Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

АТ «Кредобанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути із відповідача на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №GL-314142 в розмірі 162230.22 грн. та вирішити питання розподілу судового збору. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27.05.2021 [PERSON] уклав з АТ «Кредобанк» Кредитний договір №CL-314142. Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Відповідно до п.2.1 Кредитного договору банк видав позичальнику кредит в сумі 150000,00 грн. на строк до 26.05.2026, на цілі визначені у п.2.4. Кредитного договору. Процентна ставка за користування кредиту становить 41,19% річних. Відповідно до пунктів Кредитного договору позичальник прийняв на себе обов`язок повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим Договором та додатковими договорами. Відповідно до умов Кредитного договору у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків позичальником. Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В свою чергу, позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Позивач належним чином виконав свій обов`язок щодо надання відповідачу кредиту. Відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, в наслідок чого станом на 30.05.2025 заборгованість за Кредитним договором становить 162230.22 грн., а саме: 118604.79 грн. заборгованість за основним боргом; 43625.43 заборгованість за відсотками. Позивач з метою добровільного врегулювання спору 13.09.2024 на адресу відповідача направив Досудову вимогу. Дану вимогу відповідачем залишено без реагування. Вказані обставини змушують звернутися до суду з цим позовом. 18 червня 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням, однак без виклику сторін. Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином рекомендованими повідомленнями. Представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у без участі представника позивача на підставі наявних документів. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, на підтвердження чого у матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення вих..№0610261789313, в якому стоїть відмітка про отримання 24.06.2025 (а.с.66). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів. \~ \~ \~ \~У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Заяви, клопотання: заява представника позивача за вхід.№4028 від 24.06.2025 про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.64). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.58-60), про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини: Із копії Кредитного договору №GL-314142, додатку 1 до Кредитного договору (графіку платежів), Додаткового договору №1 до Кредитного договору №GL-314142 від 22.07.2022, додатку №1 до Додаткового договору, Додаткового договору №1 від 09.05.2023, додатку №1 до Додаткового договору та паспорта споживчого кредиту (а.с.4-19) судом встановлено, що 27.05.2021 АТ «Кредобанк» надало [PERSON] кредит у сумі 150000 грн., на поточний рахунок позичальника відкритий для видачі кредиту, строк кредитування 60 місяців, термін дії договору до 26.05.2026. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту складає 322756.89 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка та інші платежі за послуги банку залишатимуться незмінними. Погашення проводити згідно графіка платежів. Договір підписано особистим підписом відповідача. Із копії Анкети-заяви №GL-314142 (а.с.20) судом встановлено, що [PERSON] вказав АТ «Кредобанк» свої контакти, доходи та персональні дані для отримання готівкового кредиту. Із копії розрахунку заборгованості (а.с.21-22) судом встановлено, що станом на 30.05.2025 заборгованість за договором складає 162230.22 грн. Із копії виписки по особовим рахункам з 27.05.2021 по 30.05.2025 (а.с.23-37) судом встановлено, що 27.05.2021 на рахунок відповідача були зараховані кредитні кошти в сумі 150000.00 грн. Із копії меморіального ордеру №28729205 від 27.05.2021 (а.с.38) судом встановлено, що на рахунок [PERSON] АТ «Кредобанк» перерахувало 150000,00 грн. кредиту. Із копії досудової вимоги вих.№85-1375227224 від 11.09.2024 (а.с.39) судом встановлено, що на адресу [PERSON] направлено письмову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань за кредитним договором. Дослідивши усі докази в їх сукупності, та беручи до уваги документально підтверджені доводи позивача, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні договірні цивільні правовідносини, за якими відповідачу надано грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договорами, відповідач зобов`язався повернути кредит та проценти за користування кредитом, однак у повному обсязі та вчасно свої зобов`язання не виконав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що після підписання кредитного договору,\~ відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання кредитних коштів, згідно тарифів. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. \~ \~ \~ \~Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.3 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12\~ЦПК\~України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18). Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Виходячи зі змісту\~ст.22\~ЗУ\~«Про\~платіжні системи\~та\~переказ\~коштів України» документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжні доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога та меморіальний ордер. Відповідно до п.62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого\~постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Отже, виписка з рахунку особи, яка відповідає зазначеним вимогам та надана відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц, від 04вересня 2024 року у справі №426/4264/19. Матеріали справи містять розрахунок заборгованості за кредитним договором, в якому зазначено про те, що тіло кредиту за договором від 27.05.2021 складає 150000,00 грн., меморіальний ордер про проведений платіж у сумі 150000.00 грн. 27.05.2021. Тобто, суду позивачем надано докази видачі відповідачеві кредитних коштів у сумі 150000.00 гривень 27 травня 2021 року. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені\~Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що між сторонами по даній справі в установленому законом порядку був укладений Кредитний договір, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини. Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту у сумі 162230.22 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією №26429992 від 09.06.2025, за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 3028,00 гривень, а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 3028,00 грн.

Outcome: approved