Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-31 00:00:00

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» - адвокат Кеню Д.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 5\~071,95 USD трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості за період з 02.04.2017 по 01.03.2020. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначає, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 08.06.2011 позовні вимоги ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами було задоволено, з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитними договорами № 010-2/07/1-995-07 від 11.09.2007 року та №014/07-01-0787-08 від 09.10.2008 року у розмірі 466758,68 грн. (чотириста шістдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят вісім грн. 68 коп.), а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700,00 грн (одна тисяча сімсот грн. 00 коп.), та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в розмірі 120,00 грн (сто двадцять грн. 00 коп.). Згідно з Постановою Харківського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року по справі №642/4622/19, на виконання Заочного рішення суду по справі № 2-831/11 від 08.06.2011 року, [PERSON] , було здійснено платежі у розмірі: 16.09.2011 року - 300 доларів США; 28.10.2011 року-300 доларів США; 21.12.2011 року - 300 доларів США; 23.12.2011 року - 300 доларів США. Таким чином, на виконання рішення суду по справі №2-831/11 від 08.06.2011 року, [PERSON] , було здійснено платежі у загальній сумі 1200 доларів США. Відповідно, станом на період, зазначений у розрахунку заборгованості (02.04.2017-01.01.2020) заборгованість за кредитними договорами № 010- 2/07/1-995-07 від 11.09.2007 та №014/07-01-0787-08 від 09.10.2008 становить 57951,51 доларів США. 28 квітня 2023 року між Акціонерним товариством «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та Акціонерним товариством «ОКСІ БАНК» укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-60, на підставі якого АТ «ОКСІ БАНК» набуло право вимоги за Кредитним договором №014/07-01-0787-08 від 07 вересня 2006 року та за Кредитним договором №010-2/07/1-995-07 від 11 вересня 2007 року, які було укладено між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] . 28 квітня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦИКЛ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ОКСІ БАНК» (далі - АТ «ОКСІ БАНК») укладено Договір відступлення права вимоги № 114/2-60-1 на підставі якого відступлено право вимоги вимоги за Кредитним договором №014/07-01-0787-08 від 07 вересня 2006 року та за Кредитним договором №010-2/07/1-995-07 від 11 вересня 2007 року, які були укладені між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] . В свою чергу, АТ «ОКСІ БАНК» набуло право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги № 114/2-60 від 28 квітня 2023 року, укладеного між АТ «ОКСІ БАНК» та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК». 10 травня 2023 року між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки/застави, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., зареєстровано за реєстрованим № 143, на підставі якого відступлено право Іпотекодержателя за Іпотечним договором №014/02/3-1381/1-06, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Чуприною Г.О. та Договором іпотеки №010-2/07/1-995-07, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Чуприною Г.О., укладені між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] . На момент подання позову Товариством направлено заяву про заміну сторони виконавчого провадження по справі № 2-831/11 до Ленінського районного суду м. Харкова, тобто усі права кредитора за Кредитним договором та іпотекодержателя за Договором іпотеки перейшли до ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС». Представник позивача зазначає, що 02.04.2020 перебіг стану позовної давності продовжено на строк дії карантину, а також на момент дії воєнного стану, який станом на дату подання позову не зупинено, тому ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» має право стягнути з [PERSON] заборгованість у порядку ст. 625 ЦК України в межах строку позовної давності у період з 02.04.2017 року по 01.03.2020 року. Враховуючи викладене, ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 3% річних від простроченої суми заборгованості в сумі 5071,95 USD (п`ять тисяч сімдесят один долар дев`яносто п`ять центів). Вказана сума розраховувалась від суми боргу, визначеної у Заочному рішенні Ленінського районного суду м. Харкова від 08.06.2011 у справі №2-831/11 та із врахуванням здійснених платежів згідно з Постановою Харківського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року по справі № 642/4622/19, за період з 02.04.2017 року по 01.03.2020 року та підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості по сплаті трьох процентів річних від простроченої суми боргу за Кредитними договорами №014/07-01-0787-08 від 09.10.2008 року та №010-2/07/1-995-07 від 11.09.2007. Представник ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат становить 25 000,00 грн. на послуги щодо надання правничої допомоги та 3165,43 грн. (три тисячі сто шістдесят п`ять гривень сорок три копійки) судового збору. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06.02.2025 відкрито провадження в загальному позовному провадженні. 10.03.2025\~представник відповідачки\~ [PERSON] \~ адвокат\~Зачепіло З.Я.\~надала суду\~відзив на\~позовну заяву,\~у якому\~внаслідок невиконання\~боржником грошового\~зобов`язання\~у кредитора\~виникає право\~на отримання\~сум,\~передбачених ст.\~625\~ЦК України,\~за увесь час її прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Отже, стягнення трьох процентів річних у спірних правовідносинах можливе лише за період з 16 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року і складає 357,24 доларів США. Крім того, зазначила, що заявлена вимога представника позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн. є необґрунтованою, належним чином недоведеною, а розмір є неспівмірним із складністю справи, витраченим часом, обсягом наданих послуг. З матеріалів справи, які були додані до позовної заяви, не вбачається квитанція, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки про сплату коштів на правову допомогу. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. 14.03.2025 через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Кеню Д.В. подав відповідь на відзив, в якому заперечує проти відзиву на позовну заяву, вважає його необґрунтованим та таким, що не має братися судом до уваги з огляду на наступне. Зазначив, що представник відповідачки помиляється, стверджуючи, що право позивача на стягнення 3% річних обмежується періодом з 16 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому дата остаточного погашення заборгованості, у даному випадку повернення кредиту, і є датою, коли зобов`язання відповідача перед позивачем припиняється. Звертаючись з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення трьох процентів річних, ТОВ «Цикл Фінанс» вважало за необхідне їх стягнути за період з 02 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року, що обґрунтовується наступним. ТОВ «Цикл Фінанс» нараховані три відсотки річних до 01 березня 2020 року, оскільки після цієї дати споживач відповідно до Закону звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Враховуючи що зобов`язання, яке виникло у відповідності до статті 625 ЦК України, є триваючим правопорушенням, строк позовної давності до вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних витрат, який мав закінчитися 02 квітня 2020 року, був продовжений на строк каратнину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID 19). Користуючись зазначеним, ТОВ «Цикл Фінанс» нараховані три відсотки річних починаючи з 02 квітня 2017 року, оскільки строк позовної давності до даних вимог не пропущений з огляду на внесені зміни до законодавства. Враховуючи, що Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» зупинено строки, визначені статтями 257-258 ЦК України, ТОВ «Цикл Фінанс» має право вимагати від Відповідача виконання зобов`язань за кредитним договором за три роки, що передували набранням чинності даним Законом (02.04.2020 року), тобто з 02.04.2017 року. Подібну правову позицію висловив Верховний Суд у Постанові від 07 грудня 2023 року у справі №306/1350/21 (провадження №61-13615св23). Щодо стягнення витрат на правову допомогу ТОВ «Цикл Фінанс» в позові зазначив, що орієнтовний розмір витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи становить 25 000 грн., які складаються з витрат на професійну правничу допомогу та судового збору. Надання наданих послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, складеного та підписаного сторонами договору 16.12.2024 року та актом приймання-передачі наданих послуг від 14.03.2025 року, що відповідає пунктам 8.1.-8.2. Договору про надання професійної правничої допомоги. Натомість, зазначив, що ТОВ «Цикл Фінанс» не може надати копію документа про оплату витрат на професійну правничу допомогу, оскільки згідно п. 4.1 Додатку №8 договору про надання професійної правничої допомоги № б/н від 06 жовтня 2022 року сторони узгодили, що оплата послуг здійснюється клієнтом протягом року з дня ухвалення судового рішення по справі № 642/8001/24, яким закінчується розгляд справи в суді відповідної інстанції. Зазначене, узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.06.2019 у справі № 813/481/18, від 21.01.2021 у справі № 280/2635/20. 25.03.2025 від представника відповідачки надійшли заперечення на відповідь позивача на відзив. У такій заяві акцентується увага на тому, що невиконання боржником грошового зобов1язаня у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням,, а право на позов про стягнення інфляційних втрат та 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Вказане узгоджується та викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2018 у справі №922/4099/17, №905/55/24 від 26.02.2025. Крім того, адвокат Зачепіло З.Я. звернула увагу суду, що посилання представника позивача на відмінне правозастосування Верховним Судом норми чистини другої статті 625 ЦК України у подібних правовідносинах, здійснене у постанові від 13.02.2025 ку справі №922/1920/24 є помилковим з огляду на відмінність обставин справи, адже порівняно з цією справою, у справі №922/1920/24 відповідачем не було заявлено клопотання про застосування наслідків пропуску строків позовної давності. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 25000,00 грн., вважає такі неправомірними на належним чином недоведеною. Через систему «Електронний суд» 31.03.2025 представник позивача Жабченко Т.М. подала письмові пояснення, в яких вказує на помилковість твердження представника відповідачки, що право ТОВ «Цикл Фінанс» на стягнення 3% річних обмежується періодом з 16 грудня 2021 року по 23 лютого 2022 року. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року при розгляді справи №127/15672/16-ц вважала помилковим висновок колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, спливає через три роки після дати набрання законної сили судовим рішенням про стягнення кредитної заборгованості. Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі № 918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням , то право на позов про стягнення трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому дата остаточного погашення заборгованості, у даному випадку повернення кредиту, і є датою, коли зобов`язання відповідача перед позивачем припиняється. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та трьох процентів річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Отже, невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Так, звертаючись з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення трьох процентів річних, ТОВ «Цикл Фінанс» вважало за необхідне їх стягнути за період з 02 квітня 2017 року по 01 березня 2020 року, що обґрунтовується наступним. ТОВ «Цикл Фінанс» нараховані три відсотки річних до 01 березня 2020 року, оскільки після цієї дати споживач відповідно до Закону звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. В той же час, згідно із Законом України від 30.03.2020 року № 540-IX розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК доповнено п. 12, яким під час карантину строки, визначені, зокрема, ст. ст. 257, 258 Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ від 11.03.2020 року № 211 установлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Так, згідно постанови КМУ від 09.12.2020 року № 1236 (з урахуванням змін за постановою КМУ № 97 від 04.02.2023 року) карантин на території України установлено з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2023 року. Зазначені законодавчі зміни набули чинності з моменту опублікування Закону № 540-ІХ, тобто з 02 квітня 2020 року. Отже, вказаною нормою права встановлено, що строки, визначені статтею 257 ЦК України на час дії карантину продовжуються автоматично. Аналізуючи загальнодоступні рішення судів першої та апеляційної інстанції вбачається, що через відсутність єдиної судової практики щодо строку позовної давності у подібному предметі позову, суди зазначають висновки, що прямо суперечать нормам ст. 257 ЦК України, 625 ЦК України та Закону № 540-ІХ, зокрема Товариством виокремлено рішення, котрі суперечать положенням позовної давності, що набрали законної сили через неможливість їх оскарження. Таким чином представник Відповідача помилково керується відповідною практикою, що призводить до хибних висновків. Право ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» на стягнення 3% річних за період з 02.04.2017 по 01.03.2020 обмежується трирічним строком позовної давності, який був призупинений під час дії карантину та воєнного стану. Представник Відповідача не врахувала, що згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, строки позовної давності продовжувалися на період карантину, а також те, що нарахування штрафних санкцій, зокрема 3% річних та інфляційних втрат, заборонялось під час карантину. Отже, період з 02.04.2017 по 01.03.2020 є обґрунтованим для стягнення 3% річних та інфляційних витрат, оскільки він відповідає трирічному строку позовної давності, який не спливав через призупинення під час карантину та воєнного стану. Ухвалою Холодногірського районного суду м.Харкова від 01.04.2025 у справі закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача через систему «Електронний суд» до суду не прибув, звернувся із заявою ро розгляд справи без його участі. Представник відповідачки адвокат Боднарук А.М. у судовому засіданні надав пояснення аналогічні доводам відзиву на позовну заяву. Суд, вислухавши представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно\~ст. 12 ч. 3 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. ЗУ «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» № 4273-IXвід 26.02.2025, який набрав чинності 25.04.2025, змінено найменування місцевих загальних судів, зокрема Ленінський районний суд м. Харкова змінено на Холодногірський районний суд м. Харкова. Зміна найменування місцевого загального суду не призвела до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду. Судом встановлено, 07 вересня\~2006\~року між АКЦІОНЕРНИМ ПОШТОВО-ПЕНСІЙНИМ БАНКОМ «АВАЛЬ» повним правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», далі - ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», Банк) та [PERSON] укладено Генеральну кредитну угоду №537, відповідно до якої Кредитор зобов?язується надавати Позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї Генеральної кредитної угоди (а.с.7-8). В забезпечення виконання даної Генеральної кредитної угоди №537, 07 вересня\~2006\~року між Банком та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено Іпотечний договір №014/02/3-1381/1-06, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Чуприною Г.О., зареєстрованого в реєстрі за №3456, на підставі якого в іпотеку було передано наступне нерухоме майно: 2-кімнатна квартира, загальною площею - 53,9 квадратних метрів, житловою площею 31,0 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 09 жовтня\~2008\~року, в межах Генеральної кредитної угоди №537, укладено Кредитний договір №014/07-01-0787-08, за яким кредитор надав позичальнику кредит на суму 25 000,00 доларів США під 19,05% річних на строк до 06 вересня\~2013\~року (а.с.9-10). 11 вересня\~2007\~року було укладено Кредитний договір №010-2/07/1-995-07, за яким кредитор надав позичальнику кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії на суму 30 862,00 доларів США під 13% річних на строк до 03 серпня\~2017\~року, З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №010-2/07/1-995-07, 11 вересня\~2007\~року між Банком та [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та [PERSON] укладено Договір іпотеки №010-2/07/1-995-07, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Чуприною Г.О., зареєстрованого в реєстрі за №4113, на підставі якого в іпотеку було передано наступне нерухоме майно: 2-кімнатна квартира, загальною площею - 53,9 квадратних метрів, житловою площею 31,0 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.11-13). Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 08.06.2011, яке набрало законної сили, позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] - задоволені повністю. Вказаним рішенням суду з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитними договорами № 010-2/07/1-995-07 від 11.09.2007 року та № 014/07-01-0787-08 від 09.10.2008 року у розмірі 466758,68 грн. (чотириста шістдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят вісім грн. 68 коп.), а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700,00 грн (одна тисяча сімсот грн. 00 коп.), та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в розмірі 120,00 грн (сто двадцять грн. 00 коп.) (а.с.14-15). Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 18.03.2019 року було задоволено заяву позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» про виправлення описки, допущеної в рішенні Ленінського районного суду м. Харкова від 08.06.2011 року, а саме: у резолютивній частині рішення виправлено описку в імені відповідача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Позивачем в\~обґрунтування переходу\~права вимоги\~до Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Цикл\~Фінанс»,\~зазначено,\~що 28 квітня\~2023\~року між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та АТ «ОКСІ БАНК» укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-60, на підставі якого АТ «ОКСІ БАНК» набуло право вимоги за Кредитним договором №014/07-01-0787-08 від 07 вересня\~2006\~року та за Кредитним договором №010-2/07/1-995-07 від 11 вересня\~2007\~року, які було укладено між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] (а.с.16-20). 28 квітня\~2023\~року між ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» та АТ «ОКСІ БАНК» укладено Договір відступлення права вимоги №114/2-60-1 на підставі якого відступлено право вимоги за Кредитним договором №014/07-01-0787-08 від 07 вересня\~2006\~року та за Кредитним договором №010-2/07/1-995-07 від 11 вересня\~2007\~року, як були укладені між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «РАИФФАИЗЕН БАНК» та [PERSON] . В свою чергу, АТ «ОКСІ БАНК» набуло право вимоги на підставі Договору відступлення права вимоги №114/2-60 від 28 квітня\~2023\~року, укладеного між А1 «ОКСІ БАНК» та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» (а.с.29-32). Як вбачається з позовної заяви, 10 травня\~2023\~року між АТ «ОКСІ БАНК» та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» укладено Договір про відступлення прав за договорами іпотеки/застави, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черленюх Л.В., зареєстровано за реєстрованим №143, на підставі якого відступлено право Іпотекодержателя за Іпотечним договором №014/02/3-1381/1-06, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Чуприною Г.О. та Договором іпотеки №010-2/07/1-995-07, посвідченого приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Чуприною Г.О., укладені між АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» та [PERSON] . Однак копії вказаного договору до матеріалів справи не долучено. Як зазначає представник позивача, станом на день подання позовної заяви до суду заочне рішення Ленінського районного суду м.Харкова від 08.06.2011 відповідачкою не виконано. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та\~обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Будь-яке зобов`язання, що зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов`язанням, незалежно від правових підстав його виникнення. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №686/21962/15-ц, у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 703/2718/16-ц від 19 червня 2019 року. Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). На момент набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» права вимоги за вищевказаним договором відповідачем (боржником) рішення суду виконано не було, а отже вимога є дійсною. За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Оскільки до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, до нього перейшло також і право кредитора на звернення до суду з вимогою про стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України. За таких обставин позивач, як новий кредитор, має право на звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача на його користь інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання останнім грошового зобов`язання. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 08.06.2011 позовні вимоги ПАТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами було задоволено, з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитними договорами № 010-2/07/1-995-07 від 11.09.2007 року та №014/07-01-0787-08 від 09.10.2008 року у розмірі 466758,68 грн. (чотириста шістдесят шість тисяч вісімсот п`ятдесят вісім грн. 68 коп.), а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1700,00 грн (одна тисяча сімсот грн. 00 коп.), та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи в розмірі 120,00 грн (сто двадцять грн. 00 коп.). З ухваленням 08.06.2011 у справі №2-831/11 рішення про стягнення заборгованості зобов`язання не припинилось (за положеннями статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином); невиконання [PERSON] грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, яке має наслідком відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК України у виді трьох процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу за час прострочення, який визначається з моменту порушення\~грошового зобов`язання до його усунення і обмежується останніми трьома роками, які перебували подачі позову. Згідно з Постановою Харківського апеляційного суду від 02 жовтня 2024 року по справі №642/4622/19, на виконання Заочного рішення суду по справі № 2-831/11 від 08.06.2011 року, [PERSON] , було здійснено платежі у розмірі: 16.09.2011 року - 300 доларів США; 28.10.2011 року-300 доларів США; 21.12.2011 року - 300 доларів США; 23.12.2011 року - 300 доларів США. Таким чином, на виконання рішення суду по справі №2-831/11 від 08.06.2011 року, [PERSON] , було здійснено платежі у загальній сумі 1200 доларів США. Позивач як новий кредитор у зобов`язанні звернувся до суду із позовом про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України та згідно з наданим позивачем розрахунком за період з 02.04.2017-01.01.2020 розмір нарахованих трьох відсотків річних на суму боргу 57951,51 доларів США становить 5071,95 доларів США. Судом перевірено розрахунок позивача\~та встановлено, що, дійсно, позивачем за основну суму заборгованості взято суму боргу 57951,51 доларів США і саме на неї нараховано 3 % річних. Формулу, за якою здійснювався розрахунок 3 процентів річних не вказано. Відповідно до ч.1, 2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. 2. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: - назву документа (форми); - дату складання; - назву підприємства, від імені якого складено документ; - зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; - посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; - особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо). Слід зазначити, представником позивача не надано доказів що вказане рішення суду відповідачкою не виконане, заборгованість за кредитним договором не сплачена, не\~надано відповідних\~доказів\~існування виконавчого\~провадження.\~Номер виконавчого\~провадження та\~ У автоматизованій системі виконавчих проваджень за номером виконавчого провадження та ідентифікатор не відомі, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити інформацію, що станом на теперішній час приватним виконавцем здійснюється виконання рішення суду у справі №2-831/11 про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. До позовної заяви позивачем не долучено жодного належного доказу,\~ (первинних бухгалтерських документів або довідки державного виконавця) про залишок заборгованості відповідачки саме у розмірі 57951,51 доларів США. Розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку). Оскільки, жодний з первинних бухгалтерських документів, оформлених відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», позивачем наданий не був, тому суд фізично не має можливості встановити існування заборгованості відповідачки перед позивачем та можливий розмір такої заборгованості. Суд наголошує, що відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України за якими кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, недоведеність позивачем позовних вимог у частині заборгованості, а також з огляду на заперечення відповідача щодо позову у повному обсязі, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі. Частинами першою-другою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, то судові витрати потрібно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed