Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

У червні 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Гуркін Є. В., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтувала тим, що 27 жовтня 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Кривської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 18, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Указувала, що від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Зазначала, що спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Всі спроби подружжя налагодити стосунки виявились невдалими. Стверджувала і те, що з 2019 року сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають, фактичних сімейних відносин не підтримують. Отже, шлюб має лише формальний характер. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Спір про місце проживання дитини між сторонами відсутній. Посилаючись на наведені вище обставини просила суд шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 27 жовтня 2012 року виконкомом Кривської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 18, розірвати. Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13 червня 2025 року відкрито провадження в цій справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням /викликом/ сторін. Своїм правом подати відзив на позовну заяву [PERSON] відповідач [PERSON] не скористався. Позивачка [PERSON] та її представник-адвокат Гуркін Є. В. у судове\~засідання не\~з`явилися повторно,\~хоча були\~повідомлені належним\~чином про\~дату,\~час і\~місце розгляду\~справи.\~Однак 21.07.2025 представник позивачки адвокат Гуркін Є. В. подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримав повністю та просив його задовольнити і не надавати сторонам строк на примирення, а також не заперечив щодо заочного розгляду справи (а.с.28). Відповідач [PERSON] також повторно у судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час і місце розгляду справи відповідно до положень ч. 11 ст. 128, ст. 131 ЦПК України (а.с.25, 34). Про причини своєї неявки до суду не повідомив Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 31 липня 2025 року постановлено провести заочний розгляд цієї справи. З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК\~України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке. Судом установлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстрований 27 жовтня 2012 року виконкомом Кривської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, за актовим записом № 18, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , оригінал якого наявний у матеріалах цієї справи. Після державної реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] » змінено на прізвище « [PERSON] ». Зі свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що батьком такої є відповідач [PERSON] , а матір`ю позивачка [PERSON] (а.с.11). Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду, зокрема, положеннями ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За приписами ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Аналогічне положення закріплено і в ч. 1 ст. 24 СК України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно зі ст. 111 СК України суд уживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У даному випадку сторони вважають неможливим продовжувати шлюбні відносини, а відтак суд не вживає заходи щодо їх примирення. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як регламентовано ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як установлено судом, подружні стосунки між сторонами припинені з причин розбіжностей їх характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові і довіри один до одного та припинення шлюбних відносин у зв`язку з чим позивачка звернулася до суду з цим позовом про розірвання шлюбу. З огляду на наведене та з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, суд доходить висновку, що примирення і подальше подружнє життя сторін не є можливим та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам насамперед позивачки. Отже, враховуючи зазначене вище,

Outcome: approved