Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-27 00:00:00

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 06.05.2025 судом ухвалене заочне рішення по справі, задоволені позовні вимоги, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ\~«Свеа Фінанс» заборгованість на загальну суму 73877,66 грн та сплачений судовий збір за подання позову до суду в розмірі 2422,40 грн. 05.06.2025 від представника відповідача [PERSON] адвоката Глушко З.В. надійшла заява про перегляд заочного рішення по справі, зареєстрована судом 09.06.2025 за вх № 23216/25. 13.06.2025 задоволена заява [PERSON] про перегляд заочного рішення, скасоване заочне рішення по справі № 537/6992/24 від 06.05.2025 із призначенням справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 02.07.2025. 26.06.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов. У обгрунтування\~відзиву та\~заяви про\~перегляд заочного\~рішення по\~суті позовних\~вимогзазначено про невизнання позовних вимог, оскільки позов безпідставний, не обґрунтований належними та допустимими письмовими доказами. Посилаються на те, що [PERSON] не надходило \~ \~ \~ \~письмового попередження про заміну кредитора. Матеріали справи не містять доказів переходу права вимоги за кредитними договорами. При укладенні договору факторингу позивач мав можливість перевірити первинні документи у клієнта \~ \~ \~ \~щодо існування заборгованості по \~ \~ \~ \~кредитним договорам, у тому числі перевірити виписки по рахунку. Згідно виписки по кредитному договору № Z75.00501.004598073 від 29.11.2018 за період з 29.11.2018 по 25.07.2023 суми за дебетом \~ \~ \~ \~та кредитом становлять 41743,76 грн. Згідно виписки по угоді № C15.231.73711 від 18.05.2017 за період з 18.05.2017 по 25.07.2023 суми за дебетом та кредитом становлять 46539,49 грн. З доданої копії паспорта споживчого кредиту з додатком слідує нарахування плати за обслуговування щомісяця у розмірі 745 грн на загальну суму 35760 грн. З доданої копії довідки - розрахунку заборгованості за цим кредитним договором наявна заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 29800 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, що споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Щодо вимоги позивача про стягнення коштів за угодою № C15.231.73711 від 18.05.2017 з підстав ніби-то наявної заборгованості [PERSON] , що станом на дату подачі позову становить 18147,59 грн (заборгованість за основним боргом - 5887,95 грн,заборгованість за відсотками - 12259,64 грн), зазначають про таке. Вважають, що заборгованість відсутня за умови надання позивачем суперечливих доказів, а також відсутні докази зарахування відповідачу кредитних коштів по договору від 29.11.2018 № Z75.00501.004598073. Додані позивачем довідки про розрахунок заборгованості [PERSON] \~ \~ \~ \~не є належними доказами на підтвердження кредитної заборгованості, оскільки не відповідають п.п. 4.8, 5.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого 18.06.2003 Постановою Правління Національного банку України № 254, п. 61 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого 04.07.2018 Постановою Правління Національного банку України № 75, не містять інформації про дату здійснення останньої (попередньої) операції, дату здійснення поточної операції;суми вхідного залишку за рахунком, суми операції за дебетом або кредетом, суми оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суми вихідного залишку. Документами на підтвердження наявності або відсутності заборгованості, її розміру, дати, суми платежів і списань за кредитним договором є документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у той час як надані позивачем виписки не є документами первинної бухгалтерської документації. Надані довідки - розрахунки \~ \~ \~ \~не підтверджують правильності нарахування відсотків за кредитними договорами, наявності у позичальника боргу у розмірі, заявленого до стягнення позивачем (фактором). У довідці - розрахунку по угоді № C15.231.73711 від 18.05.2017 зазначено про наявність боргу за основним боргом 5887,95 грн, що не відповідає угоді про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної карти № C15.231.73711, де ліміт визначений у розмірі 5000 грн, відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії - 24 % річних, термін 12 місяців. Доказів подання заяви [PERSON] на збільшення кредитного ліміту та погодження її банком не надано. На думку представника відповідача, за умови не повернення кредитних коштів в межах кредитного ліміту 5000 грн, сума відсотків за користування коштами протягом 12 місяців становила б 1200 грн (5000 х 24 х 1 / 100) за формулою для простих відсотків I = L * i * n / 100, де: I загальна сума відсотків, L сума кредиту, i - відсоткова ставка у відсотках, n кількість періодів (років). Після завершення строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за кредитом припиняється. Зауважують, що копії \~ \~ \~ \~сторінок реєстрів прав вимоги №№ 1, 2, 3 до договору факторингу від 25.07.2023 № 01.02-31/23 поганої якості, частково нечитабельні, не містять відомостей про відповідача. Витяги з реєстрів боржників \~ \~ \~ \~№1 до \~ \~ \~ \~договору факторингу по обом кредитним договорам за змістом, значенням колонок, граф не відповідають доданим копіям перших та останніх сторінок; не є належними \~ \~ \~ \~доказами, оскільки не відповідають Правилам організації діловодства та архівного зберігання документів у державних \~ \~ \~ \~органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і \~ \~ \~ \~організаціях, затверджених \~ \~ \~ \~Наказом Мінюсту 18.06.2015 № 1000/5, Національним стандартам України ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлювання документів», затвердженим Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55. Просять відмовити у задоволенні позову, стягнути з позивача на користь відповідача 484,48 грн сплаченого судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення, 13000 грн. витрат на правничу допомогу. 02.07.2025 судове засідання відкладене у зв`язку із неявкою сторін, повідомлених належним чином про дату, час, місце розгляду справи. Явка відповідача визнана обов`язковою. Представник позивача в прохальній частині позову просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав. Від представника відповідача 01.07.2025 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача. 24.07.2025 у судове засідання не з`явився представник позивача, повідомлений належним чином про дату, час, місце розгляду справи. Відповідач та її представник у судовому засіданні підтримали заперечення проти позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, просили відмовити у задоволенні позову у повному обсязі та стягнути з позивача судові витрати. [PERSON] суду пояснила, що дійсно отримала зазначені кредитні кошти, користувалась ними та намагалась їх погашати. З моменту встановлення на території України карантину з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, припинила погашення заборгованості по кредитним договорам та не здійснювала погашення у подальшому після початку введення воєнного стану на території України. Зазначила, що її чоловік (військовослужбовець) у 2024 році зник безвісти, виконуючи бойове завдання, на підтвердження чого представником відповідача долучені: копія заяви про оголошення померлим чоловіка відповідача; роздруківка з підсистеми "Електронний суд" про реєстрацію 16.07.2025 цієї заяви та протокол автоматизованого розподілу між суддями судової справи № 524/8908/25 про оголошення особи померлою; копія свідоцтва про народження [INFO] дитини [PERSON] ; копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] . 19.12.2014 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1342. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] ; копія витягу з наказу командира військової частини від 27.12.2023 № 329 про осіб, які прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для проходження базової війської підготовки, прийнятих на військову службу за контрактом; копія витягу з наказу командира військової частини від 26.09.2024 № 229 про зарахування солдата [PERSON] на посаду у військовій частині; копія сповіщення сім`ї № 185 за вих № 2/23380 від 06.11.2024 про зникнення безвісти солдата [PERSON] ; копія витягу з наказу командира військової частини від 16.12.2024 № 321 про результати службового розслідування з копією зазначеного акта розслідування; копія довідки військової частини від 05.01.2025 № 46 про участь [PERSON] у заходах, необхідних для забезпечення оборони України; копія витягу з Єдиного реєстру зниклих безвісти за особливих обставин від 25.12.2024; копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.11.2024; копія витягу з Єдиного державного реєстру ветеранів війни від 04.06.2025. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справ у порядку загального провадження з особливостями, визначеними гл. 10 р. ІІІ ЦПК (ч.1 ст.279 ЦПК України). Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови його належним чином повідомленого про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України. Інших заяв, клопотань до суду, у тому числі щодо розгляду справи у режимі відеоконференції, не надходило. 24.07.202 оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення, відклавши його ухвалення та проголошення, оголосивши дату, час його проголошення- 28.07.2025о 16:45. Заслухавши відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, оцінивши докази, суд дійшов наступного. Установлено, що 18.05.2017 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладена угода про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № C15.231.73711. Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3 і п.3 якої, АТ «Ідея Банк» надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії з максимальним лімітом кредитної лінії у розмірі 200000 грн. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 5000 грн. Визначення суми кредитної лінії, доступної клієнту протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснює АТ «Ідея Банк» у межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень. Відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24 % річних. Підписанням відповідного кредитного договору позичальник приєдналася до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у редакції, діючій станом на дату укладення договору, розміщеної за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts та підтвердила свою обізнаність про умови та тарифи АТ «Ідея Банк». 29.11.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № Z75.00501.004598073, згідно якого АТ «Ідея Банк» надає позичальнику кредит у розмірі 25000 грн, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом із процентними платежами (процентами і платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно графіку платежів. Кредитним договором встановлений розмір процентної ставки - 24,0 % річних. Відповідач виконувала взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати та не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості, чим порушила взяті на себе договірні зобов`язання. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Свеа Фінанс» (до перейменування на підставі рішенням єдиного учасника ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» № 1 від 25.03.2024 - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА») укладений договір факторингу № 01.02-31/23. Згідно зазначеного договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в реєстрі боржників, у тому числі стосовно боргу [PERSON] за договорами № Z75.00501.004598073 від 29.11.2018 та № C15.231.73711 від 18.05.2017. З розрахунку заборгованості по кредитному договору № Z75.00501.004598073 від 29.11.2018 слідує наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на дату подачі позову за основним боргом у розмірі 19504,53 грн, по відсоткам - 6425,54 грн, за іншими процентними платежами - 29800,00 грн. З розрахунку заборгованості по кредитному договору № C15.231.73711 від 18.05.2017 слідує наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на дату подачі позову за основним боргом у розмірі 5887,95 грн, за відсотками - 12259,64 грн, а всього заборгованість - 18147,59 грн. Таким чином, судом установлено наявність заборгованості на підставі поданих позивачем доказів за кредитними договорами. Відповідачем у судовому засіданні підтверджене отримання коштів за кредитними договорами, користування ними та їх погашення. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. ст.\~15,\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання. Відповідно до ст. ст.\~12,\~13, 81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. ст. 76-81 ЦПК України). У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1\~ст. 205, ст. 207 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч.1\~ст. 626 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів (ч.1 ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України). Згідно Постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 по справі № 2-383/2010 зроблений висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину, яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює, припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок його укладення, підлягають виконанню. Усі сумніви\~щодо дійсності,\~чинності та\~виконуваності (правочину)\~слід тлумачити на\~користь його\~дійсності,\~чинності та виконуваності (Постанова Верховного Суду від 10.03.2021 по справі № 607/11746/17). Таким чином, судом установлено укладення зазначених вище договорів, отримання кредитних коштів та користування ними, що не спростоване та не заперечувалось [PERSON] . Матеріали справи не містять, відповідачем та її представником не надані докази на спростування презумпції правомірності укладених кредитних договорів, не надані докази, що умови договорів, їх форми і порядку укладення суперечать волевиявленню сторін. Як слідує з матеріалів справи, відповідачем отримані кредитні кошти від АТ «Ідея Банк», як наслідок первісний кредитор свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконав. Зазначене стверджується виписками по рахунку відповідача від 25.07.2023 за період з 29.11.2018 по 25.07.2023 по кредиту № Z75.00501.004598073 від 29.11.2018 та з 18.05.2017 по 25.07.2023. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 512, ч.1 ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1\~ст. 1077 ЦК України). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч.1\~ст. 1078 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК України). Договір факторингу відноситься до оспорюваних правочинів. Під час розгляду справи презумпція правомірності договору факторингу відповідачем та її представником не спростована. На час розгляду справи відповідач та її представник не надали відомостей про погашення заборгованості або про причини несвоєчасного погашення заборгованості у добровільному порядку, як і не надано доказів на підтвердження наявності підстав звільнення відповідача умов договорів. З урахування\~зазначеного,\~вимоги банку\~в частині\~стягнення з\~відповідача на\~користь позивача\~заборгованості по\~кредитному договору\~№ Z75.00501.004598073\~від 29.11.2018\~за основним\~боргом у\~розмірі 19504,53\~грн та\~по відсоткам\~-\~6425,54\~грн є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами по справі та підлягають задоволенню. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості за комісією за обслуговування кредиту № Z75.00501.004598073 від 29.11.2018 у розмірі 29800 грн, суд виходить з наступного. Абз.3 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції станом на 01.01.2017 до набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування» кредитодавцю забороняється установлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цьогоЗакону, є нікчемною. 10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», що визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» ст. 11 викладена в новій редакції, відповідно до якої цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/ рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. Умови договору про споживчий кредит, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»). Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (ч. 2 ст. 215 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у п. 31.29 постанови від 13.07.2022 по справі № 496/3134/19 дійшла висновку, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Однак, умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною на підставі ч.ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Згідно умов кредитного договору № Z75.00501.004598073 від 29.11.2018 (п.п. 1.10 п.1, п. 6) обслуговування кредиту банком включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку (зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центі, шляхом направлення CMC-повідомлень) щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, направлені банку із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, а саме: 750 грн щодня. З довідки - розрахунку по зазначеному кредитному договору слідує наявність заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями у розмірі 29800 грн. Таким чином, зазначеним договором фактично встановлена плата за надання інформації по кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч.1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», а тому суд приходить до висновку, що зазначені положення кредитного договору № Z75.00501.004598073 від 29.11.2018 щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, а позовна вимога про стягнення із відповідача 29800 грн комісії задоволенню не підлягає. Щодо стягнення боргу по угоді № C15.231.73711 від 18.05.2017 за основним боргом у розмірі 5887,95 грн та відсотками - 12259,64 грн, суд приходить до висновку про задоволення вимог у цій частині у повному обсязі. Згідно п. 2 цієї угоди банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування із використанням електронного платіжного засобу, що буде використовуватись в рамках угоди та договору, у тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених із використанням електронного платіжного засобу, та випускає клієнту міжнародну платіжну картку MasterCard World терміном дії 2 (два) роки з моменту її випуску. Ліміт кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладання угоди, становить 5000 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми кредитної лінії, що може бути доступна клієнту, протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком у межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії у розмірі 200000 грн без будь-яких обмежень (п.п. 3.1, 3.2 п. 3 угоди). З долученої позивачем виписки слідує неодноразове зняття відповідачем за період з 18.05.2017 по 25.07.2023 коштів з кредитної картки різними сумами та відповідно і їх погашення різними сумами, зокрема 04.12.2017 відповідачем здійснене погашення боргу однією сумою у розмірі 5363 грн, а 06.08.2018 - однією сумою у розмірі 7000 грн. З урахуванням зазначеного, посилання сторони відповідача на те, що кредитний ліміт наданий у розмірі 5000 грн, а сума боргу становить 5887,95 з незрозумілих відповідачу причин, критично оцінюються судом, оскільки з виписки по рахунку прослідковується використання [PERSON] кредитних коштів з кредитної картки поза межами ліміту у розмірі 5000 грн. в межах максимально дозволеного. Протилежного суду не доведено та не спростовано. Посилання відповідача та її представника щодо того, що чоловік відповідача є зниклим безвісти військовослужбовцем судом враховуються, при цьому щодо права відповідача на пільги, визначені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» слід зазначити про таке. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку»\~набрав чинності 18.05.2024, а тому пільги для дружин (чоловіків) військовослужбовців, визначені п. 15 ст. 14 цього Закону підлягають застосованню з 18.05.2024. \~Національний Банк України у листі від 30.09.2024 стосовно визначення моменту застосування зазначених пільг, зазначив, що згідно ч. 1 ст. 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. В офіційному\~тлумаченні ч.1 цієї статті (Рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999) зазначено, що дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Аналіз судової практики та роз`яснень Верховного Суду та Конституційного Суду України дає підстави зробити висновки щодо застосування конституційного принципу незворотності дії закону у часі, зокрема: 1) реалізація права особи має здійснюватися за нормами, чинними на момент вираження волевиявлення такої особи у формі конкретних дій (звернення до суб`єкта владних повноважень тощо); 2) право не може існувати на майбутнє; нереалізовані права (неотримана пільга, неоформлений статус тощо) особи не накопичуються протягом дії закону, який в подальшому втратив чинність або був змінений; 3) не можна позбавити особу набутого статусу, але можна, виключно шляхом прийняття закону та з безумовним дотриманням принципу верховенства права та його основних елементів змінити механізм використання такого статусу (механізм реалізації права), у тому числі зменшити розмір фінансових виплат/пільг, обмежити право особи на перерахунок певних соціальних виплат тощо; 4) розпочатий процес реалізації права, повинен бути завершений з моменту втрати відповідного права; 5) особливістю дії у часі норм процесуального права є те, що така дія має негайний характер, і це означає обов`язок застосування норми, яка була чинною на момент здійснення відповідної процесуальної дії (більш пізня норма процесуального права скасовує дію попередньої норми, яка регулює ті самі відносини). З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового стягнення з відповідача боргу за кредитним договором № Z75.00501.004598073, укладеним 29.11.2018 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] у розмірі 25930,07 грн, про стягнення боргу за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № C15.231.73711, укладеною 18.05.2017 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] у розмірі 18147,59 грн, на загальну суму 44077,66 грн. Таким чином, під час розгляду справи, судом забезпечені сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості (ст. 129 Конституції України). Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006). Згідно ч. ч. 1, 2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: (1) у разі задоволення позову - на відповідача; (2) у разі відмови в позові - на позивача; (3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов\~задоволений частково\~на суму 44077,66 грн (59,66 % від 73877,66 грн), на обидві сторони покладаються судові витрати, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: на користь позивача з відповідача - 1445,20 грн (задоволено на 59,66 % від 2422,40 грн) сплаченого судового збору, на користь відповідача з позивача - 7755,80 грн витрат на правничу допомогу (59,66 % від 13000 грн) та 289,04 грн сплаченого судового збору (59,66 % від 484,48 грн) .

Outcome: approved