Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-21 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 36646-12/2023 від 23.12.2023 у розмірі 40000 грн., з яких: 10000 грн. заборгованість за основним боргом, 30000 грн. заборгованість за відсотками. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати. На обґрунтування позову зазначив, що 23.11.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 36646-12/2023, який підписано електронним підписом позичальника. За умовами договору [PERSON] отримав шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок грошові кошти. 24.05.2024 між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 24052024, у відповідності до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Аванс Кредит», на суму 40000 грн., з яких: 10000 грн. заборгованість за основним боргом, 30000 грн. заборгованість за відсотками. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором, заборгованість не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідачем Ярошенком\~В.М.\~подано відзив\~на позов,\~де він\~вказав,\~що не\~згоден з\~позовними вимогами\~ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів».\~Зазначив,\~що його\~не було\~повідомленоу строк 10 робочих днів, відповідно до вимог п.4.1.4 наданого договору № 36646-12/2023, про відступлення права вимоги за договором позивачу. Вважає, що долучені до позову копії документів не засвідчені належним чином уповноваженою собою, просив виключити ці докази з числа доказів, посилаючись на ч.11 ст. 83 ЦПК України. Представником позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надано відповідь на відзив, де він вказав, що відзив [PERSON] є безпідставним та необґрунтованим. Зазначив, що відповідачем укладено кредитний договір в електронному виді, підписано договір з використанням одноразового ідентифікатора, який надісланий на номер мобільного телефону позичальника, вказаний ним при укладенні договору, укладення угоди без заповнення заявки клієнтом неможливе, а тому вважає, що відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе за договором зобов`язань. Договором факторингу передача повідомлення боржнику про відступлення права вимоги не передбачена. Просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився, згідно матеріалів справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судовому засідання позовних вимог не визнав з підстав, вказаних у відзиві, надалі у судове засідання повторно (двічі) не з`явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч.4 цієї статті у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд доходить до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За кредитним\~договором банк\~або інша\~фінансова установа\~(кредитодавець)\~зобов`язується\~надати грошові\~кошти (кредит)\~позичальникові у\~розмірі та\~на умовах,\~встановлених договором,\~а позичальник\~зобов`язується\~повернути кредит\~та сплатити\~проценти (ч.1\~ст.\~1054\~ЦК України).До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В силу ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст..12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно ст. 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.640 ЦК - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Приписами ч. 1ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що 23.12.2023 між ТОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 36646-12/2023. Відповідно до п.1.1 договору товариство надає позичальнику фінансовий кредит в розмірі 10000 грн. на умовах строковості, платності, а клієнт зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених у договорі. Кредит надається строком на 120 днів, дата надання кредиту 23.12.2023, наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування, дата погашення кредиту 20.04.2024 (п.1.2 договору). Пунктами 1.4, 1.4.1 встановлено, що за користування кредитом товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом, тип процентної ставки : фіксована, процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування. сторони у п. 1.6 договору погодили, що кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5168-75хх-хххх-7143. Згідно договору перед його укладенням товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію клієнта. Договір укладено дистанційно в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано, у тому числі, відповідачем накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором W1286. Договір містить відомості про позичальника [PERSON] , його ідентифікаційний номер, дані паспорту, номера телефону та адресу проживання. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. Правомірність правочину презумується. Згідно довідки від 19.02.2025 за вих.. № 3466_250219162711 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» підтвердило ТОВ «Аванс Кредит» переказ 23.12.2023 коштів у сумі 10000 грн., відповідно до договору на переказ коштів ФК-П-2022/01-1 від 12.01.2022, на карту № [NUMBER] хх-хххх-7143. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 03.06.2025 задовольнено частково клопотання представника позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» про витребування доказів та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію, що містить банківську таємницю. На виконання ухвали суду листом від 16.06.2025 АТ КБ «ПриватБанк» повідомило, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано платіжну картку, вказано її повний номер та надано виписку по рахунку, яка є первинним документом бухгалтерського обліку. Випискою по рахунку підтверджується, що на рахунок [PERSON] , який відповідає маці картки, зазначеної ним у договорі, кредитодавцем 23.12.2023 перераховано узгоджену суму кредитних коштів у розмірі 10000 грн. через сервіс онлайн-платежу «ІРау.ua». Наданими позивачем розрахунками заборгованості підтверджено наявність заборгованості відповідача за договором фінансового кредиту у розмірі 40000 грн., з яких: 10000 грн. заборгованість за основним боргом, 30000 грн. заборгованість за відсотками. Правильність розрахунків відповідачем не спростована. Відсотки нараховані виключно у межах строку дії договору та у розмірі, який погоджений сторонами, що підтверджується договором та розрахунком заборгованості. Відповідачем не спростовано будь-якими доказами наявності заборгованості саме у такому розмірі. 24.05.2024 між ТОВ «Аванс Кредит», як клієнтом, та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», як фактором, було укладено договір факторингу № 24052024, за умовами якого фактор (позивач) зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. В силу п.1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги. З платіжної інструкції № 21383 від 30.05.2024 (яка виконана цього ж дня, що підтверджується штампом банку) вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» сплатила суму фінансування за відступлення прав вимоги за договором факторингу. Згідно витягу з реєстру боржників, акту прийому-передачі реєстру боржників, підписаного сторонами 24.05.2024 та скріпленого печатками, позивачеві передано право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором фінансового кредиту № 36646-12/2023 від 23.12.2023 у загальній сумі 40000 грн. Відповідно до ст. ст. 512, 514\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У відповідності до ст.\~517\~ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 2-2035/11, тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок зроблено і Верховним Судом України Зокрема, в постанові Верховним Судом України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. [PERSON] не доведено погашення заборгованості первісному кредитору, при цьому позивач набув права вимоги до боржника у встановленому порядку і договір факторингу є правомірними, що не спростовано відповідачем. Кредитним договором не передбачено наявності згоди боржника на зміну кредитора. Суд також констатує відсутність підстав для виключення доказів, наданих позивачем, із числа доказів, оскільки вони є належними, достовірними та поданими у встановлений законом строк, засвідчені електронним цифровим підписом представника позивача. Право клопотати про виключення доказів на підставі ч.11 ст. 83 ЦПК України належить особі, яка їх подала, а не іншому учаснику справи. Отже, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань у [PERSON] виникла заборгованість за договором фінансового кредиту у сумі 40000 грн. Враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує обов`язки за договором, що підтверджується письмовими доказами, не надав суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, не надав суду доказів, що прострочення виконання грошового зобов`язання сталося не з його вини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду у розмірі 3028 грн..

Outcome: approved