Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-16 00:00:00

У грудні 2024 року позивач, в інтересах якого діє представник, звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] та після його смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . Вказаний будинок належав матері спадкодавця [PERSON] , померлій [INFO] . [PERSON] спадщину після смерті матері прийняв, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадщини, проте, отримати свідоцтво про право власності не встиг. Позивач фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, оскільки мешкала спільно з останнім, донька [PERSON] відмовилася від спадщини на користь матері. Постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини, відсутності доказів спільного мешкання з чоловіком та відсутності документів на будинок, оформлених на ім`я спадкодавця. У зв`язку з викладеним просить встановити факт спільного проживання з чоловіком [PERSON] з 18.07.1992 по 22.09.2014 включно та визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок [ADDRESS] . Позивач та її представник до судового засідання не з`явились, представник надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, наполягала на задоволені позову. Представник відповідача до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, рішення просив винести відповідно до чинного законодавства. Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явилася, надала заяву, в якій вказала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. 18.07.1992 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що видно з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 03.09.2015. [INFO] від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , яка змінила прізвище на « [PERSON] », що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 07.06.2018 та копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.09.2016. [PERSON] доводився сином [PERSON] , що видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.08.1972. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.02.201. [INFO] [PERSON] помер, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23.09.2014. [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що видно з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 13.10.2015. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 07.10.2006, що вбачається з копії паспорту громадянина України [PERSON] , серії [NUMBER] від 11.11.2015. На підтвердження факту спільного мешкання позивачем надано довідку № 57 від 22.01.2019 квартального керівника мікрорайону «Центр-2» м. Слов`янська, засвідченого сусідами, з якого видно, що [PERSON] з 07.10.2006 по 22.09.2014 мешкала однією родиною разом з чоловіком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Розглядаючи позовні вимоги в частині встановлення факту спільного проживання суд виходить з такого. Так, відповідно до ст. 293, 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення даного факту для позивача має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку для підтвердження факту прийняття спадщини На підставі досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що позивач проживала з померлим [PERSON] однією сім`єю, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про встановлення факту спільного мешкання є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Як видно з копії договору купівлі продажу від 10.07.2000 [PERSON] придбала будинок [ADDRESS] . З копії\~технічного паспорту\~від 31.10.2024\~вбачається,\~що будинок\~ [ADDRESS] має загальну площу 60,9 кв.м, житлову площу 33,1 кв.м з господарськими будівлями і спорудам: літня кухня, - літера Б, душ - літера В, вбиральня - літера Г, сарай - літера Д, споруди - літера №1,2. Після смерті матері [PERSON] прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, що видно з витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі № 24382634 від 23.08.2010 . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.11.2024 № 1272-02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском шестимісячного строку звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, відсутністю правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця та відсутністю доказів спального мешкання з спадкодавцем. З матеріалів спадкової справи інших спадкоємців не встановлено. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.\~ Тобто, відносно спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється \~презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Таким чином, судом встановлено, що позивач фактично прийняла спадщину після померлого чоловіка, оскільки мешкала разом з спадкодавцем. Правомірність володіння, користування та розпорядження [PERSON] житловим будинком, ніким не заперечувалась та не оспорювалась. Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи сукупність всіх досліджених доказів по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] і в частині визнання права власності, а тому, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості.

Outcome: approved