Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області (далі суд) надійшов позов ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» (далі позивач) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику № 5112850824 від 20.08.2024, в якому просить суд стягнути з останньої заборгованість у сумі 28266,00 грн, а також судовий збір у сумі 2422,40 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором у нього виникла заборгованість перед позивачем. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, особливостей укладення і виконання договорів позики; норми Закону України «Про електронну комерцію» щодо порядку укладення договорів в електронному вигляді; норми Закону України «Про споживче кредитування». Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Ухвалою від 29 травня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Цією ж ухвалою суд за клопотанням позивача витребував інформацію від АТ КБ «ПриватБанк» щодо належності платіжної картки № [NUMBER] відповідачу, повного номеру картки та інформації про рух коштів по картковому рахунку за період з 20.08.2024 по 21.08.2024. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Позивач - ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» - є фінансовою установою (у справі наявний витяг з Державного реєстру фінансових установ). Між ТОВ «ІННОВА ФІНАНС» та відповідачем було укладено договір про надання грошових коштів у позику № 5112850824 від 20.08.2024 (далі - договір позики) на умовах повернення суми позики з процентами відповідно до підписаного сторонами графіку платежів, згідно з умовами якого позивач надав відповідачу позику у сумі 6600 грн терміном до 15.09.2024 з процентною ставкою 0,01 процента за кожен день користування позикою у разі належного виконання відповідачем графіку платежів (знижена ставка) та процентною ставкою 1,5 проценти за кожен день користування позикою у разі неналежного виконання відповідачем графіку платежів (стандартна ставка). Відповідач отримав обумовлені договором кошти 20.08.2024 на банківську картку, реквізити якої самостійно вказав позивачу. Вказаний вище договір позики та додатки до нього підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідач виконав свій обов`язок зі сплати позики частково - у сумі 2705,82 грн. У результаті невиконання умов договору позики у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у сумі 28266,00 грн, з яких: 6600,00 грн заборгованість за тіло позики; 21666,00 грн заборгованість за несплаченими відсотками. Таким чином, унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором у нього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 28266,00 грн із урахуванням застосування стандартної процентної ставки до суми несплаченої позики. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідач не виконує умови укладеного між ними договору позики в електронному вигляді. Оскільки відповідач не виконав зобов`язання за договором позики, який укладений в електронному вигляді, внаслідок цього виникла заборгованість, її слід стягнути у судовому порядку. Згідно з інформацією, отриманою від Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на виконання ухвали суду, платіжна картка за номером [NUMBER] належить [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , та на неї, з огляду на інформацію про операції на рахунку, були переказані кошти за зазначеним вище договором позики № 5112850824 від 20.08.2024 у розмірі 6600,00 грн. Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним договором позики. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» (далі Закон про споживче кредитування), Законом України «Про електронну комерцію» станом на дату виникнення спірних правовідносин. Не погоджуючись із позицією відповідача, який не сплачував заборгованість за договором позики, позивач звернувся із цим позовом до суду. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша ст. 628 ЦК України). Відповідно до частини першої ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша ст. 527 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша ст. 530 ЦК України). Частиною першою ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з частиною першою ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 5 частини першої ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини дванадцятої ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері врегульовано Законом про споживче кредитування. Так, пунктом 1-1 частини першої ст. 1 Закону про споживче кредитування визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 процент. Вищезазначену статтю було доповнено частиною п`ятою згідно з Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ від 22.11.2023. При цьому вищезазначеним Законом прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» також було доповнено пунктом 17, відповідно до якого тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 процентів; протягом наступних 120 днів - 1,5 процентів. День набрання чинності Закону № 3498-ІХ - 24.12.2023. Таким чином, починаючи з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5 процентів, з 22.04.2024 - не більше 1,5 процентів, з 20.08.2024 - не більше 1 процента. Національним банком України у листі № 14-0004/3433 від 15.01.2024 роз`яснено, що враховуючи наданий Законом фінансовим установам перехідний період, за договорами, укладеними протягом перехідного періоду, або строк дії яких було продовжено протягом перехідного періоду, денна процентна ставка може перевищувати законодавчо встановлений максимальний розмір лише протягом перехідного періоду та за умови, що строк виконання зобов`язань позичальника за такими договорами спливає до закінчення перехідного періоду. Суд встановив, що договір позики № 5112850824 було укладено 20.08.2024, тобто в день, після якого відповідно до перехідних положень Закону про споживче кредитування максимальна денна процентна ставка не могла перевищувати 1 процент. Водночас стандартна процентна ставка за договором становить 1,5 процентів за кожен день користування позикою, що перевищує встановлений законом максимальний розмір. Відповідно до листа Національного банку України № 14-0004/3433 від 15.01.2024, за договорами, укладеними протягом перехідного періоду, денна процентна ставка може перевищувати законодавчо встановлений максимальний розмір лише протягом перехідного періоду та за умови, що строк виконання зобов`язань позичальника за такими договорами спливає до закінчення перехідного періоду. Строк виконання зобов`язань за договором встановлено до 15.09.2024, тобто строк користування позикою встановлений вже після закінчення перехідного періоду для ставки 1,5 процентів. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що нарахування процентів за ставкою 1,5 процентів на день суперечить вимогам законодавства. Проценти підлягають перерахунку виходячи з максимально допустимої ставки 1 процент на день. Відповідно до частини першої ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст. 89 ЦПК України). Оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов таких висновків. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач уклав із позивачем договір позики, який підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, як того вимагає договір і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Як вже зазначалось, відповідно до змісту ст. 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін. Ст. 205 ЦК України надає право укладати договір, серед іншого у письмовій (електронній) формі. Крім того, Закон України «Про електронну комерцію» визначає, що договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, якому передував обмін електронними повідомленнями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Таким чином, аналізуючи норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію», а також матеріали справи, зокрема умови договору позики, суд дійшов висновку, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, договір позики між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би переказані відповідачу. Вказана позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові від 07 жовтня 2020 року по справі 127/33824/19. Судом встановлено, що відповідачем здійснені дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення договору позики. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливе. Як підтверджується матеріалами справи, зокрема інформацією з обслуговуючого банку, відповідачу були переказані кошти на виконання укладеного ним договору позики. Отже, відповідач отримав позику та був зобов`язаний її повертати на умовах та у строк, що передбачені договором позики. При цьому, в матеріалах справи, документів, які б підтверджували виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає. В силу вимог ст. 629, 1046, 1048 ЦК України, Закону про споживче кредитування позичальник зобов`язаний виконувати договір позики відповідно до його умов та вимог закону. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України. Водночас, оскільки процентна ставка за договором перевищує законодавчо встановлений максимум, суд здійснює перерахунок процентів відповідно до вимог законодавства. При ставці 1 процент на день за 246 днів прострочення проценти становлять 16236,00 грн (6600,00 грн ? 1% ? 246 днів). Таким чином, оцінивши подані докази, перевіривши розрахунок заборгованості та здійснивши перерахунок процентів відповідно до вимог законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до частини першої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша ст. 141 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє частково (в сумі 22836,00 грн з 28266,00 грн заявлених), судовий збір розподіляється між сторонами пропорційно. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 1958,53 грн (2422,40 грн ? 22836,00 грн / 28266,00 грн). Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: partial