Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

Позивач, ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 30940 грн., аргументуючи свої позовні вимоги тим, що 12.03.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] в укладено договір № 7676060 про надання споживчого кредиту на суму кредиту 7500 грн. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання виконало та надало відповідачу кредит в сумі 7500 грн. шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки. 27.11.2024 ТОВ «Авентус Україна» на підставі Договору факторингу № 27.11/24-Ф за плату відступило, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача. Позивач зазначає, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, а тому заборгованість відповідача перед позивачем станом на дату подачі позовної заяви склала У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 30940 грн. та судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000 грн. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 27.06.2025 відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Про розгляд даної справи відповідач повідомлявся належним чином, у встановлений законом порядок. Відповідач у визначений судом термін відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав. Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12.03.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено електронний Договір № 7676060 про надання споживчого кредиту Сума кредиту (загальний розмір) складає 5000 грн (п. 1.3. Договору). Строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. (п.1.4 Договору). Пунктами 1.5.1.-1.5.2 Договору передбачено стандартну процентну ставку 2,20% в день, що застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього Договору та знижену процентну ставку 0,022 % в день, що застосовується на визначених в договорі умовах. Додатковою угодою до Договору № 7676060 про надання споживчого кредиту від 12.03.2024 сторони домовились збільшити суму кредиту на 2500 грн. Свої зобов`язання перед відповідачем за Договором № 7676060 від 12.03.2024 ТОВ «Авентус Україна» виконало та надало [PERSON] кредит в сумі 5000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек Україна» від 19.05.2025. 27.11.2024 ТОВ «Авентус Україна» на підставі Договору факторингу № 27.11/24-Ф за плату відступило, а ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за вказаним вище договором. Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу № 27.11/24-Ф від 27.11.2024 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 7676060 від 12.03.2024 в загальній сумі 30940 грн., що складається із суми кредиту 7500 грн.; суми процентів за користування кредитом 19690 грн.; суми за пенею 3750 грн. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За правилом ч.1\~ст.205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі\~ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Отже, між відповідачем та первісним кредитором, укладено договір про надання фінансового кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними, йому перераховані кредитні кошти, які вона використовувала. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 Цивільного кодексу України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1\~ст. 1048 цього ж Кодексу\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно із ч. 1\~ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Отже, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором про\~надання споживчого\~кредиту №\~7676060\~від 12.03.2024 в установлені строки, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кошти, на що він розраховував при укладенні договору факторингу, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути заборгованість за вказаним договором, що в загальній сумі складає 30940 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 2422,40 грн. Що стосується заявлених до стягнення витрат за надання позивачеві правничої допомоги в сумі 6000 грн., суд вважає, що вказаний розмір витрат є завищеним з урахуванням категорії спору, складності справи, розгляду справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, реально затраченого часу адвокатом, тому суд вважає необхідним задовольнити витрати за надання позивачеві правничої допомоги частково, на суму 4000 грн. На підставі ст. 526, 527, 530, 599, 625 ЦК України,

Outcome: approved