Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] 22.05.2025 р. звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області із позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього на її користь аліменти у розмірі всіх видів заробітку для дитини, що продовжує навчання, до закінчення [PERSON] , [INFO] , навчання. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.08.2020 р. вона розірвала шлюб з відповідачем, від якого у них є повнолітня донька [PERSON] , [INFO] .. На даний час їхня донька навчається в Черкаському державному технологічному університеті на денній формі на платній основі і буде навчатися до 30.06.2028 р. За рішенням суду відповідач виплачував аліменти до повноліття дочки. Дочка проживає разом з позивачем однією сім`єю. Відповідач на даний час перебуває на військовій службі у в/ч [NUMBER] в [ADDRESS] і має можливість надавати матеріальну допомогу повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Ухвалою суду від 02.06.2025 р. прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом учасників. У відзиві вх.11037 від 20.06.2025 р. відповідач [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування відзиву вказує, що відповідно до рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 15.09.2020 р. у справі №570/5686/19 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] (на даний час повнолітня), [PERSON] , [INFO] (на даний час повнолітня), [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду 05.12.2019 р. до досягнення старшою дитиною повноліття. Постановою Рівненського апеляційного суду Рівненської області від 02.11.2023 р. у справі №570/2903/23 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/8 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду 08.06.2023 р. і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, у залежності з тим, яка з цих подій настане першою. [PERSON] є учасником бойових дій та несе службу у в/ч [NUMBER] . [INFO] . Зареєстрував шлюб з [PERSON] [PERSON] матеріально допомагає своїй мамі [PERSON] , [INFO] , яка має похилий вік, а отримана пенсія не надає їй можливості для більш-менш нормального проживання, харчування, тощо. Наводить положення ст. ст. 180, 182, 199, 200 СК України та вказує, що позивач не доводить розмір витрат пов`язаних із навчанням повнолітньої доньки, їх понесення на утримання доньки - [PERSON] , а також матеріальної можливості їх сплачувати. [PERSON] на даний час сплачує аліменти на утримання своїх доньок в розмірі 1/8 частки всіх видів його заробітку (доходу). У відповіді на відзив вх.11864 від 02.07.2025 р. представник позивача Дудка І.О. вказує, що відповідно до ст.183 СК України обов`язок батьків утримувати дитину має пріоритет, якщо доведено її потребу в утриманні. Статус учасника бойових дій може бути врахований як пом`якшуюча обставина, але не звільняє від обов`язку (постанова ВС від 12.06.2019 р. у справі №761/18100/17). Позивач надає докази довідки про витрати на навчання дочки та перерахування коштів на прожиття [PERSON] , які підтверджують необхідність аліментів. Також наводить судову практику, а саме постанову ВС від 17.10.2018 р. у справі №367/1047/17 та вказує, що відповідно до ч.2 ст.186 СК України позивач зобов`язаний лише вказати потребу в утриманні, а детальний розрахунок може бути встановлений судом. Дочка навчається на денній формі і потребує фінансової підтримки, зокрема на навчання, підручники та проживання. Судова практика розширює обов`язок батьків щодо утримання дітей, коли дитина навчається і не має самостійного заробітку. У судовому засіданні позивач та її представник адвокат ДудкаІ.О. підтримали заявлені позовні вимоги. Позивач пояснює, що має чотирьох доньок, двоє з яких повнолітні. Самостійно не в змозі забезпечити належний рівень утримання доньок та просить стягнути з відповідача аліменти, оскільки він дітям нічим не допомагає. Вона працює продавцем у приватного підприємця, її щомісячний дохід склад близько 8000 грн. Навчання доньки [PERSON] , [INFO] , за рік коштує 30 000 грн., половину від цієї суми вона платить двічі на рік. Донька проживає в м.Черкаси у гуртожитку безкоштовно, бо має пільги як дитина учасника бойових дій. Коли донька просить у відповідача кошти на свої потреби, то відповідач їх не дає, пояснює, що в нього немає грошей. На виконанні в ДВС перебуває два виконавчі провадження: ВП [NUMBER], яке відкрито 24.01.2024 р. про стягнення аліментів на повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , за яким відповідач сплачує щомісячно близько 2711,59 грн. аліментів , за постановою Рівненського апеляційного суду від 02.11.2023 р. про стягнення 1/8 частки з його доходу заробітку, що складає фактично 2711,59 грн. на місяць; та ВП [NUMBER], яке відкрито 09.04.2021 р., за рішенням Рівненського районного суду вже на двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Костюкович Ф.Ф. підтримав відзив, просить у задоволенні позову відмовити. Пояснив, що [PERSON] проживає із новою сім`єю в [ADDRESS] , є військовослужбовцем. Відповідач розуміє, що дітей треба утримувати, однак законодавець встановив перелік підстав для стягнення аліментів. Відповідач має офіційний заробіток і держава платить йому кошти. Представник відповідача не знає чи є у відповідача брати та сестри, які допомагають його матері матеріально, яка проживає в Рівненській області. Не володіє інформацією про дохід відповідача, але його дохід є офіційним. Дружина відповідача працездатна. Інших дітей, крім як доньок від попереднього шлюбу, відповідач не має. Суд, вислухавши пояснення позивача та представників сторін у судовому засіданні, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення позову. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується засвідченою позивачем копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Крім того, сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 28.08.2020 р. у справі №570/1075/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований у ВРАГС м.Рівне 30.08.2002 р., актовий запис 1093, - розірвано. Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 15.09.2020 р. у справі №570/5686/19 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 2010 р.н., [PERSON] , [INFO] у розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду 05.12.2019 р. до досягнення старшою дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] перебуває з у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 27.05.2022 р., про що свідчить засвідчена представником відповідача адвокатом Костюковичем Ф.Ф. копія свідоцтва про шлюб, серія [NUMBER] . Постановою Рівненського апеляційного суду від 02.11.2023 р. стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частки від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду 08.06.2023 р. і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, в залежності від того, яка з цих подій настане першою. Як убачається з Довідки №55/25 від 19.05.2025 р., виданої деканом факультету гуманітарних технологій Черкаського державного технологічного університету Н. Махиня, [PERSON] дійсно здобуває вищу освіту в Черкаському державному технологічному університеті на бакалаврському освітньому рівні за спеціальністю 022 Дизайн за кошти фізичних та/або юридичних осіб, форма навчання - денна, період навчання з 01.09.2024 р. до 30.06.2028 р. Позивачем [PERSON] у листопаді 2024 р. (13500 грн.) та у січні 2025 р. (15660 грн.) сплачено кошти за навчання повнолітньої доньки [PERSON] , про що свідчать квитанції. Крім цього, позивач несе витрати на утримання своє доньки [PERSON] , [INFO] , про що свідчить інформація про окремі операції по картці/рахунку [NUMBER] , з якої вбачається, що вона перераховує кошти доньці, про що не заперечує відповідач. Позивач не заперечує, що вона перераховує також на вказану карту доньці і кошти, які відповідач сплачував на її утримання в якості аліментів. Позивач працює та отримує дохід, про що свідчить довідка форми ОК-5 з ПФУ. Відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від15травня 2006року №3"Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ст. ст. 9, 18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-ХІІ батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом приймається до уваги те, що повнолітня донька сторін навчається на денній формі навчання, факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє [PERSON] , [INFO] , можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, вказана особа, яка ще не закінчила навчання у навчальному закладі, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що донька потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням, стипендії вона не отримує. Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, працює та отримує регулярний дохід, що останнім не заперечується, однак розмір свого доходу суду не вказує, а отже має можливість надавати допомогу повнолітній доньці. У свою чергу відповідач, не визнаючи позов про стягнення аліментів повністю через заявлений позивачем розмір частки від його доходу, натомість лише вказує про свою працездатність та отримання офіційного доходу від держави як військовослужбовець, та відсутність на його утриманні інших осіб, що свідчить про відсутність підстав вважати неспроможним відповідача утримувати свою повнолітню доньку. Відповідач належних доказів щодо відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці не надав. Отже, відповідач як батько зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, оскільки він спроможний надавати таку допомогу та сплачувати аліменти. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937 св 21) зроблено висновок: «При цьому посилання апеляційного суду на відсутність доказів працевлаштування відповідача, що, за висновком суду, унеможливило встановити, чи дійсно він має можливість надавати дітям матеріальну допомогу, Верховний Суд визнає неспроможними, так як відповідач, маючи обов`язок у змагальному процесі доводити свої твердження (статті 12, 81 ЦПК України), не надав доказів, що не працює, приховував ці докази від позивача, а представник відповідача підтвердила факт його працевлаштування. Колегія суддів наголошує на тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання, до чого зводилися основні доводи апеляційної скарги відповідача. Такий виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18 (провадження № 61-7125св18). У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.» У свою чергу відповідач, не визнаючи позов про стягнення аліментів повністю, не доводячи при цьому розміру свого доходу, натомість лише вказує про свою працездатність та отримання доходу від держави як діючий військовослужбовець в/ч [NUMBER] , та стягнення за виконавчими листами аліментів по 1/3 на двох неповнолітніх та 1/8 на повнолітню доньку, що свідчить про відсутність підстав вважати неспроможним відповідача утримувати свою повнолітню доньку [PERSON] , що узгоджується з судовою практикою, а саме постановою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 760/17457/16-ц (провадження № 61-34814св18). Отже, необхідність утримання інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній доньці - [PERSON] , яка її потребує, що узгоджується з практикою Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.04.2019 р. справа № 644/3610/16-ц, провадження № 61-12782св18. Доводи відповідача про те, що на його утриманні перебуває його мати [PERSON] , [INFO] , яка отримує пенсію за віком, та потребує лікування не заслуговують на увагу, оскільки дані твердження не виключають обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині, яка її потребує, у зв`язку із навчанням. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20 (провадження № 61-17937 св 21) вказано, що «Колегія суддів наголошує на тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання, до чого зводилися основні доводи апеляційної скарги відповідача. Такий виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18 (провадження № 61-7125св18). У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зроблені судом першої інстанції висновки по суті вирішення спору узгоджуються з вищевказаними правовими позиціями Верховного Суду. При цьому судова практика у цій категорії справ є сталою. Отже, безпідставними є посилання апеляційного суду на відсутність у матеріалах справи доказів того, що навчання за рахунок бюджету не забезпечує життєво необхідних мінімальних потреб, оскільки форма навчання не має правового значення при вирішенні цього спору. Крім того, нормами СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина». З урахуванням вищевказаних обставин та обопільного обов`язку батьків утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, до досягнення нею двадцяти трьох років та можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, суд вважає за можливе частково задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/8 від його доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 22.05.2025 р. і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, у залежності з тим, яка з цих подій настане першою. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XIIта набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до ч.2 ст.179 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно доч.1ст.182СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1ст. 5 Закону України "Про судовий збір". Відповідач [PERSON] звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 "Про судовий збір", адже являється учасником бойових дій.

Outcome: approved