Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-20 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на наступні обставини. 26.08.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 691424, за яким вона має заборгованість у загальному розмірі 122987,47 грн, що складається з наступного: 1) 51836,58 грн заборгованість за основною сумою боргу; 2) 71150,89 грн \~заборгованість за відсотками,\~ і право вимоги за яким було відступлено позивачу на підставі договору № 31012025 від 31.01.2025. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за договором про надання споживчого кредиту № 691424 від 26.08.2021 у розмірі 122987,47 грн. З огляду\~на викладені\~обставини ТОВ\~«Факторинг Партнерс»\~просило стягнути\~з [PERSON] \~заборгованість за\~вказаним договором\~у загальному\~розмірі 122987,47\~грн, а\~також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн. 06.05.2025 суддею було відкрито провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 112). Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлена про розгляд справи відповідач не подала, у зв`язку з чим судом була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 26.08.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 691424, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 54000 грн строком на 1096 днів із кінцевим терміном повернення 26.08.2024 та зі сплатою за перший день користування кредитом в розмірі 8% на день (2920% річних), а за всі наступні дні користування кредитом з другого дня й до кінця строку надання кредиту в розмірі 90%. За умовами договору (п. 1.8) орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору становить 161834,03 грн. Кошти кредиту були надані товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): 1) у розмірі 50000 грн на поточний рахунок споживача № [NUMBER] в АТ «Альфа Банк»; 2) у розмірі 4000 грн на користь товариства з метою виконання зобов?язань з оплати процентів за перший день користування кредитом відповідно до п. 3.5 договору (а.с. 10-15, 16-18, 19-20, 21, 22-23). Із наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Слон Кредит» вбачається, що [PERSON] станом на 25.02.2025 має заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 691424 від 26.08.2021 у загальному розмірі 122987,47 грн, що складається з наступного: 1) 48036,63 грн заборгованість за тілом кредиту; 2) 3799,95 грн заборгованість за відсотками за перший день користування; 3) 71150,89 грн заборгованість за відсотками (а.с. 24-25). Згідно з розрахунком заборгованості, наданого ТОВ «Факторинг Партнерс», відповідач станом на 25.04.2025 має заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 122987,47 грн, що складається з наступного: 1) 51836,58 грн заборгованість за тілом кредиту; 2) 71150,89 грн заборгованість за відсотками (а.с. 26). 31.01.2025 між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір факторингу № 31012025, відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» передало (відступило) позивачу належне право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 691424 від 26.08.2021 у розмірі 122987,47 грн, що також підтверджується актом прийому-передачі Реєстру боржників від 31.01.2025 та Реєстром боржників до відповідного договору факторингу (а.с. 27-55, 56, 57, 58, 59, 60-62, 63, 64). Згідно зі\~ст. 1046 Цивільного кодексу України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1\~ст. 1049 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави щодо позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У разі невиконання позичальником обов?язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов?язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048\~цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором (ст. 1052 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор\~прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Статтею 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов?язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010, який суд враховує при виборі і застосуванні норм прав до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4\~ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України. Доказів спростування презумпції дійсності укладеного відповідачем договору матеріали справи не містять. Відповідач мала процесуальну можливість надати суду докази на спростування презумпції правомірності договору, однак таким правом не скористалася. Отже, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустилася порушення умов договору щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за нею утворилася зазначена заборгованість. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити\~факторові своє\~право грошової\~вимоги до\~третьої особи\~(боржника)\~(ч.\~1\~ст.\~1077\~ЦК України). Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не подала відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 691424 від 26.08.2021 у загальному розмірі 122987,47 грн. Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Із матеріалів справи вбачається, що позивач 02.07.2024 уклав із Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» в особі керуючого партнера Бурдюг Тетяни Вікторівни договір про надання правової допомоги № 02-07/2024, відповідно до п. 4.1 якого вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід?ємними додатками до цього договору (а.с. 80, 81-83). Відповідно до\~заявки на\~надання юридичної\~допомоги №\~898\~від 01.03.2025\~та витягу\~з акту\~№ 7\~про надання\~юридичної допомоги\~від 31.03.2025\~позивачем за\~вказаним договором\~були понесені\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу,\~надану Адвокатським\~об`єднанням\~«Лігал Ассістанс»,\~що пов?язані\~з розглядом\~зазначеної цивільної\~справи,\~у розмірі\~25000\~грн(а.с. 84-85, 105, 106). При цьому суд бере до уваги правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 08.09.2020 у справі № 640/10548/19, в якому наголошується, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи\~незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено\~стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд бере до уваги, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, якщо неспівмірність таких витрат буде доведена стороною, яка заявила таке клопотання (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Водночас у правовому висновку, викладеному у постанові Об?єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. У той же час відповідач, яка належним чином повідомлялася про розгляд справи судом, відзив на позов не подала, не скориставшись своїм правом заявити клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, понесеної позивачем, із посиланням на неспівмірність таких витрат, а тому у суду відсутні підстави стверджувати про неспівмірність таких витрат. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення на його користь із відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн. Також відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн підтверджується платіжною інструкцією № 0516630009 від 28.04.2025 та випискою\~про зарахування\~судового збору\~до спеціального\~фонду Державного\~бюджету України (а.с. 1,108). Таким чином,\~оскільки суд\~дійшов висновку\~про необхідність\~повного задоволення\~позову,\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідача на\~користь позивача\~понесені останнім\~судові витрати\~у загальному\~розмірі 27422,40\~грн (25000\~грн +\~2422,40\~грн). На підставі викладеного,

Outcome: approved