Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

1. Стислий зміст заяви [PERSON] , в особі свого представника адвоката Дона В.О., звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси із заявою про встановлення юридичного факту смерті свого батька [PERSON] , яка настала [INFO] в с. Нововасилівка, Бердянського р-ну, Запорізької обл. населеному пункті, що перебуває на тимчасово окупованій території України. Заявник в обґрунтування заяви вказує, що отримати свідоцтво про смерть у відділі ДРАЦС не є можливим, оскільки батько заявниці помер на тимчасово окупованій території України, у зв`язку з чим остання не може отримати медичний документ, на підставі якого відділом ДРАЦС здійснюється реєстрація смерті на підставі с. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Встановлення факту смерті [PERSON] необхідне їй для оформлення своїх спадкових прав. З огляду викладене, заявниця звернулась до суду із вказаною заявою та просить встановити факт смерті її батька з метою подальшого отримання свідоцтва про його смерть у відповідному державному органі. 2. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29.07.2025 вищезазначену заяву залишено без руху та встановлено заявнику строк для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків п`ять днів з дня її отримання. На виконання ухвали суду від 29.07.2025 представником заявника адвокатом Доном В.О. подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.07.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження з повідомленням (викликом) сторін. Заявниця [PERSON] та її представник адвокат Дон В.О. в судове засідання не з`явились, останній 01.08.2025 подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі заявниці та її представника, заяву підтримує та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки справа слухалась у відсутність всіх учасників справи, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 3. Фактичні обставини встановлені судом [PERSON] (заявниця) народилась [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] . Вказана обставина вбачається із свідоцтва про народження, виданого Нововасилівським сільзагсом Бердянського району Запорізької області від 28.01.1972 серії [NUMBER] . 01.08.1967 заявниця [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 16.12.1989 серії [NUMBER] . Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.07.2025 «териториальным отделом ЗАГС города Бердянск и Бердянского района Управления ЗАГС Запорожской области», [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в с. Нововасилівка, Запорізької обл., Україна. 4. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Абзацом 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відомості про смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №\~52/5 від 18.10.2000, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №\~545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №\~1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 №\~545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №\~1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Згідно з положеннями ч.\~1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року (далі - Закон №1207), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території (ч.1 ст.5 Закону №1207). Відповідно до п.\~7 ч.\~1 ст.\~1-1 Закону №\~1207 передбачено, що тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації. Згідно із Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025\~№\~376, с. Нововасилівка, Бердянської міської територіальної громади, Запорізької обл. з 27.02.2022 має правовий статус тимчасово окупованої російською федерацією території, а відповідно на цій території органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Частинами 2, 3 ст. 9 Закону №\~1207 передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. Розділом 3 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №\~9-1130/0/4-16 від 15.04.2016 передбачено, що під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та росії (зокрема, «Mozer v. The Republic of Moldova and russia» «Ilascuand Others v. Moldova and russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Отже, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. 5. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви Свідоцтво серії [NUMBER] , видане 18.07.2025 «териториальным отделом ЗАГС города Бердянск и Бердянского района Управления ЗАГС Запорожской области» про смерть [INFO] в с. Нововасилівка, Запорізької обл., Україна [PERSON] , [INFO] , не створює правові наслідки, але в той же час воно містить фактичні дані, які відповідно до ст. 76 ЦПК України підтверджують вимоги заявниці. Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України для реалізації останньою своїх спадкових прав. Сукупність наданих заявницею доказів свідчить про те, що її батько [PERSON] дійсно помер [INFO] в с.\~Нововасилівка,\~Запорізької обл.,\~Україна (тимчасово окупована територія України) та, оскільки реєстрація органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті неможлива, то суд вважає за необхідне встановити такий юридичний факт, задовольнивши вимоги заявниці, що є доведеними та обґрунтованими. Відповідно до п.\~8 ч.\~1 ст.\~430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. Також суд зазначає, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при\~ухваленні судом рішення під час розгляду справ окремого провадження судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved