Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

12.06.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , Виконавчий комітет Миколаївської міської ради про захист прав споживачів. В обгрунтування вимог позивачка зазначила, що вчервні 2025 року отримала рахунок від ПрАТ "Миколаївська ТЕЦ" №6136 за послугу з постачання теплової енергії надану в квітні 2025, в якому заначено що сума заборгованості становить 11137,52 грн. Позивачка вказала, що ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» не надала доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема належним чином укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Договір з відповідачем позивачка не укладала, жодних квитанцій на оплату з 2019 року (з моменту придбання нерухомості) не отримувала. Натомість рахунок боргу за теплоенергією є недопустимим доказом та не є підтвердженням факту надання послуг. Звернувшись на гарячу лінію ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» позивачка не отримала відповіді звідки у неї виникла заборгованість за відсутності отримання послуг теплопостачання та відсутності укладеного договору, тому вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Крім того, в рахунку ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» відсутнє роз`яснення щодо періоду за який здійснено нарахування заборгованості. Нарахування за послугу з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] є безпідставним і полягає у тому, що у даному приміщенні з 2012 року встановлено автономне газове опалення. З урахуванням наведеного позивачка просить суд скасувати заборгованість за послугу з постачання теплової енергії в розмірі 11137,52 гривень, нараховану [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. 12.06.2025 року матеріали справи передано для розгляду судді. Ухвалою судді від 17.06.2025 року, прийнято вищезазначену позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), проте в ухвалі про відкриття спрощеного позовного провадження від 17.06.2025 року відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. 23.06.2025 року представницею відповідача Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" - Купрій С.Д., до суду надано клопотання про закриття провадження у справі, з огляду на те, що скасування боргу як спосіб захисту прав споживачів у судовому порядку, заявленому, як захист прав споживачів не передбачено. Законодавство про захист прав споживачів передбачає інші механізми захисту, такі як вимога про зменшення ціни, безоплатне усунення недоліків, відшкодування збитків або розірвання договору. 27.06.2025 року представницею третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчого комітету Миколаївської міської ради - Авраменко Т.М., до суду надано пояснення щодо позову, в якому просить розглянути дану справу за відсутністю представника Миколаївської міської ради з урахуванням позиції, викладеної у відзиві та прийняти рішення з наявними матеріалами справи відповідно до чинного законодавства України та зазначає, що відповідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.06.2025 №433073226 нежитлове приміщення салону краси: загальна площа (кв.м): 63.6, Опис: нежитлові приміщення салону краси в житловому будинку літ. А-9 за адресою [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . Право власності [PERSON] підтверджується договором купівлі-продажу нежитлових приміщень салону краси, серія та номер: 443, виданий 17.09.2019, видавник: [PERSON] приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу. 01.07.2025 року представницею відповідача Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" - Купрій С.Д., до суду надано додаткові пояснення у справі в яких зазначено, щопозов позивача про скасування боргу є майновим спором, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а якщо стороною по справі є фізична особа-підприємець - в порядку господарського судочинства, що підтверджується п.22. ст.1 Закону «споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника». Відповідач вважає, що заявлені вимоги позивача, в яких вбачається майновий спір та належність справи до юрисдикції Господарського судочинства не може бути розглядатися в порядку спору про захист прав споживачів в цивільному судочинстві. Також предстаниця відповідача вказує на безпідставність вимог позивачки з огляду на обов`язок співвласників брати участь у загальнобудинкових витратах за теплову енергію, що підтверджено п. 38 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (затверджених постановою КМУ №830 від 21.08.2019), споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315. Всім своїм абонентам за витрати опалення місць загального користування товариство почало нараховувати лише з 01.11.2022 року. Це пояснюється тим, що методика, відповідно якої проводиться розподіл обсягів спожитої теплової енергії набрала чинності 28.01.2022. Відповідно цього, з усіма абонентами, які відключені від централізованого опалення, індивідуальні договори укладені з 01.11.2022 та почались нарахування витрат за відшкодування обсягів теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Також представниця відповідача зазначила, що з позивачкою укладено індивідуальний публічний договір приєднання №6136 від 01.11.2022 та відповідно до існуючої заборгованості відповідачем проведено досудове врегулювання, направлено претензію №180-ю від 05.05.2025 із зазначенням суми боргу, надано рахунки та акти надання послуг за кожний місяць починаючи з листопада 2022 по березень 2025, включно. В претензіях вказувалися реквізити для оплати та обґрунтування щодо підстав нарахування відповідно до законодавства. Позивача було попереджено про відповідальність у разі відсутності сплат. З урахуванням наведеного представниця відповідача просить суд відмовити позивачу в повному обсязі та закрити провадження у справі. 02.07.2025 року представницею позивачки [PERSON] - адвокатом Ткачук Г.М. до суду надано додаткові пояснення у справі в яких зазначено, що даний позовпро скасування боргу є майновим спором, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як в даному випадку заборгованість нараховується не як ФОП, а як фізичній особі - власнику об`єкту нерухомості. Дане підтверджується безпосередньо рахунком №6136, доданим до матеріалів справи, в якому зазначено, що платник фізична особа [PERSON] . Право власності на об`єкт нерухомості належить безпосередньо фізичній особі, а не фізичній особі-підприємцю. Об`єкт нерухомості є нежитловим, але належить фізичній особі. Представниця позивачки вважає, що відповідачем не доведено наявності між позивачкою та відповідачем господарських відносин. Також представниця позивачки наголошує, що відповідач не враховує, що об`єкт нерухомості, що належить [PERSON] , виділено в окрему адресу і є відокремленим від загальнобудинкового опалення та не має жодного відношення до місць загального користування. Тому посилання на зазначену Відповідачем норму законодавства є недоречною. Наголошує на відсутності будь-яких договорів з відповідачем, оскільки позивачем не було прийнято (акцептовано) оферту відповідача укласти індивідуальний договір шляхом мовчазної згоди в порядку частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", так як Позивач був впевнений у законності отримання відповідних документів, зокрема на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання попереднім власником. Наголошує, що позивач не є співвласником багатоквартирного будинку, так як є власником окремого приміщення з окремою адресою і відокремленим входом. Вважає, що враховуючи вимогу відповідача про сплату заборгованості, має місце подвійне незаконне стягнення сум до сплати за опалення, як то збоку відповідача (послугами якого позивачка не користується) та з боку газопостачальної компанії, за рахунок якої здійснються опалення приміщення. Просить скасувати заборгованість та задовольнити позовні вимоги позивача. Частиною другою статті 247 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене вище, розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 29.07.2025 року відмовлено в задоволенні клопотань представниці відповідача Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" - Купрій С.Д., про закриття провадження у справі. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 17.09.2019 року позивачка [PERSON] придбала у ТОВ « КЛУБ СТ» в особі Самсонової Т.Б. нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] і є наразі його власником. Відповідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.06.2025 №433073226 нежитлове приміщення салону краси: загальна площа (кв.м): 63.6, Опис: нежитлові приміщення салону краси в житловому будинку літ. А-9 за адресою [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] . Право власності [PERSON] підтверджується договором купівлі-продажу нежитлових приміщень салону краси, серія та номер: 443, виданий 17.09.2019, видавник: [PERSON] приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Рішенням виконачого комітету Миколаївської міської ради від 27.11.2007 року №2297 нежитловим приміщенням салону краси по [ADDRESS] , надано нову адресу: [ADDRESS] (пункт 116). Попередній власник нежитлового приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] офіційно відключила дане приміщення від централізованого теплопостачання. На підтвердження даного факту свідчать наступні документи, долучені до заяви: технічний паспорт в якому відсутні відомості про підключення до централізованого теплопостачання, акт ВАТ «Миколаївська ТЕЦ» щодо відключення від централізованого опалення, акт на пуск газу; затверджений робочий проект на газове опалення, заява [PERSON] щодо відключення від централізованого газопостачання, свідоцтво на газовий лічильник та інші. Таким чином, 20.11.2011 року, відповідно до акту б/н ВАТ « Миколаївська ТЕЦ» дане нежитлове приміщення на 1 поверсі 9-ти поверхового будинку (за адресою: [ADDRESS] ) відключене від опалювальних приборів системи централізованого теплопостачання та проведено демонтаж. Транзитні стояки, які проходять через приміщення, замкнуті відповідним січенням, заховані під оздобленням стін, проведено роботи щодо встановлення автономного опалення на основі газового обладнання відповідно проекту. Відповідно до акту припинення подачі теплоносія відбулося 20.10.2011 року. Пуск газу здійснено 17.10.2012 року. Наразі приміщення опалюється автономно через систему газопостачання (газовий котел) Відповідно до технічного паспорту приміщення централізоване опалення відсутнє. В червні 2025 року відповідачем направлено позивачці рахунок від №6136 за послугу з постачання теплової енергії надану в квітні 2025, в якому заначено що сума заборгованості становить 11137 грн 52 коп. В отриманому рахунку зазначено, що нарахування заборгованості за послуги теплопостачання, нараховані відповідно до Постанови КМУ від 10.11.2021 року №1209 і на підставі укладеного 03.07.2024 року договору № М 2024/06. При цьому в колонці рахунку «абонплата» зазначено в останньому рядку сума заборгованості -12,17 грн. В колонці «Разом спожито» зазначена сума: за теплову енергію - 73,02 грн; за абонентську плату - 25,71 грн. Разом нараховано 130,47 грн, а загалом до сплати - 11137,52 гривні. Перевіряючи доводи позивача в частині безпідставного нарахування відповідачем заборгованості за послуги з централізованого опалення, суд виходить з наступного. Правовідносини між виконавцем/виробником послуг з централізованого опалення та споживачем фізичною особою регулюється Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (далі - Правила). Правовідносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії та індивідуальним/колективним споживачем, який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії, вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії та порядок оплати врегульовано положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуги з постачання теплової енергії. Порядок оснащення будівель вузлами комерційного обліку визначено ст. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання». Частинами другою - четвертою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV передбачено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Згідно з пунктом першим частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі №176/456/17 (провадження №61-63св18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №14-280цс18. При цьому, судом встановлено та не заперечується сторонами, що нежитлове приміщення салону краси з окремо присвоєною адресою: [ADDRESS] , яке знаходиться в багатоквартирному житловому будинку [ADDRESS] відключено від централізованого опалення та встановлено індивідуальне опалення. Натомість, споживачі які відключили квартиру або нежитлове приміщення від централізованого опалення повинні брати участь у загальнобудинкових витратах за теплову енергію, що підтверджено п. 38 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії (затверджених постановою КМУ № 830 від 21.08.2019) (далі - Правила), споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 №315 (далі - Методика 315). Згідно із Законом №2189-VІІІ договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постанов Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022 та № 1023. Відповідно до Правил у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022: індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем; індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку); фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги; у разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня такої зміни; споживачі у багатоквартирному будинку, які отримують послугу за іншою моделлю договірних відносин, у разі прийняття рішення про припинення такого договору можуть приєднатися до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, вчинивши дії, що засвідчують їх бажання укласти такий договір, відповідно до абзацу шостого цього пункту. Відповідно до пункту 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення вказаного Закону №2189-VІІІ (у редакції змін внесених Законом № 1060-ІХ) договори про надання комунальних послуг, укладені до введення його в дію, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. Такі договори мають бути укладені між споживачами та виконавцями комунальних послуг протягом одного року з дати введення в дію цього Закону. У разі якщо згідно з договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Разом з тим, пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2189-VIII передбачено, що не пізніш як протягом одного року з дня введення в дію цього Закону (тобто не пізніше 01.05.2020) співвласники багатоквартирних будинків незалежно від обраної ними форми управління багатоквартирним будинком зобов`язані прийняти рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг (крім послуг з постачання електричної енергії та природного газу) щодо кожного виду комунальної послуги згідно з частиною першою статті 14 цього Закону, а виконавці комунальних послуг - укласти із такими співвласниками договори про надання відповідних комунальних послуг відповідно до обраної співвласниками моделі організації договірних відносин. Водночас, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону №2189-VIII передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного в пункті 4 цього розділу, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до частини сьомої статті 14 цього Закону. 01.10.2021 на офіційному сайті ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» (https://ntec.mk.ua) була опублікована інформація щодо затвердження Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022 типового публічного договору приєднання, текст типового індивідуального договору про послуги з постачання теплової енергії та форму заяви до нього (копія публікації додається). Позивачка протягом 30 днів з дня опублікування тексту вищенаведеного індивідуального договору на офіційному веб-сайті виконавця послуг (ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ») не прийняла рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклала відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Фактично позивачкою було прийнято (акцептовано) оферту відповідача укласти індивідуальний договір шляхом мовчазної згоди в порядку частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Отже, договір вважається укладеним з моменту коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення такого у договорі або законі не висловив заперечень проти договору у формі мовчання. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11.11.2019 у справі №646/834/17, де скасовуючи судові рішення про відмову у стягненні боргу за надані комунальні послуги та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, Верховний Суд зазначив, що надавач послуг опублікував в газеті у якості пропозиції (оферти) для підписання споживачами публічний договір про надання комунальних послуг, а тому з огляду на те, що відповідач протягом місяця з дня публікації не направив свою письмову відмову укласти договір, то він вважається таким, що прийняв пропозицію позивача про укладення договору. При цьому Верховний Суд керувався тим, що на споживачів покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про надання послуг або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. При цьому, з усіма абонентами, які відключені від централізованого опалення, індивідуальні договори укладені з 01.11.2022 та почались нарахування витрат за відшкодування обсягів теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Суд зазначає, що хоча Рішенням виконачого комітету Миколаївської міської ради від 27.11.2007 року №2297 нежитловим приміщенням по [ADDRESS] , надано нову адресу: [ADDRESS] (пункт 116), вказане не спростовує факту конструктивної єдності нежитлового приміщення по [ADDRESS] та багатоквартирного будинку по [ADDRESS] (фактично нежитлове приміщення з адресою [ADDRESS] є частиною багатоквартирного будинку по [ADDRESS] ) та не скасовує обов`язок власниці нежитлового приміщення з адресою [ADDRESS] навіть при відключенні нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання), приймати участь в задоволенні загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). При цьому, відсутність розрахунку заборгованості в рахунку на оплату послуг з централізованого теплопостачання не є, саме по собі, підставою для скасування нарахованої заборгованості. Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. З урахуванням наведеного вище, судом встановлено необгрунтованість та недоведеність позову, що має наслідком відмову в його задоволенні. При цьому, суд зазначає, що з урахуванням принципу диспозитивності закріпленого в статті 13 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судом проаналізовано та оцінено позовні вимоги виходячи з підстав позову наведених позивачкою, а саме: незгоди з нарахуванням заборгованості у зв`язку з відключенням нежитлового приміщення належного позивачці за адресою [ADDRESS] від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання); відсутністю належним чином укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; відокремленості нежитлового приміщення належного позивачці за адресою [ADDRESS] від багатоквартирного будинку по [ADDRESS] , а також відсутності розрахунку заборгованості в рахунку на оплату послуг з централізованого теплопостачання. При цьому, оскільки судом встановлено безпідставність вимог позивачки з цих підстав, натомість позивачкою, як підстава позову не заявлялось незгода з конкретною сумою заборгованості з підстав розрахункових порушень при визначенні конкретної суми заборгованості та застосованого тарифу, а тому судом не перевіряється правильність нарахування відповідачем конкретної суми заборгованості та застосованого тарифу, що не виключає як право позивачки на звернення до суду з позовом з зазначенням таких (інших) підстав, так і на подачу заперечення щодо нарахованої суми заборгованості з зазначених (інших) підстав, у разі звернення відповідача до суду з позовом про стягнення з позивачки заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed