Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

19 червня 2025 року до Березівського районного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач просить суд: -розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 10 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1370; -залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 2022 року сторони перестали проживати разом як подружжя. Сімейне життя спочатку складалось добре, проте протягом останніх років шлюбні відносини поступово погіршились. У відносинах відсутнє взаєморозуміння та повага. Відповідач перестав допомагати вести домашнє господарство. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка разом з позивачем проживає за кордоном, а саме в Італії. Шлюб між сторонами є формальним, оскільки особисті відносини між ними тривалий час мають негативний характер. Подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе, оскільки шлюб фактично розпався. Примирення неможливе, оскільки воно суперечить інтересам позивача. Спільного господарства не ведуть, не мають спільного побуту та бюджету. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 червня 2025 року справу передано судді Рябчун А.В. Ухвалою суду від 01 липня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи вирішив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та вказала на наявність підстав для розірвання шлюбу позивачки та відповідача, оскільки останні з 2022 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, майже не спілкуються, дитина проживає з позивачкою в республіці Італія. Крім того. Позивачка не бажає примирення з відповідачем, вважає, що сімейні відносини не можуть бути відновлені. Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, про що подав відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив. Просив відмовити у задоволенні позову з підстав, наведених у вказаних процесуальних документах, та надати час строком на 3 місяці на примирення сторін. Крім того, вказав, що відповідач намагається налагодити відносини з сім`єю та заперечує проти розірвання шлюбу. Таокж представником відповідача долучено до матеріалів справи копії квитанцій про перерахування коштів, як на підтвердження обставини участі у житті сім`ї та фінансовій допомозі. Дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається\~зі свідоцтва\~про шлюб\~серії [NUMBER] \~від 10\~жовтня 2009\~року,\~шлюб між\~ [PERSON] \~та [PERSON] зареєстровано 10 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1370. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29 липня 2015 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції [PERSON] народилася [INFO] , батьки: [PERSON] , [PERSON] . Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із частинами 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Частиною 2 статті 104, частиною 3 статті 105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень викладених у пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Встановлено, що шлюб існує формально, сторони не підтримують подружніх стосунків, проживають окремо з 2022 року у різних країнах, спільна дитина проживає з позивачкою у республіці Італія. Суд відхиляє посилання представника відповідача на бажання відповідача зберегти сім`ю та небажання розірвати шлюб, оскільки суду не надано доказів того, що відповідач чинить дії щодо налагодження відносин з позивачкою. Посилання представника відповідача на намагання відповідача налагодити сімейні відносини без зазначення конкретних вольових дій відповідача, не заслуговують на увагу та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову. Судом враховано\~категоричну позицію\~позивачки,\~висловлену у\~її позовній\~заяві та\~її представником\~у судовому\~засіданні,\~відповідно до\~якої позивачка\~не бажає\~ні примиритися\~з відповідачем,\~ні продовжувати\~надалі сімейні\~відносини.\~У зв`язку\~із зазначеним,\~суд дійшов\~висновку про\~відсутність підстав\~для задоволення\~клопотання представника\~відповідача про\~надання строку\~на примирення,\~оскільки таке\~клопотання відповідає\~волі лише\~одного учасника\~сімейних відносин\~та,\~з огляду\~на пояснення\~представника позивача,\~суперечить волі\~позивачки. При цьому в ході розгляду справи судом не встановлено обставин, які свідчать про те, що надання строку для примирення сторонам дійсно допоможе збереженню сім`ї. Відтак, суд вважає, що примирення та збереження їх сім`ї є неможливим. Вказані обставини стверджуються матеріалами позову. З огляду на вищенаведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між ними слід розірвати. Частиною 2 статті 114 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved