Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

24.04.2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з цим позовом до відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2025 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 21.05.2025 року прийнято позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В обґрунтування позову представником\~ТОВ «Фінансова компанія «Ейс»\~зазначено, що 05.07.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №145690 у формі електронного документа з використанням електронного підпис. Зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, - характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів та умови кредитування. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 7ada9b3c. Відповідно до п. 2.1. індивідуальної частини , кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.2.6. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до п. 2.2.1 . Сума (загальний розмір) кредиту становить 6945,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 5000,40 грн. на №рахунку/ картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 1944,60 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Пунктом 2.5. індивідуальної частини передбачено, що комісія за надання кредиту складає 1 944,60 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 28,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Отже, відразу після вчинених дій відповідача, 05.07.2024 року ТОВ «Фінансова\~компанія «КРЕДІПЛЮС»ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Виходячи з вищевказаного, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується Довідкою №10 від 29.01.2025 року, що підписана ТОВ «Фінансова\~компанія «КРЕДІПЛЮС»в особі директора Македонського Олександра Євгеновича за допомогою сервісу «Вчасно». Таким чином, всупереч умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 12 667,10 грн., з котрих: 6945,00 грн. - заборгованість по кредиту; 5461,55 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 401,00 грн. - комісія за кредитним договором. 10.10.2024 року ТОВ «Фінансова\~компанія «КРЕДІПЛЮС»та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу №10102024, згідно умов котрого позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про\~споживчий кредит\~№145690від 05.07.2024 року. Таким чином, відповідно до Реєстру прав вимоги №3 до Договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 року від ТОВ «Фінансова\~компанія «КРЕДІПЛЮС»до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 12\~667,10\~грн.Вказане також підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру №3 до Договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 року. З урахуванням наведеного, представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за Договором про\~споживчий кредит\~№145690від 05.07.2024 року в розмірі 12 667,10 грн., з котрих: 6945,00 грн. - заборгованість по кредиту; 5461,55 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 401,00 грн. - комісія за кредитним договором, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~422,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7\~000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив, що проти розгляду справи за його відсутності та винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання двічі поспіль не з`явилася. Про розгляд справи повідомлена шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Відзиву на позов суду не надала. За таких обставин, суд вважає можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 05.07.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит №145690 у формі електронного документа з використанням електронного підпис. Зі змісту кредитного договору вбачається, що у ньому визначені основні істотні умови, - характерні для такого виду договору, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів та умови кредитування. Відповідач погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 7ada9b3c. Відповідно до п. 2.1. індивідуальної частини , кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.2.6. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.2.2.1 договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту, комісію за управління та обслуговування кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.2.6. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до п. 2.2.1 . Сума (загальний розмір) кредиту становить 6945,00 грн. надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 5000,40 грн. на №рахунку/ картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті; у розмірі 1944,60 грн. шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Пунктом 2.5. індивідуальної частини передбачено, що комісія за надання кредиту складає 1 944,60 грн., що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 28,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. Отже, відразу після вчинених дій відповідача, 05.07.2024 року ТОВ «Фінансова\~компанія «КРЕДІПЛЮС»ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № [NUMBER] , що в свою чергу, є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця. Виходячи з вищевказаного, первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав в повному обсязі, що підтверджується Довідкою №10 від 29.01.2025 року, що підписана ТОВ «Фінансова\~компанія «КРЕДІПЛЮС»в особі директора Македонського О.Є. за допомогою сервісу «Вчасно». З огляду на вищезазначене, [PERSON] під час укладення договору ознайомився з його текстом та змістом в цілому, у тому числі з графіком щомісячних платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни викладу не висловив та з ним погодився, зміст договору жодним чином не порушує його законних прав та інтересів, про що свідчать його електронний підпис (одноразовий ідентифікатор). Сторонами узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого електронного договору шляхом його підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 10.10.2024 року ТОВ «Фінансова\~компанія «КРЕДІПЛЮС»та ТОВ «ФК «Ейс» уклали Договір факторингу №10102024, згідно умов котрого позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за Договором про\~споживчий кредит\~№145690від 05.07.2024 року. Таким чином, відповідно до Реєстру прав вимоги №3 до Договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 року від ТОВ «Фінансова\~компанія «КРЕДІПЛЮС»до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 12\~667,10\~грн.,\~з котрих:\~6945,00\~грн.\~-\~заборгованість по\~кредиту;\~5461,55\~грн.\~-\~заборгованість по\~несплаченим відсотків\~за користування\~кредитом;\~401,00\~грн.\~-\~комісія за\~кредитним договором.Вказане також підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру №3 до Договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Встановлено, що кредитний договір між сторонами укладено у формі електронного документу. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень статті 11 вказаного закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію» одним із моментів підписання електронного правочину є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно зі ст.ст. 525,526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно зіст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Встановлено, що відповідачу були надані кредитні кошти на підставі укладеного договору, проте останній належним чином умови договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків не виконав, внаслідок чого за Договором\~про споживчий\~кредит №145690від\~05.07.2024\~року виникла заборгованість у розмірі 12 667,10 грн. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного встановлено, що позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором №00-10770236 від 31.12.2023 року. Відповідач (позичальник) не скористався своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не подав до суду відзиву на вимоги позивача та доказів на їх спростування. Враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, нарахування процентів за користування кредитом було передбачено умовами договору, укладеного між [PERSON] та первісним кредитором ТОВ «Качай Гроші», суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 12 667,10 грн., з котрих: 6945,00 грн. - заборгованість по кредиту; 5461,55 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 401,00 грн. - комісія за кредитним договором. Що стосується відшкодування позивачеві витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 7\~000,00 грн., суд зазначає наступне. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг на виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надані суду: договір про надання правничої допомоги №04/02/25-01 від 04.02.2025 року; акт прийому-передачі наданих послуг від 04022025 року на суму 7\~000,00 грн. Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також оскільки відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~422,40 грн.

Outcome: approved