Jurisdiction: civil
Date: 2025-08-03 00:00:00

31.07.2025 року заявник [PERSON] звернулась в суд із заявою, у якій просила видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатись на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалих осіб за адресою [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Мотивувала заяву тим, що за вказаною адресою вона проживає разом із дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також колишнім чоловіком [PERSON] , який систематично вчиняє щодо неї домашнє насильство фізичного, психологічного, сексуального та економічного характеру. Вказані дії тривають із 31 серпня 2024 року. [PERSON] б`є її по обличчю, голові, носі, плечах, душив, штовхав, тягав за волосся, погрожував фізичною розправою. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10 червня 2025 року їх шлюб розірвано. Після розлучення [PERSON] регулярно пробирається до будинку, в тому числі через вікна, порушує її спокій та безпеку. Вказала, що [PERSON] вчиняє домашнє насильство у присутності їх дітей, що негативно впливає на їх психологічний та емоційний стан. Вказала, що відносно [PERSON] винесено кілька термінових заборонних приписів, а саме серії ВАВ № 020197 від 10.11.2024 року, серії АА № 043017 від 07.07.2025 року, серії АА № 445549 від 02.09.2024 року, серії АА № 448437 від 10.11.2024 року, серії АА № 448780 від 05.05.2025 року. Крім цього, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП, а саме постановами Пустомитівського районного суду Львівської області від 01.07.2025 року у справі № 450/2122/25, від 08.01.2025 року у справі № 450/5351/24, від 28.01.2025 року у справі № 450/5441/24, від 31.10.2024 року у справі № 450/4225/24, від 21.01.2025 року у справі № 450/5521/24, від 31.10.2025 року у справі № 450/4222/24, від 17.07.2025 року у справі № 450/1911/25. Окрім наведеного, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та притягнуто до кримінальної відповідальності у справі № 450/5449/24 від 22.11.2024 року. З огляду на викладене, просила заявлені вимоги задовольнити. В судовому засіданні 04 серпня 2025 року заявник [PERSON] надала пояснення аналогічні викладеним письмово, вимоги заяви підтримала та просила такі задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд такої у його відсутності не подав. Заслухавши думку сторони заявника, розглянувши матеріали заяви та докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. У відповідності до ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави. Судом встановлено, що заявник [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою [ADDRESS] , разом із дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.06.2025 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 22.11.2008 року Скнилівською сільською радою Пустомитівського району Львівської області, актовий запис № 3. Як вбачається із відповіді т.в.о. начальника ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області В. Продеус № 224059-2025 від 11.07.2025 року та долучених копій протоколів про адміністративні правопорушення, частина з яких є нечитабельними, [PERSON] неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення, передбачені ч.ч. 1-3 ст. 172-3 КУпАП, по відношенню до [PERSON] . До матеріалів заяви долучено термінові заборонні приписи стосовно кривдника, однак слід зазначити, що такі є нечитабельними, а тому суд не може покладати такі в основу рішення про видачу обмежувального припису. З вироку Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 листопада 2024 року, яким [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді 200 (двісті) годин громадських робіт, встановлено, що обвинувачений [PERSON] 10.11.2024 року близько 17 год., перебуваючи в приміщенні житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , під час словесного конфлікту із дружиною [PERSON] , на ґрунті раптових неприязних відносин, умисно, з метою заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю, долонею правої руки схопив потерпілу за волосся та застосовуючи фізичну силу потягнув, після чого наніс їй один удар кулаком правої руки в ділянку спини зліва, після якого остання вибігла на прибудинкову ділянку за вищевказаною адресою, де [PERSON] , наздогнавши потерпілу, наніс їй один удар долонею правої руки в ділянку голови. В подальшому, потерпіла повернулась до будинку за вищевказаною адресою, де [PERSON] продовжуючи конфлікт та реалізуючи свій протиправний умисел з метою спричинення тілесних ушкодження, схопив її за одяг та застосовуючи фізичну силу потягнув до себе, внаслідок чого [PERSON] вдарилась кистю лівої руки до ручки дверей. Своїми протиправними діями [PERSON] завдав потерпілій тілесні ушкодження у вигляді двох синців (1 синець на голові і 1 синець на спині) та двох саден на лівій кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Такими своїми діями, обвинувачений [PERSON] вчинив спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України. Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушенням прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства. Невжиття своєчасних обмежувальних заходів щодо кривдника може призвести у подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої особи від насильства у сім`ї. Основним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини між заявницею та заінтересованою особою у вказаній сфері, є ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Зі змісту п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. У пункті 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. 3 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь. Положеннями ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству, у який входять особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою. Оцінивши у даному конкретному випадку вірогідність продовження та повторного вчинення домашнього насильства з боку [PERSON] по відношенню до заявниці [PERSON] , суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні всіх обставин справи, які свідчать про непоодинокі випадки домашнього насильства з боку [PERSON] по відношенню до [PERSON] , не дивлячись на притягнення до адміністративних та кримінальних відповідальностей за вказані дії, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви [PERSON] та встановлення у відношенні до її колишнього чоловіка [PERSON] обмежувального припису на максимально визначений законом термін, із забороною вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] , [INFO] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, оскільки заявниця, яка постраждала від домашнього насильства, потребує оперативного і дієвого захисту у порядку передбаченому ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Водночас, заявлені вимоги щодо встановлення обмежувального припису стосовно [PERSON] в частині заборони перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , за адресою [ADDRESS] , задоволенню не підлягають, оскільки заявник та її двоє дітей проживають за адресою [ADDRESS] , а належні та допустимі докази, які б підтверджували народження дитини сторін [PERSON] , [INFO] , відсутні. Крім цього, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт вчинення [PERSON] систематичних або одноразових дій фізичного, психологічного чи економічного характеру, що мають ознаки домашнього насильства саме щодо вище вказаних дітей, наявність реальної загрози їх життю чи здоров`ю, або негативного впливу на їхній психоемоційний стан, що є обов`язковою умовою для обмеження контактів. Окрім наведеного, заявлені вимоги щодо встановлення обмежувального припису стосовно [PERSON] в частині заборони перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] , а також заборони наближатись на відстань менше 300 метрів до її місця проживання, не підлягають задоволенню, оскільки така заборона призведе до фактичного унеможливлення реалізації [PERSON] його батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, передбачених Сімейних кодексом України.

Outcome: partial