Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. У січні 2024 року [PERSON] (далі - «Позивач-1), [PERSON] (далі - «Позивач-2), [PERSON] (далі - «Позивач-3), [PERSON] (далі - «Позивач-4»), в інтересах яких діє їхній представник, звернулися до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з даним позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач») про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. В обґрунтування заявлених вимог Позивачі посилаються на такі обставини. 23.09.2021 року близько 06:03 год. за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Узин, на перехресті вул. Волі та вул. Світанкова, відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій: [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки: «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер [NUMBER] , допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] , який перетинав проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок даної ДТП велосипедист, [PERSON] , отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до Білоцерківської ЦРЛ, де [INFO] від отриманих травм помер. За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції в Київській області внесено матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021111330002308. Станом на сьогодні досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12021111330002308, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, триває та здійснюється Головним управлінням Національної поліції в Київській області. Вищевказані обставини підтверджуються витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.09.2021, протоколом огляду місця ДТП від 23.09.2021 року, поясненнями водія [PERSON] , постановою про визнання та приєднання речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 27.09.2021 року, протоколом допиту свідка [PERSON] , постановою про визначення кваліфікації кримінального правопорушення від 04.10.2021, висновком експертного дослідження №735 від 05.10.2021 року, висновком експерта № 926-735 від 19.10.2021 року та свідоцтвом про смерть [PERSON] . У результаті вищевказаного ДТП та наслідків від нього, близьким родичам потерпілого, зокрема: матері - [PERSON] , дружині - [PERSON] , дочці - [PERSON] , та дочці - [PERSON] було завдано шкоди, у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача. Станом на дату ДТП, пивільно-правова відповідальність Відповідача, пов`язана з експлуатацію забезпеченого транспортного засобу марки «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ1145961 (чинного на дату ДТП). 13.09.2022 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області розглянувши цивільну справу №357/15524/21 за позовом [PERSON] , [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» на користь [PERSON] 7260,00 гривень страхового відшкодування витрат на поховання потерпілого та 18000,00 гривень страхового відшкодування моральної шкоди. Також судом стягнуто з ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», на користь [PERSON] 18000,00 гривень страхового відшкодування моральної шкоди та 205408,91 гривень страхового відшкодування шкоди пов`язаної з втратою годувальника в межах ліміту страхової суми, яка підлягає виплаті [PERSON] . Станом на 04.01.2024 року страховик виконав рішення суду у повному обсязі Проте, сума страхового відшкодування моральної шкоди, яку здійснив страховик є значно меншою ніж та фактична, яку було завдано Позивачам. Саме тому Позивачі прийняли рішення про звернення в суді позовом до водія, який спричинив ДТП, за відшкодуванням решти розміру заподіяної шкоди. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження смерть потерпілого була прямим причинним наслідком указаної дорожньо-транспортної пригоди. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, смерть потерпілого настала на місці дорожньо-транспортної пригоди та була прямим причинним наслідком цієї пригоди. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Саме володільці джерела підвищеної небезпеки можуть бути відповідальними за шкоду завдану ними в розумінні ст. 1166, 1187 ЦКУ, а не пішоходи чи пасажири, які несуть відповідальність виключно у разі завдання ними умисної шкоди. ДТП, внаслідок якої Позивачам завдано шкоди, сталася за участю автомобіля «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить Відповідачу, під його ж керуванням, та котрий на момент цієї пригоди не перебував у трудових чи цивільно-правових відносинах та не керував вказаним транспортним засобом в силу виконання трудових чи цивільно-правових відносин. Таким чином, водій автомобіля «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер [NUMBER] , є належним відповідачем у даній справі, який зобов`язаний відшкодувати заподіяну ним шкоду. Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є: матір - [PERSON] ; дружина - [PERSON] ; дочка - [PERSON] ; дочка - [PERSON] . Щодо батька потерпілого, [PERSON] , то останній помер ще у 1990 році, що підтверджується свідоцтвом про смерть. На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6000,00 гривень. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 72000,00 грн., виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування. Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.3. Закону, дорівнює 18000,00 грн., яку страховик виплатив позивачам у повному обсязі. Щодо розміру моральної шкоди заподіяної матері потерпілого - [PERSON] остання зазначає, що вона втратила сина, найближчу близьку людину, який був її опорою та підтримкою. Повністю зруйновано її нормальне життя. Загибель спричинила надзвичайні страждання, які продовжуються до цих пір. Позивач-1 була близькою зі своїм сином, оскільки вони постійно проживали разом та постійно спілкувалися. Втрата сина тягне за собою необхідність докладати додаткових зусиль і викликає таку необхідність також і в майбутньому. Їй важко оцінити глибину душевних страждань, оскільки такі страждання більше ніколи не будуть припинені. Крім фактичних теплих відносин між нею та її загиблим сином, слід враховувати також психофізичну природу людини, а саме те, що втрата матір`ю свого сина є найтяжчою втратою. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Щодо характеру та обсягу страждань - смерть сина є різкою і психотравматичною подією, яка викликає надзвичайний стрес. Страждання пов`язані зі смертю відрізняються тим, що є не «одномоментними», а «триваючими», тому що втрата сина є непоправною подією. Загиблий син постійно проживав разом із матір`ю, кожного дня вони бачилися та спілкувалися. Усі свята Позивач-1 проводила зі своїм сином. Позивач-1 відчуває пригніченість, депресію, страждання, які кожні святкові дні підсилюються, оскільки Позивач-1 згадує, що ці свята вона могла святкувати зі своїм сином, якби не дорожньо-транспортна пригода. Крім того, Позивача-1 й загиблого сина об`єднували спільні традиції, разом святкували різні події, свята, дні народження. Після смерті сина Позивач-1 не може повноцінно жити також і в частині святкування, оскільки тепер в будь-яке релігійне свято чи важливу подію вона не може перебувати у святковому настрої через втрату сина, що зруйнувало нормальний життєвий устрій Позивача-1. Враховуючи те, що, після смерті сина, Позивач-1 в майбутньому позбавлена будь-якої підтримки і допомоги від загиблого, а також те, що смерть сина повністю змінила її життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, Позивач-1 оцінила мінімальний розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди у грошовому еквіваленті 800000,00 грн., який був визначений з урахуванням тої матеріальної та нематеріальної допомоги, яку надавав син та міг надати в майбутньому. Ураховуючи частку моральної шкоди, яка була відшкодована за рахунок ПРАТ «СГ «ТАС» (18000,00 грн.), то решта суми моральної шкоди завданої Позивачу-1 внаслідок смерті її сина в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, яка підлягає відшкодуванню за рахунок Відповідача, становить 782000,00 грн. Щодо розміру моральної шкоди заподіяної дружині - [PERSON] , остання зазначила, що вона втратила чоловіка, найближчу близьку людину, який був її опорою та підтримкою. Повністю зруйновано її нормальне життя. Загибель спричинила надзвичайні страждання, які продовжуються до цих пір. Позивач-2 була близькою зі своїм чоловіком, оскільки вони постійно проживали разом та постійно спілкувалися. Утрата чоловіка тягне за собою необхідність докладати додаткових зусиль і викликає таку необхідність також і в майбутньому. Їй важко оцінити глибину душевних страждань, оскільки такі страждання більше ніколи не будуть припинені. Крім фактичних теплих відносин між Позивачем-2 та її загиблим чоловіком, слід враховувати також психофізичну природу людини, а саме те, що втрата дружиною свого чоловіка є найтяжчою втратою. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Щодо характеру та обсягу страждань - смерть чоловіка є різкою і психотравматичною подією, яка викликає надзвичайний стрес. Страждання пов`язані зі смертю відрізняються тим, що є не «одномоментними», а «триваючими», тому що втрата чоловіка є непоправною подією. Загиблий чоловік постійно проживав разом із дружиною, кожного дня вони бачилися та спілкувалися. Усі свята Позивач-2 проводила зі своїм чоловіком. Позивач-2 відчуває пригніченість, депресію, страждання, які кожні святкові дні підсилюються, оскільки Позивач-2 згадує, що ці свята вона могла святкувати зі своїм чоловіком, якби не дорожньо-транспортна пригода. Крім того, Позивача-2 й загиблого чоловіка об`єднували спільні традиції, разом святкували різні події, свята, дні народження. Після смерті чоловіка Позивач-2 не може повноцінно жити також і в частині святкування, оскільки тепер в будь-яке релігійне свято чи важливу подію вона не може перебувати у святковому настрої через втрату чоловіка, що зруйнувало нормальний життєвий устрій Позивача-2. До цього ж, після смерті чоловіка Позивач-2 разом із своїми дочками повинна тепер здійснювати догляд за матір`ю чоловіка, яка являється інвалідом та потребує постійного стороннього догляду. Враховуючи те, що, після смерті чоловіка, Позивач-2 в майбутньому позбавлена будь-якої підтримки і допомоги від загиблого, а також те, що смерть чоловіка повністю змінила її життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, Позивач-2 оцінила мінімальний розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди у грошовому еквіваленті 800000,00 грн., який був визначений з урахуванням тої матеріальної та нематеріальної допомоги, яку надавав чоловік та міг надати в майбутньому. Проте, враховуючи частку моральної шкоди, яка була відшкодована за рахунок ПРАТ «СГ «ТАС» (18000,00 грн.), то решта суми моральної шкоди завданої позивачці внаслідок смерті її чоловіка в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, яка підлягає відшкодуванню за рахунок Відповідача, становить 782000,00 грн.. Щодо розміру моральної шкоди заподіяної дочкам - [PERSON] та [PERSON] , останній зазначили, що втратили рідного батька, близьку їм людину, який був їх опорою та підтримкою протягом всього їх життя. Повністю зруйновано їх нормальне життя. Загибель спричинила надзвичайні страждання, які продовжуються до цих пір. Указані Позивачі були близькими з батьком, оскільки всі проживала разом однією сім`єю та постійно бачилися і спілкувалися. Утрата батька тягне за собою необхідність докладати додаткових зусиль і викликає таку необхідність також і в майбутньому. Їм важко оцінити глибину душевних страждань, оскільки такі страждання більше ніколи не будуть припинені. Крім фактичних теплих відносин між указаними Позивачами та їх загиблим батьком, слід враховувати також психофізичну природу людини, а саме те, що втрата дітьми свого батька є найтяжчою втратою. Утрата є такою, що не може бути відновлена, а тому душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість. Щодо характеру та обсягу страждань - смерть батька є різкою і психотравматичною подією, яка викликає надзвичайний стрес. Страждання пов`язані зі смертю відрізняються тим, що є не «одномоментними», а «триваючими», тому що втрата батька є непоправною подією. Загиблий батько кожного дня бачився зі своїми дочками та їх дітьми. Усі свята указані Позивачі проводили зі своїм батьком в колі сім`ї. Вони відчувають пригніченість, депресію, страждання, які кожні святкові дні підсилюються, оскільки Позивачі згадують, що ці свята вони могли святкувати зі своїм батьком, якби не дорожньо-транспортна пригода. Крім того, Позивачів й загиблого батька об`єднували спільні традиції, разом святкували різні події, свята, дні народження. Після смерті батька Позивачі не можуть повноцінно жити також і в частині святкування, оскільки тепер в будь-яке релігійне свято чи важливу подію вони не можуть перебувати у святковому настрої через втрату батька, що зруйнувало нормальний життєвий устрій Позивачів. До цього ж, після смерті батька Позивачі разом із своєю матір`ю повинні тепер здійснювати догляд за своєю бабусею, яка являється інвалідом та потребує постійного стороннього догляду та якою раніше опікувався батько. Враховуючи те, що, після смерті батька, Позивачі позбавлені будь-якої підтримки і допомоги від загиблого, а також те, що смерть батька повністю змінила їх життя у всіх сферах та зруйнувала нормальні життєві зв`язки, Позивач-3 та Позивач-4 оцінили мінімальний розмір грошового відшкодування завданої їм моральної шкоди у грошовому еквіваленті по 800000,00 грн. кожному, який був визначений з урахуванням тої матеріальної та нематеріальної допомоги, яку надавав батько та міг надати в майбутньому. Проте, враховуючи частку моральної шкоди, яка була відшкодована за рахунок ПРАТ «СГ «ТАС» (по 18000,00 грн.), то решта суми моральної шкоди завданої Позивачам внаслідок смерті їх батька в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, яка підлягає відшкодуванню за рахунок Відповідача, становить по 782000,00 грн. кожному. Посилаючись на приписи ст. ст. 1166, 1167, 1168, 1187 Цивільного кодексу України та ст.21, ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Позивачі просять суд стягнути з Відповідача на користь кожного з них по 782000,00 гривень моральної шкоди, завданої смертю потерпілого [PERSON] внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а також судові витрати по справі. Рух справи. 08.02.2024 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с. 173-174). 27.02.2024 року до канцелярії суду представника Відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Зазначив, що кримінальне провадження №12021111330002308 від 27.09.2021 року за участю водія [PERSON] та велосипедиста [PERSON] здійснюється Слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області, на даний час досудове розслідування триває. З матеріалів зазначеного кримінального провадження, зокрема з протоколу допиту свідка від 17.05.2023 року, висновку експерта при проведенні інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-23/33100-IT від 14.08.2023 року, вбачається, що: у заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних, з технічної точки зору, водій автомобіля «FORD TRANSIT CONNECT» д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] не мав технічної можливості попередити вказану дорожньо-транспортну пригоду - зіткнення з велосипедистом; у заданій дорожній обстановці, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних, з технічної точки зору, велосипедист [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог пунктів 6.2, 6.6. а), 19.1 б), 31.6 б) та 10.1 Правил дорожнього руху України; у заданій дорожньо-транспортній ситуації, при заданих характеристиках дорожньої обстановки та представлених на дослідження вихідних даних, з технічної точки зору, велосипедист [PERSON] мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди - зіткнення з автомобілем «FORD TRANSIT CONNECT» д.н.з. [NUMBER] , шляхом виконання технічних вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху, для чого у нього не було об`єктивних перешкод технічного характеру відомих експертові; у діях водія автомобіля «FORD TRANSIT CONNECT» д.н.з. [NUMBER] невідповідності вимог пункту 12.3.Правил дорожнього руху України не вбачається; невідповідність дій велосипедиста вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо - транспортної пригоди. Зауважив, що всупереч вимогам правил дорожнього руху, велосипед, яким керував потерпілий [PERSON] , не був обладнаний звуковим сигналом та світлоповертачами: спереду - білого кольору, по боках - оранжевого, позаду - червоного, а в темну пору добу та в умовах недостатньої видимості на велосипеді не був встановлений та увімкнений ліхтар (фара). Потерпілий велосипедист [PERSON] під час руху на велосипеді не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Натомість, водій [PERSON] діяв відповідно до дорожньої обстановки, яка склалась на час дорожньо-транспортної пригоди, не порушуючи п.12.3 Правил дорожнього руху України; коли він раптово помітив силует велосипедиста, який дещо під кутом перетинав проїзну частину дороги, застосував екстрене гальмування та відворот керма автомобіля вліво виїжджаючи на смугу зустрічного руху. У водія була відсутня технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в даному випадку зіткнення його автомобіля з велосипедистом не залежало від нього, при усій обачливості його дій та поведінки, він не міг передбачити таку подію та її відвернути. Порушення вимог правил дорожнього руху України велосипедистом [PERSON] , які знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті, є проявом грубої необережності потерпілого та відсутності вини відповідача у заподіянні такої шкоди. Відповідач вважає, що за таких обставин, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, необхідно врахувати наявності в діях потерпілого велосипедиста [PERSON] грубої необережності через нехтування правилами дорожнього руху, відсутності у водія [PERSON] технічної можливості попередити вказану дорожньо-транспортну пригоду - зіткнення з велосипедистом, тобто є підстави для суттєвого зменшення розміру моральної шкоди відповідно до частини другої статі 1193 ЦК України. Окрім того зазначив, що Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, отримав дохід за 2023 рік у розмірі 70000,00 грн., що підтверджується податковою декларацією єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2023 рік. Тобто, середній щомісячний дохід Відповідача складає 5835,00 грн. На утриманні [PERSON] перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Дружина Відповідача - [PERSON] , працює молодшою медичною сестрою з догляду за хворими Білоцерківського психоневрологічного інтернату та отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 11759,40 грн. Враховуючи те, що дохід Відповідача є незначним та наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, встановлений Позивачами розмір моральної шкоди по 782000,00 грн. кожному, на загальну суму 3128000,00 грн., стане для Відповідача занадто обтяжливим. На підтвердження матеріального стану Відповідача його представником надано до суду копії наступних документів: свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; податкової декларації [PERSON] за 2023 рік; довідки про доходи [PERSON] . За таких обставин, при визначенні суми моральної шкоди, представник Відповідача просив суд врахувати матеріальне становище свого довірителя. Зауважує, що Позивачі безсумнівно зазнали моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати рідної людини, однак заявлений розмір моральної шкоди є значно завищеним. Відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/1145961 від 08.09.2021 року, станом на 23.09.2021 року цивільно - правова відповідальність транспортного засобу «FORD TRANSIT CONNECT» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС». Відповідач зазначає, що виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубої необережності потерпілого через нехтування правилами дорожнього руху, у водія була відсутня технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, матеріальне становище відповідача, надмірно завищений розмір моральної шкоди, можна дійти до висновку, що стягнена на користь кожного з позивачів сума грошових коштів у розмірі 18000,00 грн. з ПАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» на відшкодування моральної шкоди є достатньою та такою, що відповідає принципу розумності та справедливості (т.1 а.с. 183-188). 27.02.2024 року до канцелярії суду представником Відповідача разом із відзивом на позовну заяву подано клопотання про витребування доказів (т.1 а.с.210-211). 21.03.2024 року ухвалою суду витребувано у Слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області належним чином завірені копії: висновку експерта при проведенні інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-23/33100-IT від 14.08.2023, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №12021111330002308 від 27.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України; процесуального рішення у кримінальному провадженні №12021111330002308 від 27.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, якщо таке прийняте в зв`язку з закінченням досудового розслідування. Витребувано у ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» інформацію: чи виплачувалися [PERSON] грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , якщо - так, то в якому розмірі, номер та дата платіжного документу про перерахування коштів, підстава для перерахування грошових коштів; чи виплачувалися [PERSON] грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , якщо - так, то в якому розмірі, номер та дата платіжного документу про перерахування коштів, підстава для перерахування грошових коштів; чи виплачувалися [PERSON] грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , якщо - так, то в якому розмірі, номер та дата платіжного документу про перерахування коштів, підстава для перерахування грошових коштів; чи виплачувалися [PERSON] грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , якщо - так, то в якому розмірі, номер та дата платіжного документу про перерахування коштів, підстава для перерахування грошових коштів (т.1 а.с. 215-217). 12.04.2024 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку на виконання ухвали суду про витребування доказів від представника ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» надійшов лист від 12.04.2024 року №01-1/39 (т.1 а.с. 233). 25.03.2024 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Позивачів надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначив, що ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2023 року у справі №357/13936/23 було скасовано постанову старшого слідчого Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області про закриття кримінального провадження №12021111330002308. У вказаній ухвалі суд звернув увагу слідства на те, що з матеріалів кримінального провадження, наданих слідчим та оглянутих слідчим суддею в нарадчій кімнаті, слідчим виносилася постанова про проведення слідчого експерименту, який проведено не було. Крім того, в постанові про закриття кримінального провадження не зазначена швидкість, з якою рухався [PERSON] під час вчинення ДТП. Під час досудового розслідування не встановлено чи був загиблий [PERSON] пішоходом чи водієм велосипеда. Отже, висновки експерта викладені у його висновку №СЕ-19/111-23/33100-ІТ від 14.08.2023 року є неправдивими, оскільки надані експертом при невірних вихідних даних, а саме те, що Потерпілий рухався на велосипеді, тоді як слідством не встановлено чи Потерпілий рухався на велосипеді чи йшов пішки. Пунктом 10.1 даних Правил встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Проте, згідно з ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.11.2023 року у справі №357/13936/23, матеріалами кримінального провадження не встановлено чи був загиблий [PERSON] пішоходом чи водієм велосипеда. Наголосив, що у справах про відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю рідної людини достатньо надати суду докази на підтвердження факту родинних відносин, оскільки моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає, і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Зауважив, що особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю потерпілого є: матір, [PERSON] ; дружина, [PERSON] ; дочка, [PERSON] ; дочка, [PERSON] . На день настання страхового випадку, статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено у 2021 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6000 гривень. З урахуванням викладеного загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, становить 72000,00 грн., виплачується рівними частинами між особами, які мають право на отримання страхового відшкодування. Отже, частка, яка припадає на кожну особу, що має право на отримання страхового відшкодування, в порядку пункту 27.3. Закону, становить 18000,00 грн. Звернув увагу на те, що при визначенні розміру моральної шкоди кожен із Позивачів зменшив належне йому відшкодування моральної шкоди на суму страхового відшкодування у розмірі 18000,00 грн. (т.1 а.с. 236-245). У ході підготовчого провадження судом проведено наступні підготовчі дії: направлено позивачу копію ухвали про відкриття провадження у справі, направлено копію ухвали, позовної заяви та копії доданих до неї документів відповідачу, визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, позовних вимог та склад учасників судового процесу, встановлено загальний порядок з`ясування обставин та порядок дослідження доказів, крім того суд вирішив по суті заяви та клопотання сторін. 23.04.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по даній цивільній справі, призначено її до судового розгляду по суті (т.1 а.с. 248). 29.04.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких останній зазначив, що з висновку експерта при проведенні інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-23/33100-IT від 14.08.2023 року, який міститься в матеріалах кримінального провадження №12021111330002308 від 27.09.2021 року, вбачається, що в порушення вимог правил дорожнього руху України велосипедистом [PERSON] , які знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті, є проявом грубої необережності потерпілого та відсутності вини Відповідача у заподіянні такої шкоди. Твердження представника Позивачів щодо неправдивого висновку експерта ґрунтується на припущеннях та не відповідає дійсності. Згідно з протоколом допиту свідка [PERSON] від 17.05.2023 року можна зробити висновок, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 23.09.2021 року за участю водія [PERSON] та саме велосипедиста [PERSON] , оскільки велосипедист дещо під кутом, перетинав проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку мого руху, тому відбулося зіткнення з передньою частиною велосипеда, після чого велосипедист впав на лобове скло та в подальшому впав на дорогу. Указані фактичні обставини ДТП підтверджуються і висновком експерта при проведенні інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-23/33100-IT від 14.08.2023 року. За таких обставин, потерпілий велосипедист [PERSON] під час руху на велосипеді не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, тобто порушив п.10.1. ПДР України. Натомість, водій [PERSON] діяв відповідно до дорожньої обстановки, яка склалась на час дорожньо-транспортної пригоди, не порушуючи п.12.3 Правил дорожнього руху України; коли він раптово помітив силует велосипедиста, який дещо під кутом перетинав проїзну частину дороги, застосував екстрене гальмування та відворот керма автомобіля вліво виїжджаючи на смугу зустрічного руху. У водія була відсутня технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, оскільки в даному випадку зіткнення його автомобіля з велосипедистом не залежало від нього, при усій обачливості його дій та поведінки, він не міг передбачити таку подію та її відвернути. Позивачі безсумнівно зазнали моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати рідної людини, однак заявлений розмір моральної шкоди по 782000,00 грн. кожному, на загальну суму 3128000,00 грн. є значно завищеним. Враховуючи те, що дохід Відповідача є незначним та наявність на його утриманні неповнолітньої дитини, встановлений Позивачами розмір моральної шкоди стане для Відповідача занадто обтяжливим. Визначаючи розмір відшкодування потрібно керуватися принципами розумності, справедливості і співмірності та можливостей здійснювати відшкодування шкоди без поставлення Відповідача у скрутне матеріальне становище. Зауважив, що [PERSON] та [PERSON] не скористалися своїм правом та не звернулися до страхової компанії про страхове відшкодування моральної шкоди, хоча і зменшили визначений ними розмір моральної шкоди на 18000,00 грн. кожна. Виходячи з вищевикладеного, враховуючи те, дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок грубої необережності потерпілого через нехтування правилами дорожнього руху, у водія була відсутня технічна можливість уникнути даної дорожньо-транспортної пригоди, матеріальне становище Відповідача, надмірно завищений розмір моральної шкоди, можна дійти до висновку, що страхове відшкодування Позивачам моральної шкоди у розмірі 18000,00 грн. є достатнім та таким, що відповідає принципу розумності та справедливості (т.2 а.с. 15-20). 16.05.2024 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку від Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області надійшов лист від 16.05.2024 року №СЕД-9694-2024, у якому зазначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 27.09.2021 року за №12021111330002308, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, триває. У кримінальному провадженні призначена комплексна фототехнічна та автотехнічна експертиза, у зв`язку з чим 06.03.2024 року всі матеріали досудового розслідування надіслані до експертної установи для дослідження. Як наслідок, надати належним чином засвідчену копію висновку експерта при проведенні інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-23/33100-ІТ від 14.08.2023 року не представляється можливим (т.2 а.с. 25). 05.06.2024 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Позивачів надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії висновку експерта при проведенні інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-23/33100-IT від 14.08.2023 року (т.2 а.с. 28-29). 05.06.2024 року представник Відповідача звернувся до суду із усним клопотанням про зупинення провадження у справі до прийняття процесуального рішення по кримінальному провадженню №12021111330002308 відкритого за фактом наїзду автомобіля марки «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням Відповідача, на пішохода/велосипедиста [PERSON] (т.2 а.с. 47). 12.09.2024 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Позивачів надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи змонтованої представником Позивача копії відеозапису, на якому зафіксовано момент ДТП за участю автомобіля марки: «FORD TRANSIT CONNECT», державний номер [NUMBER] , під керуванням Відповідача та пішохода [PERSON] (т.2 а.с. 117-118). 12.09.2024 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Позивачів надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі. Зазначив, що положення п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України не передбачають обов`язку суду зупиняти провадження у справі у зв`язку з проведенням органами досудового розслідування у кримінальному провадженні (т.2 а.с. 110-115). 30.10.2024 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника Відповідача про зупинення провадження у справі було відмовлено (т.2 а.с. 126-127). 28.05.2025 року ухвалою суду витребувано у Слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області належним чином завірені копії: висновку експерта при проведенні інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/111-23/33100-IT від 14.08.2023 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №12021111330002308 від 27.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України; процесуального рішення у кримінальному провадженні №12021111330002308 від 27.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, якщо таке прийняте в зв`язку з закінченням досудового розслідування (т.2 а.с. 206). 17.06.2025 року до канцелярії суду від представника Позивачів до канцелярії суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта №8 від 05.03.2025 року з приводу проведення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи по кримінальному провадженні №12021111030002308 (т.2 а.с. 217). 14.07.2025 року до канцелярії суду надійшли матеріали кримінального провадження за №12021111330002308 від 27.09.2021 року (т.2 а.с. 216). 14.07.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Позивачів надійшла письмова промова у судових дебатах (т.3 а.с. 4-7). 15.07.2025 року до канцелярії суду представником Відповідача подано письмову промову у судових дебатах (т.2 а.с. 240-250). 25.07.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Позивачів надійшла уточнена письмова промова у судових дебатах (т.3 а.с. 8-9). 28.07.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Позивачів надійшло клопотання про звернення уваги суду на окремі докази з матеріалів кримінального провадження (т.3 а.с. 10-13). 28.07.2025 року до канцелярії суду від представника Відповідача надійшло клопотання про дослідження матеріалів кримінального провадження №12021111030002308 (т.3 а.с. 27-28). У судових засіданнях представник Позивачів позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Надав пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві та відповіді на відзив. Наголосив, що Відповідач добровільно не здійснював жодних виплат Позивачам у якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , не вибачився перед ними. У судових засіданнях представник Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Надав пояснення, аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву та запереченням на відповідь на відзив на позовну заяву. Пояснив, що Відповідач жодним чином не комунікував із Позивачами оскільки тривало досудове розслідування, а така комунікація могла бути сприйнята як спроба вплинути на них. У судовому засіданні було досліджено диск із змонтованим представником Позивача відеозаписом, на якому зафіксовано момент ДТП за участю автомобіля марки «FORD TRANSIT CONNECT», державний номер [NUMBER] , під керуванням Відповідача та [PERSON] (т.2 а.с. 121). 2. Мотивувальна частина. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено та сторонами справи не оспорювалося, що 23.09.2021 року близько 06:03 год. за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Узин, на перехресті вул. Волі та вул. Світанкова, відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій водій: [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки: «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер [NUMBER] , допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] , який перетинав проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку руху автомобіля (не встановлено чи він рухався на велосипеді чи котив його поруч себе). Внаслідок даної ДТП велосипедист, [PERSON] , отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до Білоцерківської ЦРЛ, де [INFO] від отриманих травм помер. За фактом ДТП Головним управлінням Національної поліції в Київській області внесено матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12021111330002308. Вищевказані обставини підтверджуються витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 27.09.2021 року, протоколом огляду місця ДТП від 23.09.2021 року, поясненнями водія [PERSON] , постановою про визнання та приєднання речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 27.09.2021 року, протоколом допиту свідка [PERSON] , постановою про визначення кваліфікації кримінального правопорушення від 04.10.2021 року, висновком експертного дослідження №735 від 05.10.2021 року, висновком експерта № 926-735 від 19.10.2021 року та свідоцтвом про смерть [PERSON] (т.1а.с. 32, 33-49, 50, 51-53, 54-58, 59-61, 62-76, 82-84, 95). Станом на дату ДТП, пивільно-правова відповідальність Відповідача, пов`язана з експлуатацію забезпеченого транспортного засобу марки «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ1145961 (чинного на дату ДТП) (т.1 а.с. 128). Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є: матір - [PERSON] (т.1 а.с. 99); дружина - [PERSON] (т.1 а.с. 111); дочка - [PERSON] (т.1 а.с. 117); дочка - [PERSON] (т.1 а.с. 123, 124). Батько померлого - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с. 100). Померлий [PERSON] постійно проживав разом із Позивачами, що підтверджується довідкою Узинської міської ради від 17.11.2021 року №11-14-4070 (т.1 а.с. 97). Позивач-1 [PERSON] перебувала на утриманні у померлого [PERSON] , що підтверджується актом про засвідчення факту перебування на утриманні від 17.11.2021 року (т.1 а.с. 103). 13.09.2022 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області розглянувши цивільну справу №357/15524/21 за позовом [PERSON] , [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА ГРУПА «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» на користь [PERSON] 7260,00 гривень страхового відшкодування витрат на поховання потерпілого та 18000,00 гривень страхового відшкодування моральної шкоди. Також судом стягнуто з ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», на користь [PERSON] 18000,00 гривень страхового відшкодування моральної шкоди та 205408,91 гривень страхового відшкодування шкоди пов`язаної з втратою годувальника в межах ліміту страхової суми, яка підлягає виплаті [PERSON] (т.1 а.с. 129-135). Відповідно до листа представника ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» від 12.04.2024 року №01-1/39 на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ1145961, на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2022 року по справі №357/15524/21, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2022 року та постанови ВП [NUMBER] приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дутка Івана Васильовича, ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» сплатило на користь [PERSON] (отримувач - приватний виконавець Дутка Іван Васильович) страхове відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю [PERSON] у сумі 18000,00 грн. та страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника у сумі 205408,91 грн., а всього 223408,91 грн згідно з платіжною інструкцією №316611 від 08.02.2023 pоку. [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , не виплачувалися. [PERSON] ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплатило (отримувач - приватний виконавець Дутка Іван Васильович) відшкодування витрат на поховання потерпілого у сумі 7260,00 грн., відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , у сумі 18000,00 грн, а всього 25260,00 грн згідно з платіжною інструкцією №316915 від 08.02.2023 pоку. Страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ1145961 становить 260000,00 грн., з яких за шкоду, заподіяну смертю [PERSON] страховиком вже сплачено всього 248668,91 грн., а тому залишок страхової суми становить 11331,09 грн. (т.1 а.с. 233). 27.06.2025 року постановою старшого слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області майора поліції Яновського О.В. кримінальне провадження №1202111000002308 від 27.09.2021 року, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення). У постанові зазначено, що дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 27.09.2021 року близько 06 години 00 хвилин, за адресою: Київська область, Білоцерківський район, місто Узин, перехрестя вулиці Волі та вулиці Світанкова стало відомо, що водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «FORD TRANSIT CONNECT» д.н.з. [NUMBER] , та рухаючись по вулиці Волі зі сторони вулиці Заводська в напрямку міста Кагарлик, що в місті Узин, Білоцерківського району, Київської області де біля будинку №24 по вулиці Волі допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] (на даний час не встановлено, чи велосипедист рухався на велосипеді чи котив його поруч себе), який перетинав проїзну частину дороги з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля. У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті відбулася по причині порушення велосипедистом [PERSON] вимог п. 6.2, 6.6. а), 19.1 б), 31.6 б) п. 10.1 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року. Указане порушення вимог Правил дорожнього руху України велосипедистом [PERSON] знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті. Разом з цим, враховуючи, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, окрім настання вищевказаних наслідків, велосипедист [PERSON] - також загинув (т.3а.с. 119-128). На підтвердження матеріального стану Відповідача його представником надано до суду копії наступних документів: свідоцтва про народження серії [NUMBER] (т.1 а.с. 190); свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (т.1 а.с. 189) податкової декларації [PERSON] за 2023 рік (т.1 а.с. 191-193); довідки про доходи [PERSON] (т.1 а.с. 194). Із указаних документів вбачається, що Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, отримав дохід за 2023 рік у розмірі 70000,00 грн., що підтверджується податковою декларацією єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2023 рік. Тобто, середній щомісячний дохід Відповідача складає 5835,00 грн. На утриманні [PERSON] перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Дружина Відповідача - [PERSON] , працює молодшою медичною сестрою з догляду за хворими Білоцерківського психоневрологічного інтернату та отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 11759,40 грн. Норми процесуального і матеріального права, якими керується суд. Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу. Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц. У той же час, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За правилами ч.1 та п.8, п.9 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За правилами ч.3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.2 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч.4 ст.1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення. Пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Відповідно до пункту 6.7 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, велосипедисти повинні виконувати вимоги цих Правил, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу. Пунктом 10.1 даних Правил встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Згідно п.12.3 Правил дорожнього руху, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Висновки суду. У постанові від 05.12.2022 року у справі № 214/7462/20 Об`єднана палата КЦС зазначила, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Також у цій постанові ОП КЦС зазначила, що відбувається такий розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Указаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 05.12.2022 року по справі № 214/7462/20. Визначаючи розмір відшкодування потрібно керуватися принципами розумності, справедливості і співмірності та можливостей здійснювати відшкодування шкоди без поставлення відповідача у скрутне матеріальне становище. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілих осіб, і не повинен призводити до їх безпідставного збагачення. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 752/17832/14-ц від 15.12.2020 року. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.2020 року у справі № 752/17832/14-ц, указано, що моральна шкода - це страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з оточенням, до інших негативних наслідків морального характеру. Суд визначає його залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 року у справі № 216/3521/16-ц. Розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у справі №357/12106/20 від 15.03.2023 року. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, а завдана ним шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, у тому числі якщо шкоду завданої здоров`ю особи (постанови Верховного Суду: від 26.04.2022 року у справі №184/1461/20-ц; від 21.07.2022 року у справі №752/13375/19; від 06.07.2022 року у справі №442/3107/21). У даній справі судом встановлено та сторонами не оспорювалося, що 23.09.2021 року близько 06:03 год. за адресою: Київська обл., Білоцерківський р-н, м. Узин, на перехресті вул. Волі та вул. Світанкова, відбулась дорожньо-транспортна пригода, в якій: водій [PERSON] , тобто Відповідач у даній справі, керуючи автомобілем марки: «FORD TRANSIT CONNECT», реєстраційний номер [NUMBER] , допустив наїзд на велосипедиста [PERSON] , який перетинав проїзну частину дороги справа наліво відносно напрямку руху автомобіля (не встановлено чи він рухався на велосипеді чи котив його поруч себе). Внаслідок даної ДТП велосипедист, [PERSON] , отримав тілесні ушкодження, з якими був доставлений до Білоцерківської ЦРЛ, де [INFO] від отриманих травм помер. Подія ДТП має прямий причинно-наслідковий зв`язок із настанням смерті [PERSON] , тобто смерть указаної фізичної особи настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є: матір - [PERSON] (т.1 а.с. 99); дружина - [PERSON] (т.1 а.с. 111); дочка - [PERSON] (т.1 а.с. 117); дочка - [PERSON] (т.1 а.с. 123, 124). Батько померлого - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (т.1 а.с. 100). Померлий [PERSON] постійно проживав разом із Позивачами, що підтверджується довідкою Узинської міської ради від 17.11.2021 року №11-14-4070 (т.1 а.с. 97). Позивач-1 [PERSON] перебувала на утриманні у померлого [PERSON] , що підтверджується актом про засвідчення факту перебування на утриманні від 17.11.2021 року (т.1 а.с. 103). На підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ1145961, на виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.09.2022 року по справі №357/15524/21, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду від 06.12.2022 року та постанови ВП [NUMBER] приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дутка Івана Васильовича, ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» сплатило на користь [PERSON] (отримувач - приватний виконавець Дутка Іван Васильович) страхове відшкодування моральної шкоди заподіяної смертю [PERSON] у сумі 18000,00 грн. та страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника у сумі 205408,91 грн., а всього 223408,91 грн згідно з платіжною інструкцією №316611 від 08.02.2023 pоку. [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , не виплачувалися. [PERSON] ПрАТ «Страхова група «ТАС» сплатило (отримувач - приватний виконавець Дутка Іван Васильович) відшкодування витрат на поховання потерпілого у сумі 7260,00 грн., відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , у сумі 18000,00 грн, а всього 25260,00 грн згідно з платіжною інструкцією №316915 від 08.02.2023 pоку. Страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ1145961 становить 260000,00 грн., з яких за шкоду, заподіяну смертю [PERSON] страховиком вже сплачено всього 248668,91 грн., а тому залишок страхової суми становить 11331,09 грн. (т.1 а.с. 233). Разом з цим, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту наявності в діях Відповідача складу кримінального правопорушення, яким міг би бути вирок суду, який набрав законної сили. Натомість, з огляду на цитовані вище приписи ч.2 ст. 1193 ЦК України, судом враховано, що за результатами досудового розслідування у межах кримінального провадження №12021111030002308 від 27.09.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, 27.06.2025 року постановою старшого слідчого відділу Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області майора поліції Яновського О.В. указане кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (встановлено відсутність в діянні складу кримінального правопорушення). У постанові зазначено, що у результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкоджень, по критерію - як небезпечні для життя і перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті відбулася по причині порушення велосипедистом [PERSON] вимог п. 6.2, 6.6. а), 19.1 б), 31.6 б) п. 10.1 Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року. Указане порушення вимог Правил дорожнього руху України велосипедистом [PERSON] знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті. Разом з цим, враховуючи, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, окрім настання вищевказаних наслідків, велосипедист [PERSON] - також загинув (т.3а.с. 119-128). З огляду на приписи ч.4 ст.1193 ЦК України судом враховано матеріальне становище Відповідача. Так, Відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець, за наявними у матеріалах справи доказами - отримав дохід за 2023 рік у розмірі лише 70000,00 грн., що підтверджується податковою декларацією єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2023 рік. На утриманні [PERSON] перебуває неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Дружина Відповідача - [PERSON] , працює молодшою медичною сестрою з догляду за хворими Білоцерківського психоневрологічного інтернату та отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 11759,40 грн. (т.1 а.с. 189, 190, 191-193, 194). З огляду на викладене, беручи до уваги наявну у суду інформацію щодо поведінки [PERSON] під час ДТП, із врахуванням матеріального становища Відповідача, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Із Відповідача на користь кожного Позивача необхідно стягнути відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] , в розмірі 78200,00 гривень. У задоволенні позовних вимог в іншій частині необхідно відмовити. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог, з урахуванням обраного позивачами способу захисту їх прав, на підставі наданих суду доказів. 4. Судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки Позивачів на підставі п.2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, то з Відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4844,80 гривень (по 1211,20 гривень за кожну позовну вимогу виходячи із мінімальної ставки). 5. Резолютивна частина. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial