Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-30 00:00:00

07 березня 2025 року представник позивача адвокат Столітній Михайло Миколайович, який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АІ № 1836660 від 27.02.2025, за допомогою підсистеми «Електронний суд» звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із позовною заявою від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 79200 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.03.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено договір № 4456048 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Згідно з умовами кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 8000 грн. (п. 1.3.\~\~\~ Кредитного договору); строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало відповідачеві кредит в сумі 8000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідно до умов кредитного договору стандартна процентна ставка становить 2,5% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Відповідачем не здійснено оплати на рахунок первісного кредитора, унаслідок чого в нього утворилася заборгованість за нарахованими процентами за користування грошовими коштами в сумі 46200 грн. Ураховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором 25 жовтня 2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено договір факторингу № 25/10/2024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором на суму 58200 грн, з яких\~ 8000 грн заборгованості за тілом кредиту та 46200 грн заборгованості за процентами. Позивачем нараховано проценти за 125 календарних днів (26.10.2024 - 27.02.2025) у межах строку кредитного договору відповідно до наступного: 8000 грн х 2,5% = 200 грн х 125 календарних днів = 25000 грн. Рішенням № 251124/1 єдиного учасника ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25.11.2024 змінено найменування з ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на нове найменування ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ КАПІТАЛ». Усупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги до позивача відповідач не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки позивача, ані на рахунки первісного кредитора. Відповідач має заборгованість перед позивачем на загальну суму 79200 грн, з яких: 8000 грн тіло кредиту, 46200 грн проценти, нараховані первісним кредитором, 25000 грн проценти, нараховані позивачем, за 125 календарних днів, без урахування\~ 4000 грн штрафних санкцій, які не підлягають стягненню з відповідача у зв`язку з дією в Україні воєнного стану відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Тому\~\~\~\~ представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 79200 грн, а також судові витрати, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, а саме: витрати за надання правової допомоги у розмірі 10000, 00 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 14 березня 2025 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд даної справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 14 травня 2025 року, визначено відповідачеві строк для подання відзиву, а позивачеві відповіді на відзив. Ухвалою суду від 14 травня 2025 року задоволено клопотання представника позивача Столітнього М.М. про витребування доказів, витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію щодо підтвердження факту належності [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжної картки № [NUMBER] ;\~ підтвердження факту зарахування 09 березня 2024 року коштів в сумі 8000 грн на платіжну картку № [NUMBER] за ініціативою ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», відкладено розгляд справи до 31 липня 2025 року для повторного виклику відповідача в судове засідання.\~ Представник позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив у випадку відсутності відзиву розглянути справу без його участі. Відповідач, який був належним чином повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, правом на подання відзиву на позов не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не подав. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя. Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, робить висновок, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 207 ЦК України правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. З матеріалів справи вбачається, що договір про надання споживчого кредиту був вчинений в електронній формі. А тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п. п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані\~\~ як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 2-4, 6-8, 11-13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. п. 6, 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 09 березня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 4456048 про надання коштів на умовах\~\~\~ споживчого\~\~\~\~ кредиту\~\~\~ на таких умовах: сума кредиту (загальний розмір) складає 8000,00 грн. Тип кредиту кредит. Строк кредитування 360 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів. Стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту; знижена процентна ставка становить 0,01 % (п. 1.2.-1.4.2. договору). Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п. 1.8 договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 99923,40% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 14297,67% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 80000,00 грн.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 74024,00 грн. (п. 1.5-1.6.2 договору). Відповідно до п. 2.1 та 2.2 договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу № [NUMBER] . Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом двох днів з моменту укладення цього Договору. Дати надання кредиту: 09 березня 2024 року або 10 березня 2024 року. Згідно з п. 3.1 договору проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт» (а. с. 22-32). Листом ТОВ «Пейтек Україна» від 01 листопада 2024 року № 20241101-5357 підтверджується зарахування коштів від 09 березня 2024 року, 03:37:08, на суму 8000,00 грн, номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - f121ac5a-95ad-44bo-9b3b-ec36deb19ea7, номер транзакції в системі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» - 44560481709948224, призначення платежу: зарахування на картку, маска картки [NUMBER] (а. с. 16). Крім того, на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «Універсал Банк» надано інформацію від 28 травня 2025 року № БТ/Е-4538 про, що на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] ; 09 березня 2024 року на платіжну картку № [NUMBER] було зараховано платіж у сумі 8000 грн. 25 жовтня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ\~\~\~\~\~ УКРАЇНА»,\~\~\~\~ як\~\~\~\~\~ фактором,\~\~\~\~ було укладено договір факторингу № 25/10/2024 (а. с. 82-86). Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 25/10/2024 від 25 жовтня 2024 року ТОВ «ЛНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер. На виконання вимог ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу від 25 жовтня 2024 року № 25/10/2024, листом від 28 жовтня 2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» про те, що в особистих кабінетах усіх боржників, права вимоги за кредитними договорами до яких передані Новому кредитору - ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», проінформовано про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також направлення відповідного текстового повідомлення (SMS - повідомлення) боржникам, згідно реєстру SMS - повідомлень (а. с. 37). Рішенням № 251124/1 єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» від 25 листопада 2024 року змінено найменування з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» на нове найменування товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (а. с. 73). Відповідно до витягу з реєстру боржників від 25 жовтня 2024 року до договору факторингу № 25/10/2024 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» право вимоги до боржника [PERSON] на загальну суму 58200 грн, з яких: 8000 грн - основна сума заборгованості, 46200 грн - сума заборгованості за відсотками, 4000 грн сума за пенею, штрафами (яка не входить до суми, заявленої до стягнення) (а. с. 47). ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» складено розрахунок заборгованості за договором № 4456048 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 09 березня 2024 року станом на дату укладення договору факторингу, тобто станом на 25 жовтня 2024 року, відповідно до якого загальний розмір заборгованості становить 58200 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту 8000 грн, нарахованих процентів 46200 грн, штрафних санкцій 4000 грн (не входять до суми, заявленої до стягнення) (а. с. 39-43). Позивачем також надано суду власний розрахунок заборгованості, згідно з яким ним нараховано проценти за 125 календарних днів (з 26 жовтня 2024 року по 27 лютого 2025 року) у межах строку договору відповідно до такого розрахунку: 8000 грн * 2,5% = 200 грн*125 календарних днів = 25000,00 грн (а. с. 44-45). ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» згідно з витягом з Державного реєстру фінансових установ є фінансовою установою з правом надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, надання послуг з факторингу (а. с. 48). Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення. Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Предметом даного позову є стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, укладеним в електронній формі. Відповідачем [PERSON] обставини укладення кредитного договору, отримання кредитних коштів та переходу до позивача права вимоги за кредитним договором не заперечувалися. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із системного аналізу положень вищевказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір від 09 березня 2024 року № 4456048 про надання коштів на умовах споживчого кредиту був підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим відповідач акцептував пропозицію позивача та уклав цей кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора 30941. Також суд встановив, що ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 8000,00 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , належну відповідачеві, що підтверджується довідкою ТОВ «Пейтек Україна» та повідомленням АТ «Універсал Банк». Отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. Доказів визнання кредитного договору недійсним до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів повернення відповідачем коштів у повному обсязі. Щодо наявності в позивача права грошової вимоги до відповідача суд ураховує, що відступлення права грошової вимоги\~ за вищевказаним кредитним договором було здійснено шляхом укладення 25 жовтня 2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» договору факторингу № 25/10/2024. Відповідно до ст. 1078, 1079 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Відповідно до пункту 1.1 договору факторингу, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», за цим договором позивач (фактор) зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. За змістом ст. 1054, 1048, 1049 ЦК України та умовами кредитного договору, строк повернення всієї суми кредиту та відсотків за користування коштами настав 09 березня 2025 року (360 днів від 09 березня 2024 року) й саме до цього строку ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», як новий кредитор, що набув всіх прав та обов`язків в зобов`язанні на підставі договору факторингу від 25 жовтня 2024 року, укладеного з ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», мало право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом. Тобто нарахування процентів за користування кредитними коштами здійснювалося позивачем в межах строку користування кредитом з урахуванням вимог чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору, оскільки внаслідок зміни кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання збереглося цілком і повністю, змінився лише його суб`єктний склад в частині кредитора. Натомість зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається до закінчення строку кредитування, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин, у тому числі нового кредитора щодо отримання процентів за правомірне користування позичальником грошовими коштами на підставі статті 1048 ЦК України. Позивач у цій справі є сингулярним правонаступником первісного кредитора за укладеним кредитним договором, відповідно, установлені судом правовідносини продовжували існувати з попереднім змістом, а відбулася винятково заміна сторони кредитора в існуючому зобов`язанні з попереднім змістом та усіма істотними умовами. З огляду на вищевикладене, суд уважає, що є всі підстави для стягнення із відповідача процентів за користування кредитом, нарахованих як первісним кредитором, так і позивачем після укладання договору факторингу. Однак, суд не погоджується із розрахунками сум заборгованості за процентами, наданими позивачем, оскільки ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пункт 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» гласить, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. З урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24 грудня 2023 року, відсотки з 25 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року (120 днів перехідного періоду) мали нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5 %, з 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року (наступні 120 днів перехідного періоду) - в розмірі денної процентної ставки не більше 1,5 %, а з 21 серпня 2024 року у розмірі денної процентної ставки не більше 1%. Із наданих позивачем детальних розрахунків заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом, які нараховувались первісним кредитором ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (а. с. 39-43) та позивачем (а. с. 44-45), нараховані за процентною ставкою 2,5 % за період з 09 березня 2024 року по 27 лютого 2025 року включно, незважаючи на те, що з 23 квітня 2024 року вже діяло законодавчо визначене обмеження по процентній ставці 1,5 % в день, а з 21 серпня 2024 року 1 % в день. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Оскільки договір укладений між сторонами 09 березня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-IX, яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування» (в частині обмеження розміру денної процентної ставки), проте без урахування його положень, а тому відповідні умови договору щодо нарахування процентів у розмірі 2,5 % в день, починаючи з 23 квітня 2024 року є нікчемними. Отже, відсоткова ставка встановлена законом, який регулює спірні правовідносини між сторонами, не може бути збільшена умовами договору, тому суд вважає за необхідне навести власний розрахунок відсоткової ставки, ураховуючи умови договору та норми чинного на час виникнення правовідносин законодавства. Перші 120 днів від набрання чинності 24 грудня 2023 року Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» закінчуються 22 квітня 2024 року. Отже, з 09 березня 2024 року по 22 квітня 2024 року відсоткова ставка становить 2,5 % в день відповідно до умов договору, з 23 квітня 2024 року до 21 серпня 2024 року відсоткова ставка буде становити 1,5 % в день, надалі відсотки розраховуються, виходячи з відсоткової ставки у розмірі 1% в день до 27 лютого 2025 року. Таким чином з 09 березня 2024 року до 22 квітня 2024 року розмір відсотків буде становити суму в розмірі 9000 грн (8000 грн х 2,5% х 45 днів); з 23 квітня 2024 року до 21 серпня 2024 року розмір відсотків буде становити суму в розмірі 14500 грн (8000 грн х 1,5% х 121 день); з 22 серпня 2024 року до 27 лютого 2025 року розмір відсотків буде становити суму в розмірі 15200 грн (8000 грн х 1% х 190 днів). З огляду на зазначене, загальна сума відсотків за період з 09 березня 2024 року до 27 лютого 2025\~\~\~\~ року (у межах заявлених позовних вимог) становить 38700 грн (9000 грн +14500 грн + 15200 грн). Отже, ураховуючи законодавчі обмеження по розміру денної процентної ставки суд уважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише 46700 грн, з яких: 8000 грн сума заборгованості за тілом кредиту, 38700 грн заборгованість за відсотками, а тому суд робить висновок, що позов необхідно задовольнити частково. Щодо позовних вимог позивача про стягнення витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу суд зазначає таке. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір відповідно до задоволеної частини позовних вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1428,25 грн пропорційно до задоволеної частини вимог (позов задоволено на 58,96 %). Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Таким чином, суду повинні бути надані на підтвердження понесених витрат на правову допомогу договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. На\~\~\~ підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав\~ суду копії договору № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024 року (а. с. 80-81), ордеру серії АІ № 1836660 від 27.02.2025 на надання правничої допомоги (а. с. 33), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 9422/10 (а. с. 62), акта № 6937 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 27.02.2025 р. (а. с. 46), рахунку\~\~\~\~\~ на\~\~\~\~\~\~ оплату\~\~\~\~\~\~ по\~\~\~\~ замовленню\~ №\~ 6937-27/02-2025 від\~\~ 27.02.2025 р. по договору № 10/12-2024 від 10.12.2024 р. (а. с. 38), згідно з якими загальна вартість наданих адвокатом позивачеві послуг, що були сплачені позивачем адвокату, становить 10000,00 грн. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. А, отже, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах,\~\~\~ обсяг,\~\~\~ якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні позову. Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі № 420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Ураховуючи положення ст. 141 ЦПК України та зважаючи на те, що справа є справою незначної складності, розглянута в спрощеному провадженні, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням ціни позову, часткового задоволення позовних вимог судом, суд вважає за можливе зменшити\~ розмір витрат на правову допомогу та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 3000,00 грн, що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial