Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

У березні 2025 року [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення суми пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з грудня 2022 року по лютий 2025 року у розмірі 128024,54 грн. Звертаючись до суду з цим позовом в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27 березня 1998 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судовим наказом Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2022 стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду, а саме з 29.11.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2023 розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] 25.01.2023 постановою державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Тхоржевського О.В. відкрито виконавче провадження № [NUMBER]. Листом від 13.06.2023 військова частина [NUMBER] повідомила Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) про те, що відповідач самовільно залишив військову частину 03.02.2023, грошове забезпечення призупинено, відповідно заборгованість не утримується. 12.07.2023 на підставі п. 10-2 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» відповідач подав до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) заяву про визначення у ВП [NUMBER] його поточного рахунку для здійснення його видаткових операцій у розмірі, що протягом 1 місяця не перевищує 2 розмірів мінімальної заробітної плати. 21.07.2025 постановою державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) визначено поточний рахунок відповідача у банку для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати і на які звернення стягнення не здійснюється. 30.06.2023 та 27.11.2024 постановою державного виконавця у виконавчому провадженні № [NUMBER] арештовано кошти відповідача. Відповідач перебуває у реєстрі боржників зі сплати аліментів. Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 13.03.2025 розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів становить 128024,54 грн. Оскільки відповідач не погасив заборгованість у добровільному порядку, позивач звернулася до суду з цим позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження. Учасникам справи надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, якою відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Водночас, відповідач ухвалу судді від 14 квітня 2025 року про відкриття провадження не отримав, оскільки надіслана судом на його адресу кореспонденція повернулася до суду без вручення з відміткою уповноваженого працівника Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, на зворотньому боці конверту зазначено «в ЗСУ». Відповідач заяву із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не подав. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11.06.2024 витребувано у Міністерства оборони України відомості стосовно того чи перебуває відповідач [PERSON] у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції та чи переведена на воєнний стан і бере безпосередньо участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф на території України, виконує бойові завдання у зоні бойових дій військова частина, в якій він проходить службу у складі ЗСУ. Позивач у судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився вдруге, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, водночас надіслана судом на його адресу кореспонденція повернулася до суду без вручення з відміткою уповноваженого працівника Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою»; причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав. Процедура здійснення судових викликів та повідомлень врегульована главою 7 ЦПК України. За змістом п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, суд враховує, що Верховний Суд у постанові від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18зазначив, що довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Зважаючи на те, що суд вжив усі необхідні передбачені процесуальним законодавством заходи щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, у встановлений судом строк відповідач не подав до суду заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмовий відзив на позов, суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до правил частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність передбачених до ст. 280 ЦПК України умов для цього, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши наявні у справі докази та з`ясувавши обставини справа, суд встановив таке. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2023 розірвано (а.с. 17). Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчать відомості свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.15). Судовим наказом Фастівського міськрайонного суду Київської області від 16.12.2022 стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду, а саме з 29.11.2022 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16). Постановою державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Тхоржевського О.В. від 25.01.2023 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення аліментів у розмірі заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви до суду, а саме з 29.11.2022 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 19). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, сформованого державним виконавцем Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Скрід Юлією Михайлівною, станом на 13.03.2025 сукупний розмір заборгованості становить 128024,54 грн (а.с. 20-21). Згідно з довідкою № 3757 від 13.06.2023, виданою військовою частиною [NUMBER] , [PERSON] самовільно залишив військову частину 03.02.2023, грошове забезпечення призупинено, відповідно заборгованість не утримується (а.с.23). 12.07.2025 [PERSON] звернувся до Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) із заявою про визнання поточного рахунку фізичної особи боржника у банку для здійснення видаткових операцій (а.с. 24-25). Постановою державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Скрід Ю.М. від 21.07.2023 визначено рахунок [NUMBER] відкритий в АТ «Сенс Банк» як поточний у банку для здійснення видаткових операцій (а.с. 26-27). Постановою державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Скрід Ю.М. від 30.06.2023 про арешт коштів боржника, накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, [PERSON] [INFO] , у розмірі 81716,74 грн. (а.с. 28-29). Постановою державного виконавця Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Скрід Ю.М. від 27.11.2024 про арешт коштів боржника, накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 116662,04 грн. (а.с. 30-31). Нормативно-правове обґрунтування. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Статтею 71 Закону України від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Згідно із частиною третьою статті 71 цього Закону, визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Відповідно до частини восьмої цієї статті вказаного Закону, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України, обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається на осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Висновки суду. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд дійшов до таких висновків. Вирішуючи спір у цій справі, суду належить встановити чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. З матеріалів справи суд встановив, що підставою для звернення позивача до суду з цим позову слугує обставина наявності заборгованості зі сплати аліментів, яку відповідач тривалий час не сплачує на її користь. Під час розгляду цієї справи суд бере до уваги таке. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України). У цій справі суд встановив, що рішенням суду, яке набрало законної сили, з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/ 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також у рішенні від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» вказав про те, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів. Також суд встановив, що у межах виконавчого провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів у спірних правовідносинах сукупний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] станом на день звернення позивача з цим позовом до суду становить 128024,54 грн. Згідно з частиною першою статті 196 СК України, у разі виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Неустойка (пеня) ? це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання ? сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, вказана правова норма встановлює те, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Розмір пені за місячним платежем розраховується за формулою: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Строк прострочення починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, що містяться у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Також Верховний Суд у постанові від 16 березня 2020 року у справі № 316/639/18 зазначив про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. У справі, що розглядається, суд встановив, що відповідно до відомостей наданого позивачем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження ВП [NUMBER], сукупний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] становить 128024,54 грн. З огляду на вказане суд вважає, що відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, оскільки заборгованість виникла з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, позивач як одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства ? суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він нівелює можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги, а на відповідача - обов`язок їх спростування у разі незгоди з ними. Докази, що спростовують позовні вимоги та розмір заборгованості відповідача перед позивачем у спірних правовідносинах, суду не надано. Водночас надані позивачем до позовної заяви докази достеменно свідчать про наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів. З огляду на встановлені судом обставини справи та приписи чинного законодавства, враховуючи, що матеріали справи містять належні докази того, що відповідач, у зв`язку з невиконанням рішення суду про стягнення аліментів, має заборгованість зі сплати аліментів на користь позивача, яка виникла з його вини, суд приходить до висновку про те, що у спірних правовідносинах позивач має право на стягнення пені у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Отже, позов є обґрунтованим, а тому наявні правові підстави для його задоволення судом. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 , п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи результат вирішення цієї справи з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved