Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-23 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] (далі позивач або [PERSON] ) звернулася до суду з позовом, в якому просила сягнути з [PERSON] (далі відповідач або [PERSON] ) аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн щомісяця на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 07.07.2004. У шлюбі в позивача та відповідача [INFO] народився син [PERSON] . Відповідач працевлаштований неофіційно, коштів на утримання та повноцінне забезпечення дитини не дає, зароблені кошти витрачає лише на власні потреби. [PERSON] вважає, що стягнення з відповідача 3000,00 грн щомісячно аліментів на дитину є тією мінімально необхідною сумою, яка потрібна для її утримання та виховання. На підтвердження своїх вимог посилається на положення статей 15, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. 16.05.2025 суд ухвалою відкрив провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Про розгляд справи судом за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позивач та відповідач повідомлені у спосіб передбачений Цивільним процесуальним кодексом України (далі - ЦПК України). Позивач та відповідач не подали клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін. У зв`язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася. Суд ухвали здійснювати подальший розгляд (формування та зберігання) справи у змішаній (паперовій та електронній) формі. Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Копією свідоцтва про одруження № [NUMBER] від 07.07.2004 підтверджується укладення шлюбу між позивачем та відповідачем 07.07.2004. [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , шо підтверджується копією свідоцтва про народження № [NUMBER] від 28.07.2009. Витягом з реєстру територіальної громади від 10.11.2023 підтверджується реєстрація місця проживання позивача за адресою [ADDRESS] . Відповіддю №1383535 від 16.05.2025 підтверджується реєстрація місця проживання відповідача за адресою [ADDRESS] . У матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про розмір отримуваного відповідачем доходу. Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері сімейних правовідносин щодо стягнення аліментів на дітей. Згідно зі\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства»,\~кожна дитина\~має право\~на рівень\~життя,\~достатній для\~її фізичного,\~інтелектуального,\~морального,\~культурного,\~духовного і\~соціального розвитку.\~Батьки або\~особи,\~які їх\~замінюють,\~несуть відповідальність\~за створення\~умов,\~необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Отже, обов`язок із забезпечення належного рівня життя дітей покладений в рівній мірі як на батька так і на матір. Отже, аліменти є важливим механізмом, який гарантує виконання батьками свого обов`язку забезпечувати дитину всім необхідним для її добробуту: соціальними благами, якісним харчуванням, житлом, розвагами, захистом та піклуванням. Правовий зв`язок між батьками та дитиною базується на її походженні й не залежить від наявності чи відсутності шлюбу між батьками. Тому обов`язок утримувати дитину зберігається незалежно від сімейного стану батьків, чи перебувають вони у шлюбі між собою, чи шлюб розірваний, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, є правомірними. Визначаючи розмір аліментів, які необхідно стягувати на неповнолітню дитину, суд зазначає таке. Під час визначення розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені статті 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Встановлюючи мінімальний розмір аліментів держава визначає лише орієнтир щодо гарантованих мінімальних меж. Суд визначає розмір аліментів з урахуванням усіх обставин справи, які встановлює на підставі поданих сторонами доказів. Сторони в добровільному порядку не домовились про участь батька в утриманні неповнолітньої дитини. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2025 становить 3196 грн. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3000,00 грн на місяць. Відповідач не надав суду доказів того, що він у зв`язку зі станом здоров`я, чи наявності у нього на утриманні інших осіб, чи його скрутним матеріальним становищем він не взмозі сплачувати аліменти на неповнолітнього сина в розмірі, що дорівнює мінімальному прожитковому мінімуму для дитини відповідного віку. На переконання суду, враховуючи спільний обов`язок батьків утримувати своїх дітей, необхідність забезпечення гармонійного розвитку дитини, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі, що не перевищує мінімальний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, буде справедливим та достатнім і не становитиме надмірний тягар для платника аліментів. Отже, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище,

Outcome: approved