Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи У лютому 2025 року до Київського районного суду м.\~Одеси з позовом звернувся [PERSON] (далі також позивач) , поданим в його інтересах представником [PERSON] до [PERSON] (далі також відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Таїрівської селищної ради Одеської області (третя особа-1), Міністерство оборони в особі Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» (третя особа-2) про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, а саме, що [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), самостійно виховує та утримує доньку [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ), яка не досягла 18 років, за адресою: [ADDRESS] , без участі матері [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) . В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача [PERSON] зазначив, що у шлюбі з відповідачем у 2009 році в них народилася донька [PERSON] . У 2013 році рішенням суду з нього на користь дружини ухвалено стягувати аліментні платежі на утримання їхньої доньки. Наступного року рішенням суду шлюб між ними було розірвано. З жовтня 2022 року донька переїхала до нього за вказаною адресою, де вони разом мешкають і наразі. З цього часку матір фактично не цікавиться життям доньки. Тривалий час перебувала за кордоном. Їхнє спілкування по телефону носить епізодичний та не тривалий характер. Усіма соціальними питаннями дитини займається він особисто (утримує дитину, забезпечує їй належне виховання та навчальний процес, медичну допомогу тощо). Рішенням суду у 2024 році з нього припинено стягнення аліментів на користь колишньої дружини. Встановлення факту перебування доньки на вихованні та утриманні позивача останньому необхідно для захисту прав та інтересів дитини, а також його прав та інтересів, як батька, що займається вихованням та утриманням неповнолітньої дитини самостійно, а також для оформлення соціальної допомоги, вирішення інших питань, пов`язаних із вихованням дитини, зокрема її лікуванні, відпочинку тощо. Відзив на позов до суду не надходив. У заяві від 02.04.2025 представник третьої особи-2 [PERSON] повідомив, що командування інституту не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до висновку третьої особи-1, орган опіки та піклування селищної ради вважає за доцільне встановити факт самостійного виховання та утримання дитини позивачем. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Заяви та клопотання учасників справи Ухвалою суду від 21.03.2025 до участі у справі як третю особу залучено Міністерство оборони в особі Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія». Ухвалою суду від 14.04.2025 з ДПС України витребувано інформацію про перетин кордону [PERSON] та відповідний висновок зі Служби у справах дітей Таїрівської селищної ради Одеської області. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 21.03.2025 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовчі судові засідання призначалися на 14.04.2025, 13.05.2025, 11.06.2025, 08.07.2025. Ухвалою суду від 08.07.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 23.07.2025. У судовому засіданні 23.07.2025 позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлена, до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомила. Представники третіх осіб просили розглянути справу за їх відсутності. Фактичні обставини справи, встановлені судом Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26.03.2009 Третім Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, підтверджено факт народження [PERSON] , [INFO] , актовий запис №\~278 від 26.03.2009, батьками якої записані: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.09.2013 у справі №\~500/4797/13 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 22.07.2013 і до досягнення дитниою повноліття, тобто до [INFO] . Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.08.2014 у справі №\~500/4798/13 розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №\~841. Заочним рішенням Київського районного суду м.\~Одеси від 16.05.2024 у справі №\~947/4867/24 ухвалено припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , починаючи з 01.10.2022. Згідно з актами обстеження умов проживання неповнолітньої [PERSON] б/н від 22.07.2024, б/н від 05.08.2024 та б/н від 04.02.2025 за адресою: [ADDRESS] , проведеного уповноваженими особами Таїрівської селищної ради, вбачається, що за вказаною адресою мешкають [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] . Батьком для доньки створені належні умови для життя та навчання. Факт спільного проживання у вказаній квартирі батька з донькою також підтверджено довідками Відділу реєстраційно-сервісних послуг Управління «ЦНАП» Таїрівської селищної ради від 05.08.2024 №\~1233/08-05 та від 04.02.2025 №\~122/08-05. Згідно з характеристикою з місця навчання дитини Одеської гімназії №\~33 Одеської міської ради [PERSON] навчається у вказаній школі з 3 класу. Характеризується позитивно. Відмічено, що навчальним процесом та успіхами доньки цікавиться тільки батько. Мати шкільним життям доньки не цікавиться, батьківські збори не відвідує. Довідкою Інституту Військово-Морських Сил Національного університету «Одеська морська академія» від 29.10.2024 за №\~1056/460/87/620 підтверджено, що матрос [PERSON] перебуває на службі за контрактом у вказаному інституті з 12.02.2024. Згідно з відповіддю ДПС України від 16.04.20205 №\~13977 установлено, що [PERSON] перебувала за межами України у період з 11.01.2024 по 17.03.2025. У своїй думці, висловленій в порядку ст.\~171 СК України, неповнолітня [PERSON] повідомила, що з мамою фактично не спілкується. Де вона перебуває наразі їй невідомо. Її вихованням та утриманням займається виключно батько. Інших родичів, з якими вони підтримували б відносин, не має. Отже, з аналізу позовної заяви та наданих доказів випливає, що позивач просить встановити факт самостійного виховання та утримання дитини, що пов`язано з підтвердженням за ним певного соціально-правового статусу. Мотиви прийнятого рішення Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України). Статтею 51 Основного Закону України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється СК (ст. 1 СК України). Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу (ч.\~1 ст.\~121 СК України). Статтею 141 СК України встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За приписами ч.\~2 ст.\~150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню (ч.\~1-4 ст.\~157 СК України). Відповідно до ст.\~15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (ч. 4 ст.\~15 СК України). Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (ст. 164 СК України). Отже, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Тобто, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна зробити висновок, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена ч. 1 ст.\~15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини. Відповідно до ч.\~3,\~4 ст.\~155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Як зазначив позивач, встановлення факту перебування доньки на його вихованні та утриманні останньому необхідно для захисту прав та інтересів дитини, а також його прав та інтересів, як батька, що займається вихованням та утриманням неповнолітньої дитини самостійно, для оформлення соціальної допомоги, вирішення інших питань, пов`язаних із вихованням дитини, зокрема її лікуванні, відпочинку тощо. Так, відповідно до пп. «г» п.\~3 ч.\~5 ст.\~26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за № 2232-XII контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, зокрема, під час проведення мобілізації та дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); Абзацем 6 п.\~3 ч.\~12 вказаного Закону визначено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України; \~ \~ \~ \~Наявність інших підстав у законодавстві, які пов`язували б факт самостійного виховання та утримання дитини з настанням юридично-значимих наслідків не вбачається. \~ \~ \~ \~Під час судового розгляду установлено, що починаючи з вересня 2022 року позивач мешкає разом зі своєю донькою, турбується про неї, виховує та утримує. Мати не долучається до цього процесу, мешкає окремо та інколи цікавиться життям доньки. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене суд доходить висновку про можливість, наразі, встановити факт самостійного виховання позивачем своєї доньки. Окрім наявності достатніх доказів, суд враховує відсутність заперечення командування інституту, де проходить військову службу позивач, висновок органу опіки та піклування, а також пояснення самого позивача, який повідомив, що окрім іншого, він просить встановити означений факт для можливості проходження військової служби в Одеському регіоні та продовження здійснення догляду, виховування та утримання доньки до її повноліття. \~ \~ \~ \~Відтак, встановлення цього факту можливо до повноліття дитини та/або зміни відношення матері до виконання своїх батьківських обов`язків. \~ \~ \~ \~Іншого перед судом не доведено. Висновки суду Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.\~1 ст.\~76 ЦПК України). Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню та зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст.\~82 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України). Отже, проаналізувавши заяви по суті справи та надані сторонами докази на їх підтвердження у поєднанні із застосованими правовими нормами, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що позивачем доведено перед судом належними та допустимими доказами факт самостійно виховання та утримання доньки [PERSON] без участі її матері [PERSON] . Щодо судових витрат За приписами ч.\~1,\~3 ст.\~133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрат на професійну правничу допомогу. Судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: approved