Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-24 00:00:00

\~\~ [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , 10.03.2025 звернувся до суду з позовною заявою [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. \~ \~ \~ \~Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач 15 березня 2012 року уклала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . В серпні 2021 позивач та відповідач припинили фактичні шлюбні відносини та почали проживати окремо. Рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 19.09.2022 у справі № 386/893/22 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Судовим наказом Голованівського районного суду Кіровоградської області № 386/1113/23 від 8 вересня 2024 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . 14.08.2022 відповідач надав письмову згоду на виїзд спільного сина до республіки Польща для подальшого проживання. Дитина проживає разом із позивачем в республіці Польща, що не заперечується відповідачем. Відповідач сплачує аліменти на утримання сина в сумі 1500 тис. грн. Додаткових витрат на утримання сина відповідач не надає а саме: на лікування, проживання, навчання, на розвиток додаткових здібностей, харчування та інше. Дитина проживає разом із позивачем на орендованій квартирі, відвідує школу, бере участь у додаткових платних гуртках (ментальної арифметики), для забезпечення належного розвитку та дрібних побутових потреб дитини які виражаються у придбанні цифрової техніки, оздоровчого відпочинку, шкільного спорядження (книжок, ручок, одягу, харчування та канцелярських виробів та харчування) позивач несе самостійно матеріальні (грошові) витрати, що підтверджується наступним витратами: - за 2022 рік на загальну суму витрат які позивач поніс на дитину 18500 злотих із яких позивач просить стягнути з відповідача 1/2 в сумі 9250 злотних, що за даними МІНФІНУ України (офіційний веб сайт https://minfin.com.ua ) станом на 01.01.2023 року складає 6012,5тис грн., що підтверджується фіксаційним чеком ІПН 20230904314 (з перекладом на Українську мову); - за 2023 рік на загальну суму витрат які позивач поніс на дитину 9654,71 злотих із яких позивач просить стягнути з відповідача 1/4 від суми 4750 злотих (туристичний відпочинок дитини), що + 1187,50 злотих те еквівалентно 10093,75 тис. грн., що підтверджується чеком від 20.01.2025 року, чеком від 20.07.2023 року № 8/07 із (перекладом на Українську мову) та від залишкової суми (9654,71 злотих 1187,50 злотих) = 8467, 21:1/2=4233,60 злотих, що за даними МІНФІНУ України станом на 01.01.2023 року складає 35980 тис. грн.; - оплата занять з ментальної на загальну суму 3202,50 злотих, що за даними МІНФІНУ України станом на 01.01.2023 року складає 13610,63 тис. грн.; - оплата шкільних обідів на загальну суму 1386 злотих = 693 злотих, що за даними МІНФІНУ України станом на 01.01.2023 року складає 5431, 5 тис. грн., - за 2024 рік витрати які позивач поніс на дитину 9917,20 злотих за даними МІНФІНУ України станом на 01.01.2024 року складає 84296,20 тис. грн. (продукти харчування) із яких позивач просить стягнути з відповідача від суми 3349 злотих; - стягнути із відповідача від загальної суми 6568,02 злотих яку витрачено позивачем на утримання дитини за 2024 рік що = 3284 злотих, що за даними МІНФІНУ України станом на 01.01.2024 року складає 27914 тис. грн.; - стягнути із відповідача 25375 злотих на оренду житла, що в гривневому еквіваленті станом на 01.01.2023 року складає 215 тисяч 687 грн.. \~ \~ \~ \~Представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , одноразово в сумі 321743,38 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 11.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до підготовчого розгляду. 08.04.2025 представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, однак такий відзив подано до суду з пропущеним строком, тому відзив не прийнятий судом . Ухвалою суду від 12.05.2025 підготовче засідання в справі закрите та призначено справу до розгляду по суді. Позивач та його представник [PERSON] , в судове засідання не з`явились, представник позивача подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі та без участі позивача за наявними матеріалами справи, зазначив,що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, зазначив, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить\~до висновку,\~що в\~задоволені позову\~слід відмовити\~з наступних\~ підстав. \~ Нормами частин 1-3 ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13\~ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 15 березня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 19.09.2022 у справі № 386/893/22 розірвано. \~ \~ \~ \~Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з копії Судового наказу Голованівського районного суду № 386/1113/23 від 8 вересня 2024 року з [PERSON] , [INFO] , стягнуто на користь [PERSON] , [INFO] , щомісячно аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 06 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . \~ \~ \~ \~14.08.2022 відповідач надав письмову згоду на виїзд спільного сина до республіки Польща для подальшого проживання. Дитина проживає разом із позивачем в республіці Польща, що не заперечується відповідачем. Відповідно до копії розрахунку державного виконавця по ВП №76114887, відповідач сплачує аліменти на утримання сина , станом на 01.11.2024 заборгованість зі сплати аліментів складає 713,50 грн., заборгованість станом на лютий 2025 року становить- 1630,71 грн. З копії довідки міжнародного клубу ментальної арифметики Indigo Mental Club [PERSON] сплачує за навчання сина [PERSON] з 16.12.2023 по 28.02.2025 250 злотих за місяць. \~ \~ \~ \~Згідно до копії строкового договору оказіональної оренди житлового приміщення з 01.08.2022 до 31.12.2024 [PERSON] сплачує за оренду житла 3500 злотих на місяць, яка не включає оплату за світло, інтернет, гаряче та холодне водопостачання , газ, вивіз сміття , та платежі ЖК. Крім цього , позивачем додані до позову копії фіскальних чеків на придбання мобільного телефону, канцелярських товарів, одягу, взуття , оплату за туристичну путівку , купівлю продуктів харчування Відповідно до статті 185 Сімейного Кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Зі змісту позовної заяви, а також позовних вимог вбачається, що предметом позову є додаткові витрати на дитину. В позовній заяві, позивач розмежовує додаткові витрати за наступним цільовим призначенням: -витрати на туристичний відпочинок дитини; -заняття з ментальної арифметики; -оплата шкільних обідів; -продуки харчування; -витрати на оренду жилого приміщення. Суд зазначає, що вказані позивачем додаткові витрати за своїм цільовим призначенням не можуть вважатися витратами, що викликані особливими обставинами, у розумінні ст 185 сімейного кодексу України. У постанові Верховного суду 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 зроблено висновок, що витрати на навчання дитини з метою здобуття професійної освіти за кордоном, за наявності можливості проходження навчання в державних закладах освіти, не відносять до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини (КЦС ВС від). У постанові від 1 квітня 2019 року у справі № 545/819/18 КЦС ВС визнав, що витрати, понесені позивачем на навчання сина в коледжі, та витрати на придбання спортивного інвентарю належать до додаткових витрат, необхідних для розвитку дитини. Слід зауважити, що в цій справі суд урахував певні спортивні досягнення дитини. Тому для доведення необхідності таких витрат на дитину суду можуть бути надані докази її здібностей та досягнень.\~ \~\~ У постанові від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 КЦС ВС вказав, що Придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя не належить до додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами. «Ці витрати поглинаються аліментними виплатами того з батьків, хто не проживає з дитиною». Не може вважатися розвитком особливих здібностей дитини та, відповідно, бути особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України підготовка дитини до зовнішнього незалежного оцінювання, заняття з репетитором для підготовки до вступу до ЗВО, придбання посібників (постанова КЦС ВС від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20). Вирішуючи питання про стягнення додаткових витрат на дитину суд враховує положення ч.ч.1, 2ст.141 СК України, відповідно до яких мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. Така ж позиція висловлена у рішенні Верховного Суду України, яка висловлена 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15. Додаткові витрати на дитину мають нести батьки. Відповідно до п.1 ч.1 ст.129 Конституції України одним із основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 2 ст.150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Одним із завдань Сімейного кодексу України є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. При цьому обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. За змістом ч.ч.1,2 ст. 181 СК України способи виконання батьками свого обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд, відповідно до ст. 182 СК повинен враховувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело надходження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В іншій справі КЦС ВС погодився з рішеннями судів попередніх інстанцій про те, щоб стягнути додаткові витрати на навчання у приватному навчальному закладі дитини, та вказали, що обрання навчального закладу здійснювалося обома батьками (постанова КЦС ВС від 8 травня 2023 року у справі № 756/9882/19). Доповідачка звернула увагу, що в цьому випадку йдеться не лише про усну згоду відповідача на навчання дитини в приватному закладі, а й підписання ним із закладом певних документів. Не всі бажання того з батьків, із ким проживає дитина, можна вважати додатковими витратами на дитину. Разом із тим, суд не приймає фіскальні чеки за придбання продуктів харчування, придбання одягу для дитини, оплату за харчування, оплату за туристичну путівку, оплату за додаткове навчання(репетиторство з арефметики), оплату за оренду житла як належний та допустимий доказ, оскільки витрати на навчання дитини з метою здобуття професійної освіти за кордоном, за наявності можливості проходження навчання в державних закладах освіти, не відносять до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Також, придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя не належить до додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами, оскільки ці витрати поглинаються аліментними виплатами того з батьків, хто не проживає з дитиною. Крім цього, матеріали справи не містять обґрунтувань та доказів щодо необхідності туристичного відпочинку та оздоровлення саме дитини. З урахуванням викладеного та враховуючи судову практику розгляду справ з аналогічним предметом спору, суд приходить до висновку вказані позивачем додаткові витрати із зазначеним цільовим призначенням не можуть вважатися витратами, що викликані особливими обставинами, у розумінні ст 185 сімейного кодексу України. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку із його необґрунтованістю. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України в зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені судові витрати позивачем покладаються не підлягають до відшкодування відповідачем. \~ \~ \~ \~Судові витрати відповідача на правничу допомогу підлягають відшкодуванню позивачем у розмірі 15000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved