Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-29 00:00:00

Позивач ТОВ ФК «ЕЙС», інтереси якого представляє Тараненко А.І., звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 57 652 грн. 00 коп. та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 07 січня 2024 року між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ ФК «ЕЙС», укладено кредитний договір № 349793109 на суму 14 200 грн. та сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Первісний кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача виконав, але останнім кредит не погашається. У зв`язку з порушенням умов договору у [PERSON] виникла заборгованість в розмірі 57 652 грн. 00 коп., яка складається з наступного: 14 200 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 43 452,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. Первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання Договору факторингу 1 підписали реєстр прав вимоги № 261 від 05.12.2023, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. 19.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою ввідповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») укладено Договір факторингу № № 19/1224-01. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 2 від від 19.12.2024до Договору факторингу, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі 57 652 грн. 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників № б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 57 652,00 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» не здійснювали нарахувань за кредитним договором. Враховуючи наведене, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача 57 652 грн. 00 коп. заборгованості за кредитним договором, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. та понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2422,00 грн. Ухвалою суду від 19 червня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та за клопотанням представника позивача було витребувано в АТ «Універсал Банк» інформацію по картковому рахунку, що належить [PERSON] . В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві просить розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в позовній заяві, які згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримав особисто 09.07.2025 під підпис та шляхом направлення повістки на належну відповідачу електронну адресу, яку згідно довідки про доставку електронного листа він отримав 14.07.2025 року, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України. З огляду на викладене, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом 30.07.2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін за наявними у суду матеріалами. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступних висновків. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 07 січня 2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] був укладений Договір кредитної лінії № 349793109. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора DEWT-4963. Відповідно до умов договору відповідачу був наданий кредит у розмірі 14200,00 грн., рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 24.01.2024, а саме протягом 17 днів від дати отримання першого траншу позичальником; п. 7.2. в обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: п. 7.2.1. закінчення строку дії договору в порядку, передбаченому п. 11.1 договору; п. 7.2.2. дострокового припинення дії договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. договору. П. 7.3. кінцева дата повернення (виплати) кредиту - 06.02.2029. Процентні ставки за договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Відповідно до п. 8.3. договору протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначають наступним чином: п. 8.3.1. за період від дати видачі кредиту до 24.01.2024 р. (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 182,50 відсотків річних, що становить 0,50 відсотків від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - дисконтна процентна ставка); п. 8.3.2. у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 24.01.2024 р. проценти нараховуються за ставкою 912,50 відсотків річних, що становить 2,50 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - індивідуальна процента ставка); п. 8.4. після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (а.с.9, 12-49). Згідно умов кредитного договору, кредитор виконав свій обов`язок та 07.01.2024 перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі 14200,00 грн на банківську карту № [NUMBER] відповідача, яку останній вказав у заявці при укладенні кредитного договору (а.с.11). Вказана обставина підтверджується наданою АТ «Універсал Банк» інформацією за ухвалою суду від 19.06.2025 року, з якої вбачаться, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) банком емітувалась платіжна картка № [NUMBER] та інші картки. На картковий рахунок № [NUMBER] , у період з 07.01.2024 по 12.01.2024 були зараховані кошти у сумі 14 200,00 грн. Номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером телефону за картковим рахунком № [NUMBER] та знаходився в анкетних даних [PERSON] . Повний номер рахунка за карткою [NUMBER] , що належить [PERSON] [NUMBER] , також долучено виписку про рух коштів за картковим рахунком № [NUMBER] за період з 07.01.2024 по 12.01.2024. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язання за договором виконало, проте відповідач [PERSON] порушив умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 349793109 від 07.01.2024 року сума заборгованості з 07.01.2024 по 26.02.2024 склала 27 122,00 грн. (а.с.51). Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» сума заборгованості за кредитним договором № 349793109 від 07.01.2024 року за період з 27.02.2024 по 22.05.2024 склала 57 652,00 грн. (а.с. 50). Випискою з особового рахунку за кредитним договором № 349793109 від 07.01.2024 року станом на 05.06.2025 підтверджено, що [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ФК «ЕЙС» в загальному розмірі 57 652 грн. 00 коп., яка складається з наступного: 14 200 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 43 452,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.51а). ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» не здійснювали жодних нарахувань за кредитним договором. 28.11.2018 між первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому до Договору факторингу укладалися додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. Первісний кредитор ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання Договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 273 від 27.02.2024, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором, у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. Передача прав вимоги також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків та протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги (а.с.81-93). 19.12.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 19/1224-01. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 2 від 19.12.2024 до Договору факторингу, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі 57 652 грн. 00 коп. (а.с.68 -79). 29.05.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором. Відповідно до п.1.2. Договору факторингу перехід від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно з Додатком № 2, після чого позивач стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Факт переходу прав вимог за кредитними договорами, які зазначені у реєстрі боржників № б/н від 29.05.2025 до позивача підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за Договором факторингу. Також, на підтвердження факту відступлення права вимоги долучена платіжна інструкція (а.с.52-58,61-67). Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником (відповідачем) [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, право вимоги по якому згідно укладених договорів факторингу перейшло до нового кредитора (позивача ТОВ «ФК «Ейс»). До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. Як передбачено ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Як вбачається із матеріалів справи оспорюваний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис»", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно із ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зі змісту кредитного договору вбачається, що його підписано позичальником [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором що відповідає вимогам статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію». У кредитному договорі сторони погодили умови кредитування, зокрема орієнтовну загальну вартість кредиту, надану виходячи з обраних позичальником умов кредитування, у тому числі розмір кредиту, процентну ставку за користування кредитом, розмір відсотків, а також відповідальність за порушення умов договору, тощо. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів, та повернути кредит. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 14200,00 грн. на свій картковий рахунок, проте відповідач [PERSON] порушив умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання. Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). У відповідності зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зі змісту 512, 513 ЦК України слідує, що зміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не приймає ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є його стороною. У відповідності до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі укладених Договорів факторингу № 28/1118-01, 19/1224-01 та 29/05/25-Е до позивача ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до позивачана загальну суму 57652 грн. 00 коп. Позивач не здійснював жодних нарахувань за кредитним договором. Таким чином, аналіз матеріалів справи та викладене свідчить про наявність доказів на підтвердження того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце, документи, надані позивачем, містять відомості про те, що право вимоги за кредитом відповідача увійшло до пакету передачі активів на користь позивача. Відповідач відзив на позов не подав, наведених у позові обставин укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів не спростував, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надав. Відтак, оскільки умови кредитного договору № 349793109 від 07.01.2024, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] , відповідачем не виконано належним чином, право грошової вимоги за ним перейшло до позивача, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. З матеріалів справи вбачається, що 29 травня 2025 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Тараненко та партнери» був укладений Договір про надання правничої допомоги №29/05/25, додаткова Угода №25770849518 від 30.05.2025 до Договору про надання правничої допомоги №29/05/25 ; 05 червня 2025 року між сторонами був підписаний Акт прийому-передачі наданих послуг (до Договору про надання правової допомоги від 29 травня 2025 року) щодо надання позивачу юридичних послуг на суму 7000, 00 грн.(а.с.112-118) Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. В ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" зазначено, що при встановленні розміру гонорару адвоката враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З точки зору ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Звертаючись до суду, представник позивача зазначає суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000, 00 гр. Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Враховуючи викладене вище, предмет спору сторін. характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу співмірними наданим послугам, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату правничої допомоги адвоката у сумі 7000, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2422, 40 грн. сплаченого судового збору, згідно платіжної інструкції № 15908 від 16 червня 2025 року (а.с.9) . На підставі викладеного,

Outcome: approved