі ведення бойових дій 17.04.2022 року внаслідок протиправних діянь з боку противника окупаційних військ російської федерації (а.с.14-15). У справі відсутня інформація від Державного підприємства «Український національний центр розбудови миру» щодо можливого перебування у полоні військовослужбовця. У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Слід зазначити, що суд не констатує смерть фізичної особи, а оголошує фізичну особу померлою у судовому порядку у разі встановлення обставин, зазначених у ч. 2 ст. 46 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою. Водночас ч. 2 ст. 20 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» передбачено, якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 травня 2024 року у справі № 127/28463/23 (провадження № 61-4764св24). Згідно з ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами доказування, визначеними ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. У даному випадку докази, які долучені до заяви про оголошення фізичної особи померлою та які не містять жодних суперечностей щодо обставин зникнення безвісти військовослужбовця [PERSON] та дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, внаслідок збройної агресії РФ проти України біля населеного пункту с.Старомайорське Волноваського району Донецької області. Факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24.02.2022, є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з положеннями ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Правовий режим воєнного стану триває по теперішній час. Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 177/11/20, від 07 листопада 2023 року у справі № 607/159/23. Заявниця просить оголосити померлим сина [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця смт. Курахівка Селидівського району (нині - Покровського району) Донецької області, РНОКПП: [NUMBER] , який загинув біля населеного пункту с. Старомайорське Волноваського району Донецької області - померлим під час виконання військового обов`язку по захисту Батьківщини в ході здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації проти України, що відповідає висновку, викладеному у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 в справі № 490/6057/19-ц, у якому йдеться мова про те, що встановлення факту загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового зв`язку між смертю військовослужбовця та військовою агресією РФ. Заявниця має особисту, у тому числі цивільно-правову заінтересованість, у зміні правового статусу її сина, якого просить оголосити померлим. Оголошення [PERSON] померлим заявниці необхідне для оформлення своїх спадкових прав та отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Таким чином, від встановлення факту загибелі військовослужбовця під час виконання бойового завдання внаслідок збройної агресії РФ проти України залежить виникнення та реалізація особистих майнових та немайнових прав заявниці, як члена сім`ї загиблого військовослужбовця, тобто має індивідуальний характер. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що дослідженими судом доказами підтверджено обставини зникнення безвісти військовослужбовця [PERSON] та такі обставини дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть за безпосередньої участі у бойових діях, при цьому, з моменту зникнення безвісти [PERSON] , [INFO] більше шести місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, та за наявною інформацією у вільному доступі в мережі Інтернет с.Старомайорське Великоновосілківської селищної ради Волноваського району Донецької області було тимчасово окупованою територією з початку березня 2022 року, так як [PERSON] зник безвісти 17.04.2022 року в районі виконання бойового завдання біля населеного пункту Старомайорське Волноваського району Донецької області за участі в бойовому завданні, суд вважає за необхідне оголосити [PERSON] померлим, при безпосередній його участі у бойових діях, під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій області, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси і забезпечуватиме правову справедливість. З урахуванням положення частини третьої статті 46 ЦК України, суд вважає за необхідне оголосити [PERSON] , [INFO] померлим від дня його вірогідної смерті, а саме [INFO] . Слід зазначити, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою (ч.1 ст. 48 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved