Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

У березні 2025 року ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 25.03.2025 цивільну справу за позовом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передано до Оболонського районного суду міста Києва, в порядку передбаченому ст. 31 ЦПК України. В обґрунтування позову зазначає, що 01.10.2024 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 8573134, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 2.2 договору надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 2.1 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Оскільки станом на дату подання позову строк надання грошових коштів сплив, [PERSON] свої зобов`язання не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» просить суд стягнути на його користь зі [PERSON] 24 150 грн. 00 коп. заборгованості. Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження). Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, йому був наданий строк для подання відзиву на позов. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Судом установлено, що 01.10.2024 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та [PERSON] укладено договір позики № 8573134, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» надало [PERSON] грошові кошти в сумі 14 000 грн. 00 коп. строком на 30 днів до 30.10.2024, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити 0,01 процент за кожен день строку користування кредитом, що становить 40 грн. 60 коп. та 22,21 % комісії від суми кредиту за надання кредиту, що становить 3 109 грн. 40 коп. (а.с. 9-16). Як вбачається з наданого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8573134 від 01.10.2024 [PERSON] має заборгованість 24 150 грн. 00 коп., з яких 14 000 грн. 00 коп. - заборгованість по основній сумі кредиту, 40 грн. 60 коп. - заборгованість за відсотками, 3 109 грн. 40 коп. - заборгованість з комісії, 7 000 грн. 00 коп. - заборгованість за понадстрокове користування. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем). Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до договору позики № 8573134 від 01.10.2024 розмір позики складає 14 000 грн. 00 коп., проценти за користування позикою складають 40 грн. 60 коп. та комісія за надання кредиту складає 3 109 грн. 40 коп. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення суми позики, комісії за надання кредиту та нарахованих процентів за період кредитування є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Щодо заявлених вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам в іншій частині суд виходить з наступного. Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Указаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» в частині стягнення процентів за межами строку кредитування безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають покладенню на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. З урахуванням указаних положень закону, обсягом наданих адвокатом послуг, часом витраченим на їх надання, документально підтвердженим розміром цих витрат, результатом розглядом справи, інших обставин, установлених ст. 137 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 2 150 грн. 32 коп. сплаченого судового збору, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial