Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] через свого представника- адвоката Ярмоловича Олексія Євгеновича в підсистемі «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 31 липня 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 37. Позов обґрунтовано тим, що 31 липня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Славутицьким міським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Центрального\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Київ),\~актовий запис\~№ 37. Сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалось через різні погляди на сімейне життя. Це призвело до того, що позивач та відповідачка стали чужими людьми. Сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, тому немає можливості зберегти сім`ю. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Позивач не згоден на примирення та вважає, що необхідно розірвати шлюб. Ухвалою судді від 11 червня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 10 липня 2025 року. Ухвалою суду від 10 липня 2025 року судове засідання було відкладено на 21 липня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України. Позивач [PERSON] та його представник-адвокат Ярмолович О.Є. у призначене судове засідання не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. У поданому до суду клопотанні представник позивача- адвокат Ярмолович О.Є. просив проводити судові засідання без участі позивача та представника позивача, щодо заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] повторно у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце якого повідомлена в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким відповідачу за зареєстрованим місцем проживання направлялась судова повістка з копією ухвали суду від 10 липня 2025 року, повернутий до суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою, що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України є належним повідомленням відповідачки про дату, час і місце судового засідання. Відзив на позов відповідачка не подала, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не направила, причини неявки суду не повідомила. За наявності умов, передбачених статтями 280 - 282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 21 липня 2025 року, суд ухвалив заочне рішення у справі. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання всіх учасників справи, що узгоджується з приписами частини другої статті 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. З матеріалів справи суд встановив, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 31 липня 2020 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), копія якого приєднана до матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 31 липня 2020 року в Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про що складено відповідний актовий запис за № 37. Прізвища після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] , дружини [PERSON] ( а.с. 8). [INFO] в\~них народився\~син [PERSON] , батьком якого є позивач, матір`ю відповідачка, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 24 лютого 2021 року Славутицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.Київ),\~ актовий запис № 15 ( а.с.9). Позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 07 листопада 2000 року, про що міститься відповідна відмітка на сторінці 11 паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого на його ім`я 05 грудня 2013 року Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області ( а.с. 10). Відповідачка [PERSON] також зареєстрована за вказаною адресою з 08 вересня 2020 року по теперішній час, що підтверджується інформацією №15-08/749 від 14 травня 2025 року Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, відповіддю з Єдиного державного демографічного реєстру №1469316 від 11 червня 2025 року ( а.с. 16-17). Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що спільне життя між позивачем та відповідачкою не склалось через різні погляди на сімейне життя. Сторони припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство. На думку позивача, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, тому він не згоден на примирення та вважає, що необхідно розірвати шлюб. Відповіднодо\~статті\~51\~Конституції\~України,\~частини\~першої\~статті\~24\~СК\~України,\~шлюб\~ґрунтується\~на вільній\~згоді\~жінки\~та\~чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі статтею 17\~Закону\~України\~«Про\~виконання\~рішень\~та\~застосування практики\~Європейського\~суду\~з\~прав\~людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Зі статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про\~захист\~прав\~людини\~і\~основоположних\~свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. За змістом частини другої статті 18, статті 51, частини третьої статті 56, частини першої статті 110 СК України дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина 2 статті 112 СК України). Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе. За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. У позовній заяві відсутні відомості щодо місця проживання малолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] , після розірвання шлюбу та щодо наявності чи відсутності спору між подружжям відносно майна, набутого за час шлюбу. Відповідно до статті 113\~СК\~України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка [PERSON] із заявою про відновлення їй дошлюбного прізвища до суду не зверталась. Тому суд вважає за можливе залишити їй прізвище після розірвання шлюбу [PERSON] . Під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати (пункт 6 частини першої статті 264 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Позивач за подання позовної заяви в електронній формі сплатив судовий збір у сумі 968 гривень 96 копійок, що підтверджується роздруківкою електронної квитанції АТ «ТАСКОМБАНК» №7924-0476-0096-8496 від 07 травня 2025 року ( а.с.1). Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України ( а.с.2). Оскільки суд дійшов висновку про задоволенню позову, то за правилами частини першої статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968 гривень 96 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved