Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі за текстом - АТ «Універсал Банк») звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (надалі [PERSON] ) заборгованості за кредитом в сумі 159\~597,99 грн., яка утворилась за договором від 21.03.2018. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач вказує, що відповідач за вказаним вище договором отримав кредит в сумі 90\~000 грн. Однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 25.08.2024 року, за останнім утворилась заборгованість в сумі 159\~597,99 грн. основного боргу за кредитом (тілом кредиту). На підставі викладеного, позивач просить суд позов задовольнити. Заочним\~рішенням Комунарського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~04.04.2025\~позов АТ\~«Універсал Банк»\~задоволено,\~стягнуто з\~ [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 159 597 грн. 99 коп. основного боргу по тілу кредиту та 3 028 грн. судового збору. Ухвалою від 08.05.2025 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення у справі №333/9978/24 задоволено, заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2025 у цивільній справі №333/9978/24 скасовано, розгляд справи №333/9978/24 призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі з підстав, викладених у позові та у відповіді на відзив на позовну заяву, просить суд позов задовольнити. Відповідач в судові засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду письмові пояснення, за змістом яких не заперечує самого факту існування заборгованості, однак не погоджується із повною сумою, яка заявлена до стягнення. Крім того, просить врахувати, що його місто досі знаходиться під окупацією, відповідач втратив бізнес, джерело доходу та засоби для існування. Переконаний, що обставини, які склались є форс-мажорними. Також, у відзиві на позовну заяву відповідач просить суд врахувати воєнні обставини та його матеріальне становище, визнати, що не вся сума кредиту була фактично отримана, врахувати наявність у нього майна, як можливого забезпечення, відкласти виконання рішення до відновлення можливості його виконання, встановити відстрочку виконання зобов`язання до моменту де окупації м. Мелітополь, відновлення контролю держави та доступу до його майна, відмовити в задоволенні позову у заявленому розмірі. У запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву, відповідач просить суд визнати дію форс-мажору згідно з ст. 617 ЦК України та постановою КМУ № 225; анулювати всі проценти, пеню та штрафи, нараховані після 24.02.2022; зафіксувати основну суму боргу, без подвоєнних/капіталізованих нарахувань; відстрочити виконання рішення до моменту де окупації м. Мелітополь згідно з ст. 233 ЦПК України; врахувати утримання дитини та соціальне становище; відмовити у задоволенні позову або змінити спосіб/строк виконання. Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. \~ \~ \~ \~Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 21.03.2018 [PERSON] на підставі підписаної останньою анкети-заяви до договору про надання банківських послуг встановлено позивачем кредитний ліміт в сумі 90\~000 грн. на поточний рахунок, відкритий в АТ «Універсал Банк», з пільговим періодом 62 календарні дні, з базовою процентною ставкою 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Факт встановлення [PERSON] кредитного ліміту в сумі 90 000 грн. на поточний рахунок, відкритий в АТ «Універсал Банк» не заперечувався відповідачем в ході розгляду цієї справи. Вбачається, що в п. 3 Анкети-заяви відповідач підтвердив, що підписанням цього договору, він підтверджує, що він ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог чинного законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку. У вищевказаних документах, що разом становлять укладений між Позивачем та Відповідачем Договір (Анкета-заява, Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту) містяться всі істотні умови договору, у тому числі умови про процентну ставку, пеню, штрафи, умови та строк повернення кредиту згідно із ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Пунктом 7. Розділу ІІ Умов і правил обслуговування викладені Додатки, зокрема Паспорт споживчого кредиту Картка monobank, у якому Сторони договору погодили реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальної вартості кредиту для споживача. А саме, пільгова процентна ставка становила - 0,00001%, а базова процентна ставка: 3,2% в місяць (38,4% річних). Як встановлено судом, відповідно до Деталізованої виписки про рух коштів по картковому рахунку були здійснені відповідачем витрати по картці на суму 765\~480,56 грн. та проведено поповнення карткового рахунку на суму 1 605\~882,57 грн. Отже, сума коштів, яка досі не була повернута Банку за Договором про надання банківських послуг становить 159\~597,99 грн. (765 480.56 грн. - 1 605 882.57 грн. = 159597.99 грн.). Матеріали справи свідчать, що договір про надання банківських послуг укладений між сторонами за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який набравши чинність 30.09.2015 р., на законодавчому рівні встановив порядок укладення договорів в мережі, спрощену процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в письмовій (електронній) формі. Позивачем надано до матеріалів справи роздруківку з мобільного застосунку Monobank, у якій відображена процедура входу у застосунок, вбачається, що без погодження з Умовами та Правилами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту увійти у додаток неможливо. У свою чергу, без входу у додаток неможливим є користування карткою. Так, у випадку, коли особа не дає згоди з Умовами і правилами надання банківських послуг у застосунку Monobank шляхом накладення електронного цифрового підпису, тоді застосунок Monobank не переходить на наступний етап входу у головне меню застосунку. Проведення будь-яких операцій без такого підтвердження не є можливим. Тобто, лише шляхом попереднього погодження з Умовами і правилами надання банківських послуг можливий вхід у головне меню застосунку Monobank та подальше проведення банківських операцій, у тому числі, отримання кредиту. Отже, враховуючи те, що послуги банку надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи були надані відповідачу саме через мобільний додаток, можна дійти висновку, що відповідач був ознайомлений саме з правилами, які діяли на час підписання анкети-заяви та відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Вищенаведене свідчить про укладення між сторонами у встановлений законом спосіб кредитного договору, в тому числі погодження сторонами Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками. Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду, яка враховується судом при розгляді цієї справи. Так, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув. Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20. За таких обставин, підписуючи Анкету-заяву відповідач приєднався та був ознайомлений з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК, Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту «Карта Monobank», адже підписав Анкету-заяву у якій записані положення про ознайомлення останнього з вищевказаними документами, враховуючи використання інформаційно-телекомунікаційних систем договору. Наявна в матеріалах цієї справи деталізована виписка з карткового рахунку позичальника у сукупності з іншими зібраними у справі доказами підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також наявну заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що \~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, відповідач взятих на себе договірних зобов`язань належним чином не виконав, отримані кредитні кошти, відсотки за користування кредитом в строк, визначений у договорі в повному обсязі не оплатив. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Як встановлено судом, відповідач прийняті зобов`язання з повернення суми кредиту належним чином не виконав, внаслідок чого за останнім виникла заборгованість в сумі 159 597,99 грн. основного боргу за кредитом. Факт наявності вище наведеної заборгованості підтверджується наявними в матеріалах цієї справи доказами й не спростований відповідачем. Щодо посилань відповідача на форс-мажорні обставини (війну), як на підставу для звільнення від сплати основного боргу з посиланням на ст. 617 ЦК України, то суд виходить з наступного. Статтею 617 ЦК України унормовано, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч. 1). Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язанням (неналежне виконання). З частин 1, 2 ст. 614 ЦК України вбачається, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. У постанові від 13.09.2023 у справі № 910/8741/22 Верховний суд звертає увагу на те, що форс-мажор\~не звільняє\~сторін договору\~від виконання\~зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконанання зобов`язань на період існування форс-мажору. Отже, нарахування у вигляді інфляційних втрат та 3% річних, що передбачені ч.2 ст.625 ЦК, за своєю правовою природою не є правовою відповідальністю (штрафними санкціями), встановленою ст.611 ЦК. Тому правила щодо звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання у випадку настання непереборної сили (форс-мажору), визначені ст. 617 ЦК, не підлягають застосуванню до акцесорного зобов`язання, передбаченого ч.2 ст.625 ЦК, щодо сплати суми боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також процентів річних від простроченої суми. Отже,\~зобов`язання зі\~сплати основного\~боргу по\~тілу кредиту\~та відсотків\~за користування\~кредитом не\~є нарахуваннями\~індексу інфляції\~та 3%\~річних,\~передбаченими ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК та\~не є\~штрафними санкціями\~в розумінні\~ст.\~549\~ЦК України,\~тобто відповідальністю за порушення основного зобов`язання. У зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від сплати суми основного боргу за договором від 21.03.2018 на підставі наявності форс-мажорних обставин, на які посилається відповідач у цій справі. Щодо нарахування відсотків за користування кредитом під час дії воєнного стану, то суд виходить з наступного. Пунктами 18 і 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до Паспорту споживчого кредиту та Тарифів Банку (котрі погодженні підписанням Анкети-заяви з Відповідачем) у Банку діє базова процентна ставка: 3,1% в місяць (37,2 % річних). Пунктом 5.10. розділу 5 Надання та обслуговування кредиту Умов - сторони на підставі ст. ст. 1048, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України визначили цим Договором розмір та порядок погашення кредиту, сплати відсотків. Погашення кредиту та відсотків здійснюється Клієнтом щомісяця (після завершення Пільгового періоду). Базова відсоткова ставка - нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожний день з моменту виникнення заборгованості. Тобто, Базова відсоткова ставка не є відповідальністю за невиконання умов договору, а є платою за користування кредитними коштами, а отже її нарахування у період дії воєнного стану є законним. Таким чином, на підставі вищезазначеного, відсотки за користування кредитом нараховані Банком за користування кредитними коштами у період дії воєнного стану з 24.02.2022 року не є неустойкою за прострочення сплати споживчого кредиту, а отже є правомірним. З розрахунку заборгованості судом встановлено, що збільшена (прострочена) процентна ставка у вказаний період позивачем не застосовувалась. Списання відсотків за користування кредитними коштами по базовій (поточній) процентній ставці у період дії воєнного стану підтверджується в Деталізованій виписці про рух коштів по рахунку Відповідача, з якої вбачається відсутність нарахувань, які можна було б визначити як нарахування за прострочення виконання зобов`язання. Крім того, з розрахунку заборгованості слідує, що в період з квітня 2022 року по липень 2022 року позивачем застосовувалась ще менша процента ставка - 1,6 % на місяць (19,2 % річних). \~ \~ \~ \~ Таким чином, посилання відповідача на подвоєнні/капіталізовані нарахування на суму основного боргу не підтверджуються зібраними у справи доказами, а тому відхиляються судом. Також, суд не вбачає підстав для відстрочення виконання рішення у цій справі до деокупації м. Мелітополь та з підстав наявності у відповідача на утримання неповнолітньої доньки, враховуючи його майновий стан. Так, наявність у відповідача на утриманні неповнолітньої дитини не є безумовною підставою для відстрочення виконання рішення у цій справі. Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження відсутності грошових коштів на банківських рахунках та відсутності майна на праві власності, зокрема, автомобілів та нерухомості. Вказані обставини не доводять об`єктивну неможливість чи утруднення виконання судового рішення. Таким чином відповідачем не надано суду належних доказів, виникнення виключних обставин, які б давали підстави для відстрочення виконання рішення суду. Суд звертає увагу, що норми чинного законодавства допускають відстрочення виконання рішення лише у виняткових випадках, і яка не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення. Невиконання рішення суду у визначені законом строки без відповідних правових підстав, не відповідатиме засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України, оскільки може призвести до порушення охоронюваних законом прав та інтересів стягувача, які підтверджені судовим рішенням. Безпідставне відстрочення виконання рішення суду підриває правовий принцип своєчасного та повного виконання судового рішення у цивільній справі, що являється складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду. Враховуючи наведене, суд при ухваленні рішення не має підстав для надання відстрочення виконання рішення на період дії воєнного стану (до припинення воєнного стану). Неплатоспроможність боржника не є підставою для відтермінування виконання взятих на себе зобов`язань за кредитною угодою, навіть якщо вони настали через збройну агресію проти України. Якщо позивач надаватиме можливість відтермінування виконання зобов`язань своїм клієнтам фізичним особам за кредитними угодами, а вони майже всі є резидентами держави, то це призведе до збанкруттіня банку, що є недопустимим, адже навіть в умовах воєнного стану, втративши частину своїх активів на окупованих територіях - грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, банк продовжує свою діяльність, сплачує податки та допомагає Збройним Силам України. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] основного боргу в сумі 159 597,99 грн є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими доданими документами, а тому є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 3028 грн. покладається судом на відповідача.

Outcome: approved