Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Позивач [PERSON] та її представник адвокат Зелений Ю.В. звернулись до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на користь непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги. Позовна заява обгрунтовується тим, що [PERSON] має повнолітню доньку [PERSON] . У квітні 2024 року позивачка отримала 1 групу інвалідності, безстроково. Потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Стан її здоров`я спричинений гострим мозковим ішемічним інсультом. Після цього вона постійно проходить лікування в медичних закладах. Розмір її пенсії складає менше ніж 4000 грн. Займатись домашнім господарством, садівництвом чи городництвом вона не має змоги за станом здоров`я. Тому пенсія є єдиним джерелом доходу. Однак цього недостатньо для забезпечення навіть мінімального рівня життя. Власні заощадження закінчились. Наразі допомогу їй надає лише син. Донька ж повністю ухиляється від обов`язків щодо догляду за хворою матір`ю. Вважає, що донька зобов`язана та має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки перебуває на заробітках за кордоном, але відмовляється це робити. За складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності, позивач як пенсіонер з інвалідністю 1 групи не отримувала та не отримує від доньки жодної грошової підтримки, а тому змушена звернутися до суду. Пенсія є єдиним джерелом існування позивача. Витрати на харчування, ліки, комунальні послуги та предмети гігієни значно перевищують цю суму. Через це вона змушена економити на всьому та просити підтримки у рідних і близьких, що фактично формує "жебрацький" спосіб життя. На підставі викладеного просить стягнути з [PERSON] на утримання непрацездатної матері [PERSON] аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з моменту подання позову довічно. Від відповідачки [PERSON] надійшли заяви, в яких вона повідомила, що на даний час проживає у м. Мюнхен, Німеччина. Навчається на інтеграційних курсах. Також проходить тривале лікування. Представник відповідача [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву. Просив поновити строк для подачі відзиву. Зазначив, що відповідачка вказану позовну заяву не визнає. Для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки необхідна сукупність двох критеріїв: непрацездатність та потреба у матеріальній допомозі. Так, позивачка є непрацездатною. Щодо критерію потреби у матеріальній допомозі, т опрожитковий мінімум для працездатних осіб у 2025 році становить 2361 грн. Пенсія за віком, яку отримує позивачка станом на серпень 2024 року становить 3958,98 грн., тому позивачка не вважається особою, яка потребує матеріальної допомоги. Процесуальним обов`язком позивача було надання суду відомостей про його майновий стан, зокрема з податкового органу про усі отримані прибутки, які не обмежеються пенсійними виплатами, а також виписками з банківського рахунку, інформацією щодо отриманих субсидій. Крім того, відповідачка не може сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, оскільки відповідачці лише з 19 лютого 2025 року призначена пенсія по віку в сумі 3038 грн, але пенсійні виплати поки що не отримувала, буде їх отримувати з травня 2025 року. Також на утриманні у відповідачки перебуває дитина з інвалідністю [PERSON] , 2001 року народження. Твердження позивачки про необхідність оплати комунальних послуг не підтверджено документально, оскільки з наданих квитанцій про сплату комунальних послуг вбачається, що власником будинку являється третя особа - [PERSON] , який має нести тягар утримання своєї власності. Крім того, не відповідає дійсності твердження позивачки про отримання відповідачкою доходів за кордоном, адже такі доводи нічим не підтверджені і являються лише припущенням позивачки. Отже, підстави для задоволення позовних вимог відсутні з огляду на те, що позивачем у справі не доведено того, що вона потребує матеріальної допомоги, бо розмір її пенсії перевищує встановлений в країні розмір прожиткового мінімуму майже вдвічі. Також в неї є повнолітній син, що так само може надавати матеріальну допомогу матері, проте позовні вимоги заявлені лише до одного з дітей. Відповідачка має складний майновий стан, отримує мінімальну пенсію. Від [PERSON] надійшла відповідь на відзив. Заперечує обставини вказані у відзиві. Зазначає, що відповідка обманює суд, маніпулює. Так, дочка відповідачки не має групи інвалідності, вона вже доросла та працює, проживає окремо від матері. Відповідачка вводить в оману суд, говорячи, що допомагає позивачці в лікуванні, а вона відмовляється. Позивачка не відмовляється від допомоги, і готова поїхати до Німеччини, тільки б це допомогло у лікуванні її хвороби. Дочка і брати позивачки вимагали, щоб вона переписала на них майно, і погрожували віддати її в будинок престарілих. [PERSON] часто брала в неї кошти і не повертала, а потім купила квартиру в Черкасах. [PERSON] раніше тримала господарство, працювала на городах дочки, всілякими способами допомагала їй. А коли захворіла - дочка відвернулась від неї. На реабілітацію та лікування позивачки йдуть значні кошти. Вона потребує великої кількості засобів гігієни (памперси, пелюшки), держава надає їх мізерну кількість. В судовому засіданні 22 квітня 2025 року [PERSON] просила задовольнити позовні вимоги. Повідомила, що коли вона захворіла, донька написала брату, що від матері відмовляється. Говорила, щоб доглядав її сам. Позивачка лежала в реабілітаційному центрі, а лікарі дивувалися, що син доглядає матір, а не донька. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 22 квітня 2025 року просила відмовити у задоволенні позову. Пояснила, що з дитинства сама вирішувала свої ситуації, проблеми. Ростила її бабуся. Одружилась із простим хлопцем. Мати їй тоді сказала, щоб відносно житла розбирались з чоловіком самі. Хоча в батьків на той час було два будинки. Вона з чоловіком знайшли бабусю, яку можна було доглянути. І таким чином від чужих людей вона успадкувала будинок. Народила дочку з інвалідністю, у зв`язку з цим довго була в декреті. Дітей вивчила самостійно. Одна з дочок - провізор в аптеці, вона завжди контролювала препарати, які призначали лікарі її матері. Одна з дочок приїжджала та купала її матір. Відповідачка тримала корову, тяжко працювала. Потім виїхала до Польщі, звідки намагалась допомогти матері. Брат на даний час її до матері не допускає. Він бив відповідачку, залишались синці. Відразу після смерті батька брат сказав, що її там немає нічого. Певний час вона пропонувала брату, щоб догляд за матір`ю здійснювала сиділка. Він відмовився. [PERSON] від матері не відмовляється. Проте платити аліменти зараз не може, бо не має доходів. В судовому засіданні 24 липня 2025 року представник позивача [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог, з огляду на обставини, вказані в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову на підставі обставин, описаних в відзиві. Третя особа, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору [PERSON] підтримав позовні вимоги. Зазначив, що мати їх обох виховувала, в дитинстві возила на море. Суд, вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] встановлено 1 групу інвалідності (а.с. 41, 42). З довідки про доходи, виданої [PERSON] Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, вбачається що станом на серпень 2024 року розмір її пенсії складав 3958,98 грн. (а.с. 54). Стороною позивача додано виписки із медичних карт стаціонарного хворого, медичні довідки за 2023- 2025 роки, які підтверджують її лікування та реабілітацію (а.с. 7, 43, 44, 45, 46-47, 52-53). Згідно з фіскальними чеками [PERSON] придбавались лікувальні послуги, медикаменти та засоби гігієни (а.с. 10, 12, 13, 14, 16, 17, 23, 24, 25, 26, 33, 34, 36, 37). Чоловік позивачки [PERSON] помер [INFO] (а.с. 50). Відповідач [PERSON] є дочкою позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 березня 1975 року (а.с. 40). З довідки про перебування на консульському обліку вбачається, що [PERSON] перебувала на тимчасовому консульському обліку в Генеральному консульстві України в Мюнхені з 19 березня 2024 року до 19 березня 2025 року (а.с. 51). [PERSON] 19.02.2025 призначено пенсію по віку у розмірі 3038,00 грн. (а.с. 187). За відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з січня 2024 року по лютий 2025 року інформація щодо [PERSON] відсутня (а.с. 188). Відповідачці рекомендовано хірургічне лікування (довідка №210 від 19.02.2019, а.с. 189). [PERSON] на обліку в Чорнобаївському управлінні Золотоніської філії Черкаського обласного центру зайнятості не перебуває (довідка від 16.04.2025 №15.4.1-12/205, а.с. 190). Також [PERSON] не перебуває на обліку в Чорнобаївському відділі соціальної підтримки громадян управління соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації (а.с. 194). Також стороною відповідача надано лист КНП "Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради", відповідно до якого вказаний заклад має можливість взяти на лікування та реабілітацію військовослужбовця ЗСУ [PERSON] (сторони не заперечували, що [PERSON] - чоловік відповідачки) (а.с. 191). [PERSON] є сином позивачки (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ). [PERSON] встановлено 2 групу інвалідності (а.с. 49). Відділом соціального захисту та охорони здоров`я Чорнобаївської селищної ради прийнято рішення про призначення [PERSON] компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, за доглядом за [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Золотоніської районної державної адміністрації [PERSON] отримує допомогу державну соціальну допомогу інвалідам 2 групи в розмірі 2361,00 грн (а.с. 39). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомив, що [PERSON] - його рідна сестра. У 1990 році коли племінниці ( [PERSON] , відповідачці) було 18 років, за батьками їхніми допомагала доглядати [PERSON] . Коли вона вийшла заміж, то з чоловіком залишилися жити з бабою. [PERSON] підтримувала свою бабу. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні, повідомив, що [PERSON] - його сестра. Справді вона потребує допомоги. Вона хворіє все життя. Він з братом відмовились від спадщини, щоб сестра доглянула батьків. Але бабу доглядала [PERSON]. [PERSON] тут не було. Коли баба померла, то сестра (позивачка) виселила свою доньку з бабиного будинку, разом з чоловіком. Після цього племінниця доглянула чужу бабу. І тепер живе в старій недоглянутій хаті. Сестра може й потребує допомоги на даний час, але про це їй треба було думати раніше. Але сину [PERSON] дісталося два будинки. То ж має доглядати матір. Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 172 СК України дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Згідно з паспортом громадянина України [PERSON] , її зареєстроване місце проживання - [ADDRESS] (а.с. 5). Відповідно до інформації виконавчого комітету Чорнобаївської селищної ради зареєстроване місце проживання [PERSON] - [ADDRESS] (а.с. 63). Відповідач не заперечує, що на даний час проживає в м. Мюнхен, Німеччина. Тобто позивач та відповідач не проживають разом. З досліджених судом письмових доказів вбачається, що [PERSON] встановлено 1 А групу інвалідності. Вона потребує постійного стороннього догляду та допомоги, повністю залежна від сторонніх осіб. Також встановлено, що позивачка має ряд захворювань. Відповідно до протоколу розрахунку пенсії [PERSON] знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області. Розмір пенсії станом на серпень 2024 року складав 3958,98 грн. (а.с. 54). Відповідач на даний час також перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області. Розмір її пенсії з 01.03.2025 року складає 3038,00 грн. (а.с. 187). Отже, встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком, інвалідністю та наявністю захворювань, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги. Разом з тим, суд вважає необґрунтованим розмір аліментів заявлений позивачем, з наступних підстав. Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Позивачка обґрунтовувала позовні вимоги посиланням на те, що вона є непрацездатною, отримує пенсію, яку витрачає на придбання продуктів харчування, ліків, реабілітацію і оплату комунальних послуг. Коштів, необхідних для забезпечення її життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище вона потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати її повнолітня дочка. На сьогоднішній день її дочка не допомагає їй матеріально, не забезпечує її всім необхідним для нормального проживання. Стан непрацездатності має супроводжуватись необхідністю отримувати сторонню мтаеріальну допомогу. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено такі розміри основних мінімальних соціальних стандартів у 2025 році, зокрема осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2025 року - 2361 гривень. Із наданих позивачем довідки про розмір пенсії вбачається, що розмір пенсії [PERSON] є не нижче прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. На момент розгляду цієї справи позивачка отримує пенсією у розмірі, що забезпечує їй прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, однак, з урахуванням похилого віку позивачки та хронічних хвороб, через які вона потребує постійного лікування та догляду, суд допускає витрати позивача на ліки та речі, вартість яких перевищує розмір прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Разом з тим, позивачка не надала доказів відсутності у неї інших доходів, крім пенсії. До того у позивачки є також повнолітній син [PERSON] , який також має обов`язок утримувати непрацездатну матір. Крім того, судом встановлено, що догляд за позивачкою здійснює [PERSON] , який з нею проживає. Тому послуг доглядальниці [PERSON] не потребує. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не враховує як докази Попередній договір про укладання в майбутньому договору з надання соціальних послуг підтриманого проживання осіб похилого віку, фіскальні чеки, які підтверджують придбання продуктів харчування, а також рахунки за сплату комунальних послуг, оскільки вони не підтверджують витрати на утримання та лікування саме [PERSON] . Також суд не приймає до уваги звукозиписи розмов, наданих стороною позивача на диску, оскільки неможливо встановити чия саме розмова записана, а також записано лише невеликі фрагменти розмов, що не дає змоги суду оцінити зміст розмови. Також суд не бере до уваги, надані відповідачем документи, складені іноземною мовою, оскільки документи мають подаватись у перекладі на українську мову. З огляду на наведене, а також враховуючи наявність у позивача інших осіб, що мають обов`язок її утримувати, суд вважає необхідним та достатнім стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 12 лютого 2025 року (дати подання позову) - довічно, у зв`язку з чим вказана позовна заява в цій частині підлягає частковому задоволенню. Відповідно до статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.

Outcome: partial