Jurisdiction: civil
Date: 2025-07-22 00:00:00

До Садгірського районного суду м. Чернівці надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, у якому позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами Договором № 2111164198226 від 21.04.2021 у розмірі 44 335,44 грн, а також судові витрати у справі на оплату судового збору у розмірі 2 422, 40 грн та 16 000 грн витрат на правничу допомогу. У позові зазначає, що 21.04.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та відповідачем укладено Договір № 2111164198226, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію». За цим Договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3600.00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік, а у п. 1.4 Договору визначено процентну ставку за кредитом. Зазначає, що на виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3600.00 грн. Строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує, а тому просить стягнути заборгованість за Договором. Також зазначає, що 01.12.2021 було укладено договір № 1-12 відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2111164198226. В подальшому 10.03.2023 укладено договір № 10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2111164198226. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 2111164198226. Позивач вказує, що заборгованість відповідача становить 66148.92 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 3600.00 грн та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 62548.92 грн, однак враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 44335.44 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 3600.00 грн та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 40735.44 грн. З посиланням на відповідні норми просить задовольнити позов. Наводить розрахунок та обґрунтовує понесені витрати на правничу допомогу. Від відповідача [PERSON] відзив на позовну заяву до суду не надходив. Вказаний позов подано через систему «Електронний суд». Згідно із відомостями протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] 24.06.2025 передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А. Суддя Асташев С.А. своєю ухвалою від 08.07.2025, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача у справі, прийняв зазначену позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи визначив проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, судове засідання призначив на 23.07.2025. Позивач у своєму позові просив розгляд справи проводити за відсутності його представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] скерував до суду заяву у якій визнав позовні вимоги, однак просив зменшити витрати на правничу допомогу. Розгляд справи просив провести за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, надавши їм відповідну оцінку, доходжу таких висновків. Суд встановив, що 24.06.2021 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансових послуг № 2111164198226 «Стандартний» у письмовій формі у вигляді електронного документа із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно із п. 1.1. Договору за цим договором товариство зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети, на суму, яка зазначається та погоджується сторонами в заяві-анкеті, та складає 3600.00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. Відповідно до п. 1.3 Договору орієнтовний строк повернення кредиту 16 днів, а відповідно до п. 1.9. Договору граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору): 1 (один) рік. У п. 1.4. Договору проценти за користування кредитом розраховуються від суми кредиту за кожний день користування (далі - «процентна ставка»), протягом фактичного строку користування кредитом починаючи з першого дня перерахування суми кредиту у наступному розмірі: а) 2.0 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; б) починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1.64 % порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.а); в) починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.6); г) починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою, зазначеною у п. 1.4.в). д) тип процентної ставки - фіксована. На виконання умов укладеного договору позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 3600.00 грн, що підтверджується листом від платіжної організації ТОВ « ФК «Вей Фор Пей», згідно якого на підставі укладеного між Кредитодавцем та Платіжною організацією договору про здійснення переказів грошових коштів Платіжною організацією, 21.04.2021 здійснено 1 переказ грошових коштів на карту [NUMBER] , у сумі 3600.00 грн. До матеріалів позову долучено Додаток № 1 до Кредитного договору, що є Заявою_анкетою на отримання кредиту. У Додатку № 2 до Договору міститься графік платежів за договором, а у Додатку № 3 - паспорт споживчого кредиту, який містить інформацію про умови кредитування. Крім того, надано Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Служба миттєвого кредитування». Долучено Інформацію щодо процедури та хронології дій відповідача, вчинених з метою кладення кредитного договору у якій зазначено дані щодо картки на яку мають бути зараховані кредитні кошти - [NUMBER] . Також долучено розрахунок заборгованості [PERSON] за Договором № 2111164198226 від 21.04.2021 проведений ТОВ «Служба миттєвого кредитування», відповідно до якого у [PERSON] станом на 30.11.2021 наявна заборгованість у розмірі 27 216 грн, з яких: 3 600 грн - заборгованість за тілом кредиту; 23 616 грн - заборгованість за відсотками. У розрахунку ТОВ «Вердикт Капітал» визначено заборгованість [PERSON] за цим же договором у розмірі 66 148,92, яка складається з: 3 600 грн - заборгованість за тілом кредиту; 23 616 грн - заборгованість за відсотками (станом на отримання права вимоги) та 38 932,92 відсотків у період з 01.12.2021 до 20.04.2022 (7,67% добових). Згідно із даними розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект Центр» заборгованість [PERSON] за Договором № 2111164198226 від 21.04.2021 станом на 12.06.2025 становить 66148,92 грн. Заявлена до стягнення заборгованість 44 335,44 грн. Також суд встановив і те, що 01.12.2021 було укладено Договір факторингу № 1-12 відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило за плату право грошової вимоги у сумі 60 183 678,63 грн на користь ТОВ «Вердикт Капітал», яке прийняло право вимоги до боржників і стало новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг. Також передбачено право здійснювати нарахування та стягнення процентів за Договорами фінансових послуг за умови дотримання вимог чинного законодавства України. Долучено платіжне доручення № 307600018 від 03.12.2021 на підтвердження оплати коштів за купівлю права вимоги за договором факторингу, Акт приймання-передавання Реєстру боржників в електронному вигляді від 03 грудня 2021 року та Додаток № 1 до Договору факторингу № 1-12 від 01.12.2021 у якому міститься Реєстр боржників та вказано про право вимоги до [PERSON] за Договором № 2111164198226 від 21.04.2021 на суму 27 216 грн (3600 тіло кредиту, 23616 проценти). 10.03.2023 укладено договір про відступлення прав вимоги №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників. Долучено Додаткову угоду № 4 до Договору № 10-03/2023/01 від 19 листопада 2024 року; Акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023; Акт прийому-передачі Реєстру прав вимог за цим договором та сам реєстр боржників (зміни до реєстру боржників), згідно із даними якого позивач отримав прав вимоги до [PERSON] за Договором № 2111164198226 від 21.04.2021 на суму 66 148,92 грн (3600 тіло кредиту, 62 548,92 проценти). Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить із того, що згідно із положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України). Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом, а статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором Суду надані докази на підтвердження переходу права вимоги до відповідача [PERSON] , як боржника, за договором № 2111164198226 від 21.04.2021 від первісного кредитора до ТОВ «Вердикт Капітал» та в подальшому до ТОВ «Коллект центр». Доказів визнання недійсним вказаних вище договорів відступлення прав вимоги чи факторингу № 1-12 від 01.1212021 та № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, суду не надано. Також у судовому провадженні не заперечено факту правомірності укладення таких договорів. Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, право вимоги за яким перейшло до нового кредитора (позивач у справі). При укладенні Договору про надання фінансових послуг № 2111164198226 «Стандартний» від 21.04.2021 між первісним кредитором та відповідачем, як сторонами договору, було досягнуто згоди з усіх істотних умов та визначено: валюту кредитування, суму кредиту, процентну ставку за користування ним і порядок повернення кредиту, строк кредиту. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] уклавши договір №2111365333746 від 23.04.2021 в електронній формі за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, а тому на думку суду, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідач не надав суду допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він не укладав із ТОВ «Служба миттєвого кредитування» вказаного кредитного договору, що не надавав їм свої персональні дані та номер картки для зарахування кредитних коштів. Водночас, суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010, згідно яких стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Також позивачем підтверджено факт перерахування грошових коштів (кредиту) відповідачу за договорами, а відповідачем не заперечено факт їх отримання та належності карткового рахунка. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не погашена (доказів погашення заборгованості суду не надано). В порушення умов кредитного договору, договору позики, а також ст. ст. 509, 526, 1048, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом (позикою) у встановленому договором порядку та в строки, у зв`язку із чим у [PERSON] утворилася заборгованість перед позивачем (як новим кредитором). Аналізуючи положення Договору про надання фінансових послуг № 2111164198226 «Стандартний» від 21.04.2021 суд звертає увагу на те, що сторони передбачили, що кредит надається у строк зазначений у графіку платежів (16 днів) , та у п. 1.3 Договору визначили орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту його отримання. У спірному договорі визначено, що нараховані проценти підлягають обов`язковій сплаті на 16 день з моменту отримання кредиту, а якщо сума залишається неповернутою то проценти підлягають обов`язковій сплаті кожні 16 днів у сумі, нарахованій за фактичний строк кредитування кредитом. Відповідно до п. 1.9 Договору граничний строк кредитування визначено 1 рік. За змістом заяви-анкети (додатку №1 до кредитного договору) відповідач просив надати йому кредит, а орієнтовний строк повернення кредиту - 16 днів з моменту отримання кредиту, строком на 365 днів з правом повернення достроково та зобов`язався повернути кредит у розмірі 3600 грн та сплатити проценти у розмірі 1152 грн. Судом першої інстанції встановлено невиконання зобов`язання за договором з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом протягом орієнтовного строку повернення кредиту 16 днів. Тому відповідно до вимог пункту 1.3 договору орієнтовний строк повернення кредиту строк дії договору становить 365 днів (1 рік) Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просив стягнути з відповідача тільки 44 335, 44 грн, з яких: 3600,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням; 40 735,44 - заборгованість за нарахованими процентами. Стороною відповідача розрахунок в частині нарахування відсотків не оспорювався. Дослідивши матеріали справи в судовому засідання суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved