Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем був укладений кредитний договір №2367791, відповідно до умов якого банк надав клієнту кредит у розмірі 15000 грн строком на 23 дні, відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 1,90 відсотка на день. На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконало повністю. 23.05.2023 між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», було укладено Договір Факторингу №01.02-25/23, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило свої Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Лінеура Україна», визначеними в реєстрі боржників. В тому числі за даним договором факторингу ТОВ «СВЕА ФІНАНС» було відступлено право вимоги за заборгованістю відповідача перед ТОВ «Лінеура Україна» за договором №236779. Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору заборгованість відповідача перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС» станом на дату подачі позову становить 25402,50 грн. Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 16.04.2025 відкрито провадження у даній цивільній справі, справа призначена у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до Закону України №4273-ІХ від 26.02.2025 змінено найменування Южного міського суду Одеської області на Південний міський суд Одеської області. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявка суду не відома, заява про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 16.09.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем в електронному форматі, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», було укладено кредитний договір №2367791 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 15000 грн, строком на 23 дні. Відповідно до п.2.1 кредитного договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Згідно із п.2.4 кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п.2.1 Договору. Свої зобов`язання Кредитор перед Позичальником виконав і надав йому кредитні кошти. Пунктом 1.4 Договору передбачено, що стандартна процента ставка 1,90 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього договору. Отже, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на вказаних вище умовах, шляхом підписання договору власним електронним підписом з одноразовим ідентифікатором. Згідно з умовами п.п.4.1.1-4.1.2 Договору строк кредиту може бути продовжено за ініціативою клієнта шляхом укладення Додаткового договору, пропозиція вчиняється шляхом натискання кнопки «ПРОДЛИТЬ КРЕДИТ/ПРОДОВЖИТИ КРЕТИТ» в Особистому кабінеті або відповідної кнопки в платіжному терміналі та здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих на несплачених на дату платежу процентів. Після отримання коштів заява клієнта про продовження строку користування кредитом вважається поданою. Відповідно до п.4.1.3 Договору Товариство має право протягом 24 годин з моменту вчинення клієнтом вказаних в п.4.1.2 Договору дій, акцентувати пропозицію (оферту) клієнта про продовження строку користування кредитом шляхом направлення клієнту засобами зв`язку текстового повідомлення про погодження нового строку кредиту (з зазначенням нової дати повернення) на номер мобільного телефону та/або адресу електронної пошти, повідомленні клієнтом Товариству в Особистому кабінету/зазначені в Договорі та Одноразовий ідентифікатор у вигляді коду для підтримання клієнтом Додаткового договору. Пунктами 4.1.4, 4.1.5 передбачено, що Додатковий договір вважається укладеним з моменту одержання Товариством грошових коштів згідно з підпунктом, підписання його клієнтом електронним підписом за допомогою Одноразового ідентифікатора. Так 07.10.2021\~між ТОВ\~«Лінеура Україна»\~та відповідачем\~укладений додатковий\~договір до\~Договору №2367791\~про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п.3.1, 3.2 строк користування кредитом продовжений на строк 23 дні, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 31.10.2021, процентна ставка за користування кредитом 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Також 05.11.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладений додатковий договір до Договору №2367791 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п.3.1, 3.2 строк користування кредитом продовжений на строк 23 дні, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 29.11.2021, процентна ставка за користування кредитом 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Також 01.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладений додатковий договір до Договору №2367791 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п.3.1, 3.2 строк користування кредитом продовжений на строк 23 дні, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 25.12.2021, процентна ставка за користування кредитом 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Також 24.12.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладений додатковий договір до Договору №2367791 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п.3.1, 3.2 строк користування кредитом продовжений на строк 23 дні, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 17.01.2022, процентна ставка за користування кредитом 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Також 13.01.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладений додатковий договір до Договору №2367791 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п.3.1, 3.2 строк користування кредитом продовжений на строк 23 дні, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 06.02.2022, процентна ставка за користування кредитом 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Також 05.02.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладений додатковий договір до Договору №2367791 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п.3.1, 3.2 строк користування кредитом продовжений на строк 23 дні, дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 01.03.2022, процентна ставка за користування кредитом 1,90% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Отже, строк кредитування за кредитним договором №2367791 від 16.09.2021 був продовжений шість разів, тобто пролонгований. 23.05.2023 між Акціонерним Товариством «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», було укладено Договір Факторингу №01.02-25/23, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило свої Права Вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Лінеура Україна», визначеними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 1 до договору факторингу №01.02-25/23 від 23.05.2023 року, ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №2367791 від 16.09.2021. Як вбачається з нотаріально посвідченого рішення єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» №1 від 25.03.2024, змінено назву з ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на ТОВ «СВЕА ФІНАНС». Відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконував, у зв`язку із чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на день подачі позову виникла заборгованість у розмірі 25402,50 грн, з яких: 15000 грн заборгованість за тілом кредиту, 10402,50 грн заборгованість за процентами. Слід зазначити, що відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Частиною 13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно із ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що кредитний договір №2367791 від 16.01.2021 укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами. За змістом ст.526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору. Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Як визначається ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач надав належні та допустимі докази наявності між позивачем та первісним кредитором договірних відносин з кредитування, наявність договору факторингу та перехід права вимоги за договором фінансового кредиту на підставі договору факторингу до позивача. Відповідач належним чином умов договору не виконував, у зв`язку із чим утворилась заборгованість. Доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Але ж що стосується вимоги про стягнення з відповідача процентів за період невиконання грошового зобов`язання після завершення періоду кредитування, то суд виходить з наступного. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до п.4.2.1 Договору сторони домовились, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту у відповідності до п.4.1.1 - 4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Клієнт, підписуючи договір, дає згоду на його автопролонгацію, - продовження дії договору та строку користування кредитом з закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 договору) ще на 15 днів ( п.4.2.2 Договору). Згідно із п.4.2.3 Договору сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нарахування процентів здійснюється за стандартною процентною ставкою. При застосуванні авто пролонгації знижка, надана клієнту в рамках Програми лояльності анулюється та здійснюється автоматичний перерахунок процентів за користування кредитом за період, визначений п.1.3 договору, за стандартною процентною ставкою та відбувається перерахунок загальної вартості кредиту. Відповідно до п.4.2.5. договору, загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів. Тобто, якщо у разі наступної (чергової) автопролонгації загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120 днів, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав. Але, при нарахуванні процентів з 16.09.2021 до 30.05.2022 (за 196 дні користування кредитом), ТОВ «Лінеура Україна» не врахувало умови п.4.2.5 кредитного договору про те, що загальна кількість автопролонгацій за договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів. Якщо при наступній пролонгації строку кредитування загальна кількість днів користування кредитом буде більшою за 120, така автопролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати процентів вважається таким, що настав. Необхідно обчислювати розрахунок заборгованості наступним чином, де сума кредиту 15 000 грн; 23 дні проценти за ставкою 1,90% в день; 120 днів проценти за ставкою 1,90% в день, тобто 15000 грн*1,90%*23 дні = 6555 грн заборгованість за процентами за 23 дні користування кредитом та 15000 грн*1,90%*120 дні = 34200 грн заборгованість за процентами за 120 дні користування кредитом. Загальна сума процентів, яка підлягає стягненню становить 40755 (6555 + 34200) грн. Як встановлено судом відповідачем було сплачено в рахунок погашення заборгованості за процентами 35853 грн. Отже з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 19902 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 15000 грн, заборгованість за процентами у розмірі 4902 (40755-35853) грн. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідач не надав суду заперечень на позов та будь-яких доказів на їх підтвердження. Оскільки позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, суд задовольняє заявлений позов у повному обсязі. Виходячи з положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 1897,87 (19902х 2422,40 / 25402,50) грн.

Outcome: partial