Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-28 00:00:00

17.04.2025 адвокат Браславська О.А., яка діє в інтересах позивачки [PERSON] , через систему "Електронний суд", звернулась до суду із позовом до [PERSON] з наступними вимогами: змінити спосіб стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , який був встановлений рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13 липня 2017 року у справі № 621/641/17 в твердій грошовій сумі та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. На обґрунтування позовної заяви представником позивачки зазначено, що під час спільного проживання однією сім`єю як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, у позивачки та відповідача, [INFO] народився син - [PERSON] . На даний час сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, не підтримують ніяких стосунків. Спільна дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. В зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, позивачка [PERSON] , з метою збереження життя і здоров`я дитини виїхала з сином за межі України і на цей час проживає з сином на території республіки Естонії. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13.07.2017, яке ухвалене у справі № 621/641/17 з відповідача [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1167 грн., щомісячно, з індексацією відповідно до закону і до досягнення дитиною повноліття. За період з 2017 року в Україні значно виросла інфляція, змінився рівень життя і визначена сума аліментів в розмірі 1167 грн., на місяць менше ніж мінімальний розмір аліментів на дитину та не є достатнім для забезпечення дитині належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку. Разом із цим, матеріальне становище відповідача покращилось, він отримує регулярний та достатній дохід - грошове забезпечення як військовослужбовець. Інших утриманців, окрім сина [PERSON] , відповідач не має. Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на той факт, що змінився матеріальний стан платника аліментів, [PERSON] через свого представника звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 03.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 09.07.2025. 09.07.2025 судові засідання відкладено у зв`язку з першою неявкою відповідача до 29.07.2025. 29.07.2025 учасники справи, які повідомлялись належним чином про дату, час та місце судового розгляду в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки [PERSON] адвокат Браславська О.А. до канцелярії суду надала заяву, відповідно до якої просила проводити розгляд справи за її відсутності та без участі позивачки, позовні вимоги підтримала в повному обсязі не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, рекомендованими листами, направленими на його адресу місця реєстрації судом, крім того відповідач повідомлялася шляхом публікації оголошення про виклик в суд на офіційному сайті Судової влади України. Причини неявки суду [PERSON] не повідомив, відзиву на позов не надавав, будь яких заяв чи клопотань з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду не надходило. Згідно зі статтею 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями Цивільного процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України). Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76 - 81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Під час судового розгляду встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд, дослідивши та оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували. У період спільного проживання, без реєстрації шлюбу, [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , мати [PERSON] . Зазначене вище підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] , серія [NUMBER] від 04.09.2015 (а. с. 6). Як вбачається з копії рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13.07.2017 по справі № 621/641/17, з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 1167 (одній тисячі сто шістдесят сім) грн, з індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 29.03.2017 і до досягнення ним повноліття (а. с. 16 - 17). Відповідно до частини 4 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як зазначає представник у позовній заяві, позивачка [PERSON] разом із сином [PERSON] , у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України виїхала за межі України, син перебуває на її утриманні та забезпеченні. На підтвердження вказаних обставин представником долучено до позовної заяви копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон позивачки та дитини (а. с. 8 - 10). Згідно відмітки в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, позивачка [PERSON] , разом із дитиною виїхала за межі України 15.03.2022 (а. с. 10). Факт проживання дитини разом із матір`ю, позивачкою [PERSON] відповідачем [PERSON] не спростовано. Відповідно до статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до положень частин 2, 3 статті 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідністю з частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На підставі системного аналізу зазначених вище норм слід зазначити, що чинним законодавством (статті 182, 183 Сімейного кодексу України) підвищений мінімальний розмір аліментів до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також передбачено стягування аліментів у розмірі частки від заробітку платника аліментів, якщо стягувач не просить визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умова для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, стаття 192 Сімейного кодексу України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його. Позивач скористалася своїм правом, визначивши спосіб стягнення аліментів - у частці від доходу батька. Представником позивачки надано докази того, що наявні законні підстави для зміни способу стягнення аліментів з метою забезпечення їх гарантованого мінімального розміру. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України, зміна розміру аліментів може означати й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Такий висновок цілком узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 та від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17-ц. Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце, як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Враховуючи, що позивачка [PERSON] , обґрунтувала необхідність у збільшенні розміру аліментів, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частку заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Така зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини та засадам справедливості, добросовісності та розумності. У новому розмірі аліменти мають стягуватися починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а при зверненні до суду з позовом позивачка в силу пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" була звільнена від сплати судового збору, з відповідача [PERSON] в дохід держави відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України належить стягнути судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп. Відповідно до частини 5 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Outcome: approved