Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

20.03.2025 року [PERSON] в особі представника адвоката Кушнір О.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 22.07.2006 року вони з відповідачем уклали шлюб, від якого мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, спільних інтересів, розходження поглядів на життя. Шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Таким чином, позивач прийшов до висновку, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливе і наполягає на розірванні шлюбу. Ухвалою судді від 21.03.2025 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 14.05.2025 року відповідач [PERSON] надала відзив на позов, в якому заперечила проти розірвання шлюбу, зазначила, що в шлюбі сторони по справі перебувають тривалий час, мають двох неповнолітніх дітей, тому вважає, що їх сім`я може бути збережена, просила надати максимально передбачений законом строк на примирення. 23.05.2025 року позивач надав відповідь на відзив, в якому просить задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 03.06.2025 року сторонам надано строк на примирення два місяці, провадження в справі зупинено. Ухвалою судді від 04.08.2025 року провадження у справі поновлено. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Кушнір О.М. не з`явилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та наполягають на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Косякова З.М. в судове засідання не з`явилися, надали заяву, в якій просили шлюб розірвати, залишити відповідачу шлюбне прізвище « [PERSON] », справу просили розглянути без їх участі. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.07.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 437 (а.с. 6). Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим повторно Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 388, та серія [NUMBER] , виданим Дніпровським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 531 (а.с. 11,12). На момент подачі позовної заяви сторони припинили подружні стосунки. Згідно зі ст.\~51\~Конституції України та ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Встановлено, що позивач та відповідач наполягають на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З`ясовано, що немає згоди позивача та відповідача на продовження шлюбу, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. З урахуванням зазначеного, суд, приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, яких за твердженням сторін не має. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просив судові витрати по сплаті судового збору залишити за ним, то розподіл судових витрат, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судом не проводиться.

Outcome: approved