Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОДІЛЛЯНАФТОТРЕЙД» (далі - ТОВ «ПОДІЛЛЯНАФТОТРЕЙД» в особі свого представника Лівак Сергія Сергійовича , через систему «Електронний суд» звернулося до Канівського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням адміністративного правопорушення. В якому просить стягнути з [PERSON] майнову шкоду у розмірі 4298,58 грн., моральну шкоду у розмірі 200000 грн., а також судові витрати які складаються з судового збору у розмірі 2451,58 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 7500 грн.. В обґрунтування позову позивач вказує, що 03.10.2024 близько 01.00 год, на АЗС ТОВ «ПОДІЛЛЯНАФТОТРЕЙД» за адресою: Черкаська обл., м. Канів, вул. Енергетиків, 256, троє невідомих осіб, що приїхали на АЗС на автомобілі Porsche Cayenne, почали вимагати у оператора АЗС продати їм алкогольні напої, посилаючись на діючу заборону у комендантську годину оператор АЗС відмовив їм у продажу алкоголю. Правомірна відмова оператора АЗС обурила невідомих осіб, які в агресивній формі почали погрожувати працівнику позивача та вимагати продаж алкоголю. Позивач зазначає, що перебуваючи в м. Каневі, вул. Енергетиків, 256 на АЗС «Chipo» [PERSON] справив свої природні потреби біля вхідних дверей та розбив скло вхідних дверей в подальшому працівником позивача було викликано поліцію, яка в подальшому знайшла та встановила даних осіб. Поліцією було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №144946 від 11.10.2024 на [PERSON] [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий Соснівським РВ УМВС України у Черкаській області 28.04.2010, за статтею 173 КУпАП. Канівським міськрайонним судом Черкаської області 14.01.2025 у справі № 697/2305/24 було винесено постанову, якою провадження у справі про адмінправопорушення відносно [PERSON] ст. 173 КУпАП закрите в зв`язку з закінченням строку накладення адмінстягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП. Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, директор ТОВ «Поділлянафтотрейд» [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду про закриття провадження у справі в зв`язку з закінченням строків накладення адмінстягнення, передбачених ст. 38 КУпАП та прийняти нову постанову, якою визнати [PERSON] винним у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та провадження у справі закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП в зв`язку із закінченням на момент розгляду строків накладення адмінстягнення. Постановою Черкаського апеляційного суду від 21.02.2025 у справі № 697/2305/24 апеляційну скаргу задоволено, постанову Канівського міськрайсуду Черкаської обл. від 14.01.2025, якою провадження по справі про адмінправопорушення відносно [PERSON] за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення скасовано та прийнято нову постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, провадження по справі про адмінправопорушення закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адмінправопорушення строку, передбаченого ст. 38 КУпАП. Позивач зазначає, що злочинними діями відповідача було завдано матеріальну шкоду позивачу в розмірі 4298,58 грн. (вартість ремонту/відновлення скляних дверей) та моральну шкоду у вигляді шкоди діловій репутації позивача, оскільки деякий час АЗС працювала із розбитим склом в дверях, клієнти бачили наслідки аморального вчинку відповідача, серед місцевих мешканців та бізнес-партнерів позивача було спаплюжено ділову репутацію, що спричинило приниження його ділової репутації, зниження престижу та підрив довіри до діяльності ТОВ «Поділлянафтотрейд». Моральну шкоду позивач оцінює у 200000 грн. Відповідно до ч. 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Тому, обставини, що позивачу були завдані матеріальні збитки у вигляді пошкодження скла вхідних дверей АЗС з боку відповідача, доказуванню не підлягають. Позивач, зазначає, що ним та відповідачем виникли правовідносини з приводу відшкодування шкоди, заподіяно в результаті вчинення адміністративного правопорушення, які регулюються положеннями ст. ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України. Ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 21.04.2025 відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 06.05.2025, яке у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 11.06.2025. Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 11.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.07.2025, яке у зв`язку з неявкою відповідача було відкладено на 04.08.2025. Представник позивача адвокат Хомко Ю.М. у судовому засіданні позовну заяву підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Зазначив, що відшкодування моральної шкоди полягає у вигляді шкоди завданій діловій репутації та іміджу АЗС. Оскільки певний час АЗС працювала без скла на вхіжних дверях, що спричинило негативне враження у діючих та потенційних клієнтів АЗС. до того ж працівниками АЗС було вжито заходів щодо прибирання наслідків неправомірних дій [PERSON] .. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення на адресу яка зазначена в позовній заяві та на зареєстроване місце проживання відповідача судової кореспонденції, яка повернулася із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.32-33, 35-36, 47-48), що відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд. Окрім того, за правилами ч.11\~ст.128 ЦПК України\~відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади (а.с. 34, 39, 46). Повідомлення про причину неявки в судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не подано, а тому суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що постановою Черкаського апеляційного суду від 21.02.2025 у справі №697/2305/24 (провадження №33/821/154/25) постанову Канівського міськрайсуду Черкаської області від 14.01.2025, якою провадження по справі про адмінправопорушення відносно [PERSON] за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, закрито в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення скасовано, прийнято нову постанову, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, провадження по справі про адмінправопорушення закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст.\~247\~КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адмінправопорушення строку, передбаченого ст. 38 КУпАП. Постанова набрала законної сили 21.02.2025 (а.с.7-12). Зі змісту постанови Черкаського апеляційного суду від 21.02.2025 у справі №697/2305/24 (провадження №33/821/154/25), вбачається, що відносно [PERSON] складено протокол про адмінправопорушення серії ВАД № 144946, відповідно до якого 03.10.2024 р. в 3:31 год. [PERSON] , перебуваючи на АЗС «Chipo» по вул. Енергетиків, 256 в м. Каневі Черкаської обл., справив свої природні потреби біля вхідних дверей та розбив скло вхідних дверей. Протокол складено посадовою особою Національної поліції за\~ст. 173 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 та п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1166 ЦК України, Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до чинного законодавства, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини, крім випадків, передбачених чинним цивільним законодавством. Відповідно до пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, налагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні потерпілому заподіяних збитків грішми, на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. В силу положень ст.\~1192\~ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, суд встановив, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу було спричинено майнову шкоду шляхом пошкодження (розбиття) скла вхідних дверей у розмірі 4298, грн. Станом на момент подання до суду цієї позовної заяви шкоду відповідач в добровільному порядку не відшкодував, тож, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. Обставини, що спростовують позовні вимоги суд не встановив. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказовий процес у цивільному судочинстві має велику значимість через його важливість для вирішення кожної справи і загальнообов`язковість, оскільки без належного підтвердження необхідних обставин особа не отримає бажаного результату та не зможе повною мірою використати надані державою юрисдикційні гарантії захисту прав, свобод та інтересів осіб у разі їх порушення, невизнання або їх оспорення. Належність та допустимість доказів визначають ст.ст. 77,78 ЦПК України. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Щодо позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди в сумі 200000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до\~положень ст.\~23\~ЦК України,\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає: 1)\~у фізичному\~болю та\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з каліцтвом\~або іншим\~ушкодженням здоров`я; 2)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~з протиправною\~поведінкою щодо\~неї самої,\~членів її\~сім`ї\~чи близьких\~родичів; 3)\~у душевних\~стражданнях,\~яких фізична\~особа зазнала\~у зв`язку\~із знищенням\~чи пошкодженням\~її майна; 4)\~у приниженні\~честі та\~гідності фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи. Моральна\~шкода відшкодовується\~грошовими коштами,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір\~грошового відшкодування\~моральної шкоди\~визначається судом\~залежно від\~характеру правопорушення,\~глибини фізичних\~та душевних\~страждань,\~погіршення здібностей\~потерпілого або\~позбавлення його\~можливості їх\~реалізації,\~ступеня вини\~особи,\~яка завдала\~моральної шкоди,\~якщо вина\~є підставою\~для відшкодування,\~а також\~з урахуванням\~інших обставин,\~які мають\~істотне значення.\~При визначенні\~розміру відшкодування\~враховуються вимоги\~розумності і\~справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Нормами ст. 1167 ЦК України, передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз`яснено судам в п.3\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналогічний висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 638/8636/17-ц. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу від протиправного правопорушення відповідача знайшов повне підтвердження дослідженими обставинами адміністративного правопорушення, зазначеними у постанові Черкаського апеляційного суду від 21.02.2025 у справі №697/2305/24 (провадження№33/821/154/25). Вирішуючи питання про розмір компенсації моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер та об`єм заподіяних позивачу моральних страждань, ступінь їх доведеності. Оцінюючи завдану моральну шкоду, суд бере до уваги складнощі та незручності , що виникли у позивача внаслідок необхідності проведення ремонту вхідних дверей, докладення зусиль для організації роботи підприємства, оскільки в наслідок протиправних дій відповідача було знижено престиж та підрив довіри до діяльності позивача, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в частинні відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення вимог судовий збір стягується пропорційно до частини в якій вони задоволені, тому з відповідача на користь позивача підлягають витрати зі сплати судового збору у розмірі 291,73грн.. 04.08.2025 в судовому засіданні представником позивача адвокатом Хомком Ю.М. було заявлено усне клопотання про намір подати докази сплати правової допомоги протягом 5 днів після проголошення рішення, у відповідності до абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Як визначено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Таким чином, представнику позивача адвокату Хомку Ю.М. необхідно подати докази щодо розміру понесених позивачем судових витрат на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення. На підставі викладеного та

Outcome: partial