Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

11.02.2025 року позивач в особі свого представника за електронною довіреністю Сироватки Соломії Василівни засобами Електронного суду звернувся до суду із заявою, в якій просив суд стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором №1539929 від 31.05.2024 року, укладеним між відповідачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» на суму 3400,00 грн. при укладенні договору строком на 360 календарних днів, вимогу за яким було передано позивачеві на підставі договору факторингу №28112024 року від 28.11.2024 року на суму 18679,59 грн., з яких 3399,99 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8823,00 грн. - заборгованість за відсотками та 6456,60 грн. - заборгованість за штрафом, а також 2422,40 грн. - судовий збір за розгляд справи у суді. Ухвалою судді від 17.02.2025 року провадження у справі було відкрито у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, наданий сторонам час для подання усіх заяв по суті позову (а.с.62). Позивач та його представниця про вказану ухвалу були проінформовані засобами електронного суду у порядку ч.5 ст.272 ЦПК України (а.с.64-65), відповідачка вказану ухвалу отримала у відповідності до вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України (а.с.66). Відзив від відповідачки не надходив. 25.04.2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних суддів» від 26.02.2025 року, відповідно до норм якого найменування Первомайського міськрайонного суду Харківської області було змінено на Златопільський міськрайонний суд Харківської області. При цьому відповідно до норм вказаного закону було доповнено підпунктом 3 пункт 3-1 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до якого зміна найменування місцевого загального суду не призводить до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду. Заяви та клопотання від сторін у справі не надходили та інші процесуальні дії у справі судом не застосовувалися. Розгляд справи проводиться у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Можливість ухвалення заочного рішення в такому випадку не передбачена. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 31.05.2024 року між відповідачкою та первинним кредитором товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі кредит» був укладений договір №1539929 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти від позивача у розмірі 3400,00 грн. строком на 360 днів зі сплатою процентів кожні 10 днів, виходячи із розміру стандартної процентної ставки 1,5% (а.с.34-38). Відповідачка підписала вказаний договір одноразовим електронним ідентифікатором (а.с.39, 47). 08.06.2024 року відповідачка здійснила єдину оплату первинному кредиту на суму 445,23 грн. (а.с.43). Кошти відповідачці були перераховані первинним кредитором на картку [NUMBER] 31.05.2024 року на суму 3400,00, що підтверджується довідкою платіжного оператора первинного кредитора ТОВ «Пейтек» від 03.01.2025 року (а.с.490. Позивач набув право вимоги до відповідача на підставі договору факторингу №28112024 від 28.11.2024 року разом із відповідним актом приймання-передачі реєстру боржників від 28.11.2024 року та сплатою первинному кредитору ціни продажу за портфель боржників (а.с.50-57). 05.02.2025 року на суму вимоги позивач направив відповідачці досудову вимогу щодо сплати коштів у вказаному у позові розмірі (а.с.25). Таким чином, суду надані усі належні та допустимі докази як отримання відповідачкою кредиту у первинного кредитора, так і переходу права вимоги до позивача. Сам договір між сторонами сплинув 25.05.2025 року, хоча в дійсності він припинив свою дію на час подання позивачем позову до суду 11.02.2025 року. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В той же час суд не погоджується із вимогою позивача щодо стягнення з відповідачки штрафів у розмірі 6456,00 грн., оскільки такі вимоги, хоч і передбачені нормами договору, однак прямо суперечать вимогам закону, зокрема п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а відповідно є нікчемними безвідносно того, що первинний кредитор та позивача вважали їх встановленими. Так, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, у судовому засіданні підтвердилися вимоги за тілом кредиту та нарахованими процентами, що склало 12222,99 грн. замість 18679,59 грн. загалом заявлених вимог із штрафами, що складає 65,44% від загальних вимог. Саме в цій частині суд вимоги позивача задовольняє. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору при зверненні до суду у розмірі 1585,22 грн. (65,44% від сплачених 2422,40 грн.). На підставі викладеного та

Outcome: partial